Справа № 826/2417/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2417/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса" звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій по здійсненню заходів державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу, скасування рішення № 18/13 від 07 лютого 2013 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса"звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області направлено вимогу від 30 січня 2013 року №18/13 щодо надання інформації, згідно якої, на підставі звернення громадянки ОСОБА_3 встановлено ознаки порушення ст.ст.7, 8 Закону України «Про рекламу» (принципи реклами, знижки, ціни) при розповсюдженні друкованої реклами в супермаркеті «Ельдорадо», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 86а.

У зв'язку з наведеним, відповідач вимагав надати до проведення розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу, у вигляді завірених належним чином копії документів: свідоцтво про державну реєстрацію, довідку ЄДРПОУ; договір з замовником, виробником, розповсюджувачем реклами; погоджений оригінал макету реклами; документи, що підтверджують вартість розповсюдженої реклами; письмове пояснення щодо порушення законодавства про рекламу та пояснення щодо вартості реклами, які необхідні для здійснення своїх повноважень сектором щодо контролю за рекламною діяльністю.

Крім того, позивача вказаною вимогою було повідомлено про дату та час розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу, а саме: 06 лютого 2013 року о 11год. 00хв.

На підставі матеріалів справи про порушення вимог законодавства про рекламу ТОВ «Дієса» та протоколу засідання від 06 лютого 2013 року №18/13, доведено порушення вимог п.2 ст.26 Закону України «Про рекламу», а саме неподання на вимогу органу державної влади інформації підтверджуючої вартість розповсюдженої реклами, відповідачем прийнято рішення від 07 лютого 2013 року №18/13 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою про накладення штрафу та вважаючи її прротиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про рекламу» від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

В силу ч. 2 ст. 26 вищевказаного Закону, на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов'язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними законодавства про рекламу не пізніш як за три дні до такого розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні органу державної влади під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення органу державної влади, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного органу державної влади та його посадових осіб до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 вищевказаного Закону, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, зокрема, рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону України «Про рекламу», вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України

В силу ч. 7 ст. 27 Закону вищевказаного Закону, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, на виконання ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу» від 26 травня 2004 року № 693.

Згідно п. 2 Порядку № 693, штрафи відповідно до статті 27 Закону України «Про рекламу» накладаються у таких розмірах, зокрема, сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами її виготовлення та/або розповсюдження. У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 9 - 11, 14, 16 Порядку № 693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів. Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день. Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно п. п. 18, 19 Порядку № 693, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку. Рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області направлено вимогу від 30 січня 2013 року №18/13 щодо надання інформації, згідно якої, на підставі звернення громадянки ОСОБА_3 встановлено ознаки порушення ст.ст.7, 8 Закону України «Про рекламу» (принципи реклами, знижки, ціни) при розповсюдженні друкованої реклами в супермаркеті «Ельдорадо», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 86а.

Вказаною вимогою позивача було зобов'язано подати необхідні документи та матеріали, а також було повідомлено про дату та час розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу, а саме: 06 лютого 2013 року о 11год. 00хв.

Так, 07 лютого 2013 року відповідачем прийнято рішення №18/13 про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн.

При цьому, вищевказане рішення прийняте на підставі матеріалів справи про порушення вимог законодавства про рекламу ТОВ «Дієса» та протоколу засідання від 06 лютого 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області здійснені заходи державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу та прийнято законне рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах наданої компетенції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" та відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.