Справа № 463/6069/14-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м. Львів 463/6069/14-а

2-а/463/260/14

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Золочівського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Андрущака Ігора Петровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 08.11.2014 року серії ПС2 №291301.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.11.2014 року інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Золочівського району ГУ МВС України у Львівській області винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №291301, згідно якої ОСОБА_2 о 11 год. 45 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Тернопіль 65 км + 100 м, не увімкнув ближнє світло фар у світлу пору доби поза населеним пунктом. Вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її неправомірною та необґрунтованою просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, додатково зазначив, що 08.11.2014 року, близько 11 год. 40 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1, він дійсно рухався на автодорозі Львів-Тернопіль, на якій і був зупинений інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Золочівського району ГУ МВС України у Львівській області та жодного правопорушення не вчиняв. Вважає, що винесена вищезгадана постанова є незаконною, винесеною із порушенням законодавства, жодних доказів вчинення ним правопорушення не представлено, обставини правопорушення встановлені не були.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 08.11.2014 року їхав разом з позивачем на автомобілі ВАЗ 21063 автодорозі Львів-Тернопіль, на вимогу інспектора ДПС ДАІ запинились. Інспектор повідомив позивачу, про те, що він не увімкнув ближнє світло фар у світлу пору доби поза населеним пунктом, склав протокол про адміністративне порушення. На прохання показати докази вчинення правопорушення інспектор відмовився, пояснень позивача та свідка не врахував, а виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, на вимогу суду доказів в заперечення позовних вимог суду не представили. Тому у відповідності до вимог ч.4 ст. 128 КАС України суд розглядає справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши представлені докази, суд позов задовільняє з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог п.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.6 ст. 71 КАС України передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Як вбачається із постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №291301 від 08.11.2014 року винесеної інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Золочівського району ГУ МВС України у Львівській області, ОСОБА_2 о 11 год. 45 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль 65 км + 100 м, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 не увімкнув ближнє світло фар у світлу пору доби поза населеним пунктом. Вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В судовому засіданні позивач заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення 08.11.2014 року, повідомив, що ним не було вчинено жодного порушення Правил дорожнього руху України, і інспектор ДАІ безпідставно склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Крім цього, на прохання позивача інспектором ДАІ не було пред'явлено жодних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Відповідачі наведені обставини не спростували, на вимогу суду жодних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не представили. А тому суд вважає, що слід вирішити справу на основі наявних доказів у справі.

У відповідності до вимог ст.9 КпАП України передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема його об'єктивну сторону, яку визначає в тому числі і час, місце, спосіб та умови скоєння правопорушення.

З оглянутих матеріалів справи вбачається, що відповідачі не надали суду належні та допустимі докази стосовно правомірності оскаржуваної постанови. Складений протокол відносно позивача не є самодостатнім доказом для встановлення факту адміністративного порушення.

Тому, вирішуючи даний спір суд надає віри поясненням позивача, оскільки відповідачами жодних об'єктивних доказів вчинення позивачем адміністративного проступку не наведено.

У відповідності до вимог п. 2.12 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009р. N 77, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права й обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови вимоги вказаної інструкції працівником ДАІ не дотримані, не досліджені і не перевірені, як достовірні, пояснення позивача.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх Справ України від 22.02.2001 року №185 передбачено, що до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушника, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи вилучення, знищення, тощо).

Оскільки відповідачами не долучено до матеріалів адміністративного правопорушення доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, пояснення позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення нічим не спростовано, а тому суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В оспорюваній постанові, всупереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Також відповідно до санкції ст.122 ч.2 КпАП України штраф за скоєння правопорушення має бути визначений у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням ст.ст. 9, 33, 251, 280 КпАП України, в зв'язку з чим дану постану слід скасувати, як таку, що винесена з порушенням передбачених законодавством вимог, провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 33, 122, 251, 280 КпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 08.11.2014 року серії ПС2 №291301 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

Постанова суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Гирич С. В.