Справа № 161/16200/14-а
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Справа № 161/16200/14-а

Провадження № 2-а/161/625/14

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Андрусік О.А.

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луцької міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Служба у справах дітей Луцької міської ради, ПАТ "Державний ощадний банк" в особі філії Волинське обласне управління, про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2007 року № 842-6 "Про дозвіл на заставу квартири",

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2007 року № 842-6 "Про дозвіл на заставу квартири"

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 12 грудня 2007 року "Про дозвіл на заставу квартири" надано дозвіл ОСОБА_6 заставити квартиру за адресою АДРЕСА_1

Вказує, що 14 грудня 2007 року між ПАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1

Зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 серпня 2014 року постановлено виселити ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1

Вважає, що прийняте рішення виконавчого комітету Луцької міської ради суперечить вимогам чинного законодавства та не відповідає інтересам дитини.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 12 грудня 2007 року № 842-6 "Про дозвіл на заставу квартири".

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення, вказувала, що виконавчий комітет Луцької міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення діяв в межах та на підставі чинного законодавства України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, вказував, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, а відповідачем на законних підставах було прийнято вказане рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 2 статті 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири;

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 12 грудня 2007 року №842-6 "Про дозвіл на заставу квартири" надано дозвіл ОСОБА_6 заставити квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно з п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року укладено кредитний договір № 3600, відповідно до якого, ВАТ "Державний ощадний банк України" надав кредит ОСОБА_4 в сумі 270000 грн. під 16,5 % процентів річних з остаточним терміном повернення не пізніше - -13 грудня 2017 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 14 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 4720, відповідно до якого в іпотеку банку передано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 177 СК України, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Судом також встановлено, що при винесені оскаржуваного рішення Службою у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради взято до уваги те, що квартира АДРЕСА_1 м. Луцька є єдиним житлом, в якому проживав та зареєстрований позивач та його неповнолітня дитина, враховано, що позивач отримав кошти за кредитними договором, укладеним 14 грудня 2007 року з банком, ОСОБА_6 подавала заяву про видачу дозволу на заставу квартири АДРЕСА_1 м. Луцька у зв'язку з оформленням договору іпотеки, який укладався з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором № 3600 від 14 грудня 2007 року, укладеного між позивачем та банком, тобто було враховано що кошти надаються в кредит в інтересах сім'ї неповнолітнього ОСОБА_5

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Всупереч вищезазначеній нормі закону, представником позивача не доведено ту обставину, що при винесені даного рішення було порушено право неповнолітнього ОСОБА_5 на житло.

Крім того, суд не приймає до уваги покликання позивача на ту обставину, що лише опікунська рада уповноважена надавати дозволи на укладення договорів щодо застави житла, частка у праві власності на яке є у неповнолітніх, суд дане покликання позивача розцінює як довільне тлумачення чинного законодавства України.

Згідно із ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що виконавчий комітет Луцької міської ради під винесення оскаржуваного рішення діяв в межах своїх повноважень та відповідно до чинного Законодавства України, а тому відсутні достатні підстави для визнання даного рішення протиправним та скасування його

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 10,11, 86, 159, 162, 163, 167 КАС України, на підставі ст.19 Конституції України, ст. 177 Сімейного кодексу України, Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", суд -

п о с т а н о в и в :

В позові ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2007 року № 842-6 "Про дозвіл на заставу квартири" - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.