Справа № 815/7177/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7177/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ширяєвський хлібозавод» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2014 року №, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ширяєвський хлібозавод» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2014 року №.

В судовому засіданні 30.12.2014 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі та не заявлено клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі. Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.31-32), але в судове засідання не з'явився без поважних причин, а тому судом, на підставі положень ч.6 ст.128 КАС України, ухвалено рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження 06.01.2015 року за наявними в справі на цю дату письмовими доказами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Миколаївська ОДПІ Головного управління Міндоходів в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На підставі наказу керівника ДПІ від 10.10.2014 року №226, повідомлення про проведення перевірки від 10.10.2014 року №2 посадовими особами відповідача в період з 13.10.2014 року по 14.10.2014 року була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «ТАЛАС+» за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт №1070/15-23-22-18/32993511 від 21.10.2014 року (а.с.12-25), на підставі якого було встановлено безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ за вказаний період часу в загальній сумі 50000,00 грн., що є порушеннями п.1981.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 03.11.2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення № (а.с.11) про донарахування ПДВ на загальну суму 50000,00 грн. та застосовані штрафні санкції на суму 25000,00 грн.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах

повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При визначенні суми податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому бюджетному відшкодуванню, податковий орган враховував наступні норми Закону про оподаткування з ПДВ.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У відповідності до приписів ч.4,5 ст.11 КАС України судом під час офіційного з'ясування обставин справи досліджувалось питання щодо товарності угоди за якою позивач сформував податковий кредит з ПДВ у звітних податкових періодах.

Так, між позивачем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛАС+» був украдений договір на проведення ремонтних робіт від 04.04.2014 року №04/04-1 (а.с.44-49), відповідно до п.1.1 якого контрагент позивача повинен був на свій ризик власними і залученими силами та засобами у встановлені договором строки забезпечити виконання робіт по ремонту приміщень та обладнання. Фактичне виконання умов цього договору його сторонами підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи станом на 07.04.2014 року, підсумковою відомістю до локального кошторису витрат, підсумкової відомістю ресурсів, протоколом договірної ціни, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, копією ліцензії ТОВ «ТАЛАС+» на право здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури від 27.12.2013 року Серія АЕ №280854 з терміном дії до 27.12.2016 року, платіжними дорученнями про оплату вартості наданих послуг контрагенту, в тому числі ПДВ (а.с.39-43,50-75).

Фактичне надання послуг, їх отримання та проведення оплати їх вартості позивачем, у тому числі ПДВ надавало позивачу право сформувати податковий кредит відповідних податкових періодів на підставі положень п.п.138.2 п.138 ст.138, п.п.139.1.9 п.139 ст.139, п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

Представник відповідача вважає зазначені вище докази недостатніми для підтвердженням фактичного виконання укладених позивачем договору надання будівельних послуг.

Але такий висновок посадових осіб органу ДПС України є помилкових з наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо же неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення) під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідає критеріям належного доказу, визначеного ст.70 КАС України.

Представником відповідача не надано додаткових доказів, які б спростовували або ставили під сумнів надані представником позивача первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в зв'язку із чим, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що надані ним письмові докази є достатніми для доведення факту постачання товарів контрагентом, а тому висновок податкового органу про безтоварність такої угоди є помилковим, в зв'язку із чим, оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення підлягає визнання протиправним та скасуванню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.11.2014 року №.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.