Справа № 814/2410/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2410/14

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року по справі за поданням державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2014 року державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулась до суду першої інстанції з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 року у задоволенні подання державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

На підставі викладеного, апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 року.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України та п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», 29.07.2014 року начальником ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області видано наказ №784 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2», яким вирішено провести з 30 липня 2014 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2. з питання ухилення від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до зазначеного наказу були виписані направлення посадовим особам органу податкової служби на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2. від 30.07.2014 року за №559/14-03-17-03-00 та №560/14-03-17-03-00.

30.07.2014 року посадовими особами ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_2.: АДРЕСА_1, за результатами якого складено акт про неможливість розпочати перевірку №5/14-03-17-03-18/НОМЕР_1 від 08.08.2014р.

Зі змісту вказаного акту слідує, що під час виходу 30.07.2014р. за вказаною адресою виявлено найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, який відмовився надавати будь-які пояснення. ФОП ОСОБА_2. не надала документів та пояснень щодо здійснення підприємницької діяльності, а також відмовилась підписати направлення на перевірку від 30.07.2014р. №559/14-03-17-03-00 та №560/14-03-17-03-00 та отримати копію наказу від 29.07.2014р. №784. У зв'язку з цим, розпочати проведення фактичної перевірки являється неможливим.

У зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та від допуску осіб контролюючого органу, 14.08.2014 року начальником ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було винесено рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_2., що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 (пересувна палатка навпроти парку ім.Петровського).

Зазначене рішення слугувало підставою звернення позивача до суду з даним поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2., на виконання вимог п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання виходив із того, що заявником не доведено наявності підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2., оскільки ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області не надано доказів, згідно вимог ст.81 Податкового кодексу України, що засвідчують факт відмови платника податків (його посадової /службової/ особи або його уповноваженого представника) від проведення перевірки або від допуску посадових осіб до її проведення, а наданий податковим органом акт про неможливість розпочати перевірку від 08.08.2014р. не є належним доказом в підтвердження відмови платника податків посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими особами складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З наявного в матеріалах справи акту про неможливість розпочати перевірку від 08.08.2014 року вбачається, що ФОП ОСОБА_2. відмовилась підписати направлення на перевірку та отримати копію наказу про призначення перевірки, однак таким актом не зафіксовано відмови платника податків у проведені перевірки чи у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до її здійснення. Акт про відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки в матеріалах справи відсутній.

Отже, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області не було надано належних доказів, що засвідчують факт відмови відповідача від проведення перевірки або у допуску посадових осіб позивача до її здійснення.

Більше того, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто під розписку ФОП ОСОБА_2. рішення про застосування умовного адміністративного арешту, як цього вимагає п.4.3 розділу ІV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №568.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

В силу ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2. від 14.08.2014р. прийнято контролюючим органом з порушенням приписів Податкового кодексу України, без врахування всіх обставин, що мають значення у справі, а тому арешт майна платника податків у даному випадку не є обґрунтованим.

А відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду від 18 серпня 2014 року суд апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв