Справа № 2-а-9588/08/1770
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ К/9991/95614/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2009 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року

у справі № 2-а-9588/08/1770

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Денір»

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області,

Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2009 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Денір» (далі - ТОВ «Денір»; позивач) до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області (далі - ДПІ у Рівненському районі Рівненської області; відповідач-1) та Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області (далі - ГУДК України в Рівненській області; відповідач-2) задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через ГУДК України в Рівненській області на користь ТОВ «Денір» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 633 333,00 грн. Присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Денір» сплачений ним судовий збір у розмірі 1 700,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року апеляційну скаргу ДПІ у Рівненському районі Рівненської області задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2009 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Денір» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 616 467,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач-1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2009 року, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем заявлено до бюджетного відшкодування за вересень 2006 року, жовтень 2006 року, лютий 2007 року та листопад 2007 року суму податку на додану вартість у загальному розмірі 633 333,00 грн.

В свою чергу, контролюючим органом за наслідками проведених перевірок підтверджено заявлену позивачем до відшкодування за вказані звітні періоди суму податку на додану вартість у розмірі 616 467,00 грн. та встановлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 16 866,00 грн., що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 18 грудня 2006 року, яке не оскаржувалось ТОВ «Денір» в адміністративному або судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) визначено, що бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Як встановлено, зокрема, судом апеляційної інстанції, за результатами проведених перевірок відповідачем-1 не приймались податкові повідомлення-рішення про зменшення ТОВ «Денір» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 616 467,00 грн., а також підтверджено фактичну сплату ним спірної суми податку в ціні придбаних у контрагентів товарів (послуг).

З огляду на викладене та враховуючи те, що на час розгляду спору в судових інстанціях заявлену до бюджетного відшкодування суму податку в розмірі 616 467,00 грн. (незважаючи на передані відповідачем-1 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетного відшкодування, висновки із зазначенням сум, що підлягають поверненню з бюджету) не перераховано на рахунок позивача в банку, товариство правомірно скористалось своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення суми коштів з Державного бюджету України.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року такою, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Голубєва Г.К.

Карась О.В.