Справа № 2-а-104/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-104/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір С.І. Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Шурка О.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання незаконним Рішення, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження окремих категорій адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов'язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті, передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу з обов'язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв'язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, зазначені порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

В зв'язку зі звільненням 12 грудня 2006 року Позивача за власним бажанням з посади заступника начальника управління «Укрспортзабезпечення» Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, йому, як заслуженому працівникові фізичної культури УРСР, відзначеному державними нагородами, відповідно до порядку, встановленого Указом Президента України від 16.03.1994 року №89, з грудня 2006 року призначено пенсію за віком відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 листопада 1999 року №1231-р на підставі статті 2 Указу Президента України від 25 травня 1994 року №254, яким передбачено відповідне пенсійне забезпечення колишніх голів Президії Верховної Ради України, їх заступників, Прем'єр-Міністра України, членів Кабінету Міністрів України, міністрів, які не входили до складу Уряду, і голів державних комітетів, які вийшли на пенсію із посад до набрання чинності Законом України «Про державну службу».

12 грудня 2006 року Позивача переведено начальником відділу проведення спортивних і міжнародних заходів начальника управління «Укрспортзабезпечення» Міністерства України.

Згідно з Протоколом Засідання міжвідомчої комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком, виплатою пенсій та допомоги на поховання, списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 17 жовтня 2013 року №245, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.97), керуючись ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вирішено утримати переплату пенсії Позивача по 20% до повного погашення переплати в сумі 148687,56 грн.

Розпорядженням Відповідача від 17.10.2013 року, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.99), утримано переплату пенсії Позивача за період з 01.11.2006 року по 30.11.2011 року в сумі 148687,56 грн. по 20% до повного погашення.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії Позивача з 01 листопада 2006 року по 30 листопада 2011 року у зв'язку з тим, що він фактично продовжував працювати по 08.12.2011 року та ним своєчасно про це Відповідача не повідомлено.

Відповідно до частини першої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року у справі №2-а-705/12 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про зобов'язання вчинити певні дії задоволено; визнано дії управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити з 01.04.2010 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі, передбаченому ст. 2 Указу Президента України від 25.05.1994 року № 254, та в порядку, встановленому Указом Президента України від 16.03.1994 року №89, ст. 37 Закону України «Про державну службу», за виключенням здійснених управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва виплат за вказаний період.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва задоволено частково; Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року скасовано та прийнято нову постанову; визнано дії управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва неправомірними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити з 20 грудня 2011 р. перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсію, передбачену ст. 2 Указу Президента України №254 від 25.05.1994 р., в порядку встановленому Указом Президента України №89 від 16.03.1994 р. та Законом України «Про державну службу» з урахуванням проведених виплат; адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог за період з 01.04.2010 р. по 19.12.2011 р. залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі №760/844/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про зобов'язання вчинити певні дії апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 12.05.2014 року скасовано; позов задоволено; визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію, передбачену статтею 2 Указу Президента України від 25.05.1994 року №254 в порядку, встановленому Указом Президента України від 16 березня 1994 р. №89, Законом України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків, обчисленої виходячи з посадового окладу Міністра, визначеного постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці керівних працівників державних органів» від 30.06.2005 №510 в розмірі 92% від посадового окладу Прем'єр-міністра України, доплати за 1 ранг державної надбавки за вислугу років, на яку має право особа як державний службовець із 1 жовтня 2013 року за виключенням здійснених позивачу виплат.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулюється Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (надалі - Закон №3723-ХІІ).

Згідно з частиною першою ст. 23 Закону №3723-ХІІ, в чинній на час виходу Позивача на пенсію редакції, граничний вік перебування на державній службі становить 60 років для чоловіків і 55 років для жінок. У разі необхідності керівник державного органу за погодженням з Начальником Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України може продовжити термін перебування на державній службі, але не більш як на п'ять років..

Відповідно до частин четвертої та п'ятої ст. 37 Закону №3723-ХІІ, в чинній на час виходу Позивача на пенсію редакції,пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії. Враховуючи викладене вище, особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав).

Згідно з пп.9 п.6 Розділу II «Прикінцеві та Перехідні положення» Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (надалі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, текст статті 37 Закону №3723-ХІІ викладено в редакції щодо якої, зокрема пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" , "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Проте, відповідно до абз. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного рошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини десятої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва залишити без задоволення, а Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.