Справа № 2а/0570/17026/2012
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2014 р. м. Київ К/800/20337/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Білуга С.В., Заїка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013р. у справі за позовом Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплачених коштів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Маріупольського міського центру зайнятості звернувся до суду із позовом про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 5810,94 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2013р. позов задоволено повністю.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

З рішеннями апеляційного суду не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26.01.2012р. відповідач звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. У зв'язку із невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин, наказом від 01.10.2012р. відповідача було знято з огляду.

Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення позивачем встановлено, що відповідач працював в КТ «Марекс ТОВ «Маркес» і КО» з 01.01.2012р. по 31.01.2012р., що підтверджується трудовим контрактом від 28.12.2011р. №3-01 та Актом виконаних робіт від 31.01.2012р., згідно з яким відповідач отримав винагород за виконання робіт в сумі 7609,61 грн. Одночасно за період перебування на обліку в центрі зайнятості у якості безробітного з 26.01.2012р. по 28.08.2012р. центром зайнятості відповідачу виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 5 810,94 грн.

Наказом від 23.10.2012р. №1173 позивачем прийнято рішення про відшкодування незаконно отриманих коштів в сумі 5 810.94 грн., про що на його адресу відповідачем направлено лист від 23.10.2012р. №11-11916 з вимогою добровільно сплатити отриману допомогу по безробіттю, але в добровільному порядку допомога по безробіттю не сплачена.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з момента виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що допомога по безробіттю виплачена відповідачу на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд, виходив із того, що позивачем порушено вимоги Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, оскільки зазначена перевірка була проведена лише 17.10.2012р., при цьому в акті перевірки від 17.10.2012р. №263 не зазначено від кого, коли та про що надійшла ця інформація.

Поряд з тим, апеляційним судом безпідставно відхилено доводи позивача про роботу відповідача на підставі трудової угоди та отримання доходу в період отримання допомоги по безробіттю, оскільки такі обставини в ході розгляду справи спростовані не були.

Висновки суду щодо неналежності підписів на угоді відповідачу також не підтверджені належними та допустимими доказами, а ґрунтуються на припущеннях.

За правилами частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково - залишенню в силі.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013р. скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2013р. залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.В. Білуга

М.М. Заїка