Справа № 823/648/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/648/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Черкаської митниці на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Заступника начальника Черкаської митниці Рудзь Ю.С. про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Черкаської митниці Рудзь Ю.С. про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 172/90200/12 від 09 січня 2013 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Черкаська митниця звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 09 листопада 2010 року по 29 грудня 2012 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відкритим акціонерним товариством «Вітаміни», спочатку на посаді митного брокера, а потім агента з митного оформлення товарів та вантажів.

02 вересня 2010 року позивачем подано до митного оформлення Черкаській митниці митну декларацію № 902030000/2010/302116 на вантаж «Ліпаза-F-AP15» - порошок (субстанція світло-жовтого кольору, ферментний препарат для виробництва нестерильних лікарських форм.

До митного оформлення ПАТ «Вітаміни» були надані: сертифікат аналізу виробника, реєстраційне посвідчення на лікарський засіб, інвойс та сертифікат походження товару.

Наказом Черкаської митниці від 12 вересня 2012 року № 358 та програми, затвердженої цим наказом, проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Вітаміни».

За результатами перевірки відповідачем складено Акт № 0030/2/902000000/НОМЕР_1 від 21 листопада 2012 року.

Перевіркою встановлено, що позивачем, на підставі вантажної митної декларації від 02 вересня 2010 року № 902030000/2010/302116, здійснено розмитнення товару «Ліпаза-F-AP15» - порошок (субстанція світло-жовтого кольору, ферментний препарат для виробництва нестерильних лікарських форм» за кодом 35079090, згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності згідно з положеннями Закону України «Про митний тариф» та застосовано при його імпорті ставки ввізного мита - 5% у розмірі 287 грн. 17 коп. та податку на додану вартість 20% у сумі 1206 грн. 11 коп. із звільненням від його сплати.

Відповідно до штампу відділу платежів Черкаської митниці на декларації, суми нарахованого податку декларантом сплачено.

Оформлення товару, проведеного на підставі вантажної митної декларації від 02 вересня 2010 року № 902030000/2010/302116 було завершено, що підтверджується штампом митного органу на вантажній митній декларації про те, що товар випущено у вільний обіг.

За результатами перевірки митний орган дійшов висновку про те, що при митному оформленні товару декларантом не був наданий сертифікат якості товару, що засвідчує відповідність лікарського засобу вимогам специфікації якості. В наданому підприємством сертифікаті аналізу виробника № 000137887 від 10 серпня 2010 року неможливо однозначно ідентифікувати ввезений за митною декларацією № 902030000/2010/30216 товар. Крім того, в сертифікаті аналізу виробника не в повному обсязі вказані хімічні характеристики лікарського засобу та не було засвідчено його відповідність вимогам методів контролю якості.

Згідно Акту перевірки, вказані порушення призвели до несплати суми податкового зобов'язання за податком на додану вартість, визначеного ПАТ «Вітаміни» за вантажною митною декларацією № 902030000/2010/302116 у розмірі 16 332 грн. 14 коп., оскільки декларант безпідставно застосував нульову ставку податку на додану вартість при розмитненні товару.

На підставі встановленого, Черкаською митницею прийняте податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2012 року № 78, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 16 332 грн. 14 коп. та штрафними санкціями 20 415 грн. 18 коп., які були сплачені ПАТ «Вітаміни» в добровільному порядку.

Також, за наслідками перевірки Черкаською митницею на ОСОБА_3, як агента з митного оформлення товарів та вантажів, були складені: протокол про порушення митних правил та притягнення його до адміністративної відповідальності № 172/90200/12 від 26 грудня 2012 року та постанова в справі про порушення митних правил № 172/90200/12 від 09 січня 2013 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3618 грн. 33 коп.

Не погоджуючись з постановою в справі про порушення митних правил та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 11 Митного кодексу України, безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи України. Митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують, зокрема, основні завдання: 6) здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, вдосконалення форм і методів їх здійснення; 15) здійснення відповідно до закону контролю продукції при її ввезенні на митну територію України.

Згідно п. 35 ст. 1 Митного кодексу України, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, а митними процедурами, згідно з пунктом 19 цієї статті, є операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Статтею 40 Митного кодексу України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 45 Митного кодексу України, особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. Перелік документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю, порядок їх подання визначаються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 70 Митного кодексу України, метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю.

Статтею 72 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Відповідно до ст. 78 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

При цьому, згідно п.п. 19 та 35 ст. 1 Митного кодексу України, наслідком завершення митного оформлення є пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

В силу ст. 69 Митного кодексу України, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2010 року ОСОБА_3 подав до митного оформлення Черкаській митниці митну декларацію № 902030000/2010/302116 на вантаж «Ліпаза-F-AP15» - порошок (субстанція світло-жовтого кольору, ферментний препарат для виробництва нестерильних лікарських форм.

При цьому, судом встановлено, що, згідно штампу відділу платежів Черкаської митниці на декларації, суми нарахованого податку декларантом сплачено.

Крім того, оформлення товару, проведеного на підставі вантажної митної декларації від 02 вересня 2010 року № 902030000/2010/302116 було завершено, що підтверджується штампом митного органу на вантажній митній декларації про те, що товар випущено у вільний обіг.

Так, з аналізу норм Митного кодексу України слідує висновок про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Разом з тим, вищезазначених обставин у цій справі судом не встановлено.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажну митну декларацію, завершили процедуру митного оформлення та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань, у зв'язку з виявленням нових порушень.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2014 року у справі № 21-479а14.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій Черкаської митниці щодо нарахування ПАТ «Вітаміни» податкових зобов'язань та притягнення позивача до адміністративної відповідальності в справі про порушення митних правил з тих підстав, що митне оформлення товару було завершене після виконання митним органом митних процедур на підставі Митного Кодексу, тобто завершення операцій, пов'язаних із здійсненням митного контролю.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про скасування постанови Заступника начальника Черкаської митниці Рудзь Ю.С. в справі про порушення митних правил № 172/90200/12 від 09 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2014 року..

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.