Справа № 442/2430/14-а
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/2430/14-а
Провадження № 2-а/442/113/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Міністерства доходів про скасування постанови по справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил №2083/20911/13 від 02.08.2013 року, згідно якої позивача визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України і накладено стягнення у виді - 8500 грн. штрафу.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що перетинаючи державний кордон України 01.11.2012 року на транспортному засобі марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Фірмі ТзОВ «Етернія-ГП» (юридична адреса: 37700 м. Перемишль, вул. Кругельська, 2/1, реєстрація відповідно до Постанови районного суду м. Жешув від 25.11.2011 року, реєстраційний номер ) на підставі іноземного свідоцтва №DR/BFI1850747, перебував у комерційній поїздці відповідно до умов Трудової Угоди із Фірмою ТзОВ «Етернія-ГП», про що також свідчить Доручення службового виїзду за №10/09/2012 від 05.09.2012 року.

Крім цього, на зазначеному транспортному засобі позивач здійснював аналогічні комерційні поїздки в порядку службового відрядження, що підтверджується Доручення службового виїзду за №24/04/2012 від 24.04.2013 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, та без фіксування судового процесу технічними засобами. Свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача - Збитковська І.В. в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Позову не визнав з підстав, які виклав у письмовому запереченні, та клопотанні. Просить у позові відмовити. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

При перевірці обставин доказами судом встановлено, що 01.11.2012 року ОСОБА_2 ввіз на територію України через митний пост « Мостиська » Львівської митниці легковий автомобіль марки «OPEL VEKTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN- код НОМЕР_2, країна постійної реєстрації транспортного засобу - Республіка Польща.

Згідно з інформацією ЦБД ЄАІС ДМСУ, станом на 02.08.2013р. транспортний засіб «OPEL VEKTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 гр. ОСОБА_2 з митної території України не вивозився.

Під час здійснення митного контролю встановлено, що автомобіль марки «OPEL VEKTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1, ввезений на митну територію України 01.11..2012 року через митний пост «Мостиська» Львівської митниці з метою транзиту і повинен бути вивезений за межі митної території України в строки, встановлені п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України (для автомобільного транспорту - у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

У зв'язку з встановленням факту перевищення встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, 13.12.2013 у відношенні громадянина України ОСОБА_2 начальником УБК та МП Прокопович Г.В. Львівської митниці було винесено постанову про порушення митних правил № №2083/20911/13 від 02.08.2013 згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді 8500 грн. штрафу.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилається на те, що 01.11.2012 року на транспортному засобі марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Фірмі ТзОВ «Етернія-ГП» (юридична адреса: 37700 м. Перемишль, вул. Кругельська, 2/1, реєстрація відповідно до Постанови районного суду м. Жешув від 25.11.2011 року, реєстраційний номер ) на підставі іноземного свідоцтва №DR/BFI1850747, перебував у комерційній поїздці відповідно до умов Трудової Угоди із Фірмою ТзОВ «Етернія-ГП», про що також свідчить Доручення службового виїзду за №10/09/2012 від 05.09.2012 року.

Крім цього, на зазначеному транспортному засобі позивач здійснював аналогічні комерційні поїздки в порядку службового відрядження, що підтверджується Доручення службового виїзду за №24/04/2012 від 24.04.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року (м. Стамбул), до якої приєдналась України, відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24.03.2004 року за №1661-IV (набрав чинності 22.09.2004 року), кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції.

Відповідно до Конвенції про тимчасове ввезення: «комерційне використання» - означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів; «приватне використання» - означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання; «особа» - означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Також Конвенцією про тимчасове ввезення встановлюється, що подальше вивезення транспортних засобів комерційного використання відбувається відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Згідно до ст. 5 глави 3 Додатку «С» до Конвенції про тимчасове ввезення, для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, зокрема:

транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Крім цього, згідно до ст. 7 глави 3 Додатку «С» до Конвенції про тимчасове ввезення, незважаючи на положення статті 5 цього Додатка, транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

Таким чином суд приходить до переконання, що ввезений 01.11.2012 року ОСОБА_2 на митну територію України автомобіль «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, є транспортним засобом комерційного користування, відповідно до умов Трудової Угоди із Фірмою ТзОВ «Етернія-ГП», про що також свідчить Доручення службового виїзду за №10/09/2012 від 05.09.2012 року.

Таким чином суд вважає, що транспортний засіб марки автомобіль «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, був переміщений ОСОБА_2 через митний кордон України в митному режимі "транзит".

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Однак, як встановлено в судовому засіданні, у зазначений строк транспортний засіб позивачем не був вивезений, про обставини, що унеможливили вивезення та місце знаходження транспортного засобу ОСОБА_2 Львівську митницю чи найближчий митний орган, зокрема митний пост "Дрогобич", не повідомляв.

З огляду на те, що м ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України транзитний строк доставки автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебував під митним контролем, більше ніж на 10 діб, в його діях наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

При таких обставинах суд приходить до переконання, що оскаржувана позивачем постанова №2083/20911/13 від 02.08.2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил винесена правомірно.

Разом з тим, при винесенні даної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, оскільки позивач вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, вчасно ввозив і вивозив транспортний засіб через митну територію України. Що правопорушення виникло не з його умисної вини, а внаслідок поломки автомобіля, який він був змушений ремонтувати, а про те, що повинен повідомити про унеможливлення вивезення та місце знаходження транспортного засобу Львівську митницю чи найближчий митний орган, зокрема митний пост "Дрогобич", він не знав, що суттєво знижує ступінь його вини і є малозначимим.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст..530 Митного Кодексу України суд при розгляді адміністративного позову на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та може змінити вид адміністративного стягнення в межах відповідальності передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено. При малозначності вчиненого порушення митних правил службова особа митного органу України, яка розглядає справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин суд дійшов висновку про скасування постанови в частині накладення стягнення, звільнивши позивача від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

З огляду на вказане, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 7-11, 71-72, 86, 94, 128, 158, 159, 162, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Постанову заступника начальника Львівської митниці Міндоходів -начальника УБК та МП Прокопович Г.В. №2083/20911/13 від 02.08.2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення, скасувати.

В решті позову -відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя