Справа № 755/30633/14-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

розглянувши у порядку скороченого провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1., звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про переведення його на пенсію по втраті годувальника з 08 липня 2014 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перевести його на пенсію по втраті годувальника з 11 вересня 2013 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва виплатити йому недоотриману пенсію по втраті годувальника за період з 11 вересня 2013 року по 08 липня 2014 року; стягнути з Державного бюджету України на його користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він, інвалід 3 групи, непрацездатний, перебував в зареєстрованому шлюбі, проживав однією сім'єю та вів спільне господарство з його дружиною ОСОБА_2 по день її смерті. Дані обставини встановив Оболонський районний суд м. Києва в своєму рішенні від 02 квітня 2014 року. За життя його дружина отримувала достатньо високу пенсію державного службовця, що давало змогу забезпечувати всім необхідним і її, і його, непрацездатного інваліда. Його пенсії в 994,00 гривень не вистачало навіть на ліки, необхідні для підтримки життєдіяльності, не кажучи про харчі, оплату комунальних послуг, новий одяг тощо. Отже, на момент смерті його дружини, ОСОБА_2, він перебував на її утриманні. Даний факт також встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року.

20 листопада 2013 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва з заявою про переведення його на пенсію по втраті годувальника за померлу дружину. До заяви він додав копію свідоцтва про одруження, свідоцтва про смерть та трудової книжки ОСОБА_2 Своїм листом № 20242/06 від 28 листопада 2013 року управління Пенсійного фонду повідомило, що перевести його на пенсію по втраті годувальника немає можливості, оскільки йому необхідно подати ще оригінал трудової книжки та довідку з ЖЕКу про те, що він проживав спільно з дружиною по день її смерті. Коли він звернувся до ЖЕК № 505 КП «Житлосервіс» «Приозерне» Оболонського району у м. Києві за такою довідкою, то листом № 212 від 11 грудня 2013 року йому було відмовлено в видачі довідки та повідомлено, що обставини проживання чи непроживання громадянина за певною адресою встановлюються виключно в судовому порядку, у зв'язку з чим, не маючи засобів для існування, він був змушений звернутись до суду. 02 квітня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва прийняв рішення, яким встановив факт, що він перебував на утриманні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Крім даного рішення, копію ухвали Апеляційного суду м. Києва, а також інші необхідні документи він надав управлінню Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва і його було переведено на пенсію по втраті годувальника з 08 липня 2014 року, про що йому стало відомо після отримання відповіді управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва № 399/06/Ш-404 від 07 серпня 2014 року на його звернення від 04 серпня 2014 року. Враховуючи те, що з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва він звернувся 20 листопада 2013 року, то переведення його на пенсію по втраті годувальника з 08 липня 2014 року вважає незаконним. Його дружина, ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з заявою про переведення його на пенсію по втраті годувальника він звернувся 20 листопада 2013 року. Затримка з наданням Пенсійному фонду довідки про спільне проживання з померлою дружиною на момент смерті виникла не з його вини, оскільки він був змушений відстоювати свої права в суді, що зайняло значний час. До того ж, повторно він подав заяву до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва 08 липня 2014 року, тобто до закінчення встановленого Законом № 1058 12-місячного терміну з дня смерті його дружини ОСОБА_2

20 листопада 2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

02 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва було отримало копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви ОСОБА_3 з доданими до неї документами.

08 грудня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва, надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до яких відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, з 08 липня 2014 року переведений на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

20 листопада 2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва із заявою, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, при цьому додавши до заяви свідоцтво про одруження, свідоцтво про смерть та трудову книжку.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника передбачені статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003 року, у частині 2 якої встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до відповіді Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 28 листопада 2013 року № 20242/06, позивачу було роз'яснено необхідність подачі до Управління оригіналу трудової книжки та довідки з ЖЕКу про те, що він проживав спільно з дружиною по день її смерті. Крім того, позивачу було також роз'яснено необхідність подачі документів особисто під час прийому при наявності оригіналів, оскільки копії документів завіряються безпосередньо під час прийому.

В подальшому, позивач звернувся до Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» із заявою про надання довідки про спільне проживання з гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» № 212 від 11 грудня 2013 року, позивачу було роз'яснено, що ЖЕК-505 немає законних підстав для встановлення зазначених обставин.

Рішенням Оболонського районного суду м Києва від 02 квітня 2014 року, встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на утриманні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року було залишено без змін.

У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

04 серпня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва із звернення (в порядку надання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації), в якому просив повідомити, з якого часу він був переведений з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника; в разі, якщо його дійсно перевели з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника з іншої дати, ніж 11 вересня 2013 року, якими підставами керувалися співробітники ПФ, порушуючи вимоги ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до листа-відповіді Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 07 серпня 2014 року № 399/06/14-404, позивачу було повідомлено, що відповідно до його заяви від 08 липня 2014 року та необхідних документів, його було переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» від 08 липня 2014 року, тобто з дня подання заяви.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на вимоги п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим переведення його на пенсію по втраті годувальника саме з 08 липня 2014 року вважає незаконним.

В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Таким чином, законодавцем в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено загальні умови призначення пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до пунктів 37, 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно п. 1.7. Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено певний перелік обставин та передумов для переведення з одного виду пенсії на інший, серед яких заява особи та підтверджуючи документи на право отримання такого виду пенсії.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач звертався до відповідача саме із заявою про переведення на інший вид пенсії, днем звернення з даною заявою вважається день подання заяви з усіма необхідними документами, тобто 08 липня 2014 року.

Аналізуючи вищевикладені обставини, судом не вбачається підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, то з урахуванням положень статті 94 КАС України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 36, 37, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 1.7. Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 9-11, 69-71, 72, 86, 87, 90, 128, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у 10-ти денний термін з дня отримання копії постанови.

Суддя: