Справа № 2а-12271/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ К/9991/8679/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Титенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року

у справі № 2а-12271/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі міста Харкова

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі міста Харкова (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 06 липня 2010 року №/0 та № /0, від 17 вересня 2010 року № /1, №/1, № /0 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06 липня 2010 року № /0 та від 03 серпня 2010 року № (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 19 листопада 2010 року).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 06 липня 2010 року №/0 про визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 2248029,00 грн. основного платежу та 1124015,50 штрафних (фінансових) санкцій, а всього 3372043,50 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 06 липня 2010 року №/0 про визначення податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 166212,85 грн. Скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 06 липня 2010 року №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3032685,00 грн. Скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 03 серпня 2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 53168034,05 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 17 вересня 2010 року № /1 про визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 2248029,00 грн. основного платежу та 1124015,50 штрафних (фінансових) санкцій, а всього 3372044,50 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 17 вересняня 2010 року №/1 про визначення податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 166212,85 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 17 вересняня 2010 року №/1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у сумі 5100,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова провела виїзну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2007 року по 31 березня 2010 року, за результатами якої був складений акт № 3013/17-211/НОМЕР_2 від 18 червня 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені: вимоги статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», які полягали у перевищенні граничного обсягу виручки для платника єдиного податку, а саме - у 3-4 кварталах 2007 року - на суму 868161,00 грн., у 2008 році - на суму 5760456,00 грн., у 2009 році - на суму 4805266,00 грн.; підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, пункту 6.1 статті 6, вимоги пункту 9.4 статті 9, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємцем занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2248029,00 грн., у тому числі: за 2007 рік - на суму 131375,00 грн., за 2008 рік - на суму 1152091,00 грн., за 2009 рік - 961053,00 грн., за 1 квартал 2010 року - на суму 3510,00 грн.; статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», у результаті чого підприємцю донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, який перевірявся, на загальну суму 166212,85 грн., у тому числі: у 3 кварталі 2007 року - 15180,60 грн., у 4 кварталі 2007 року - 6167,80 грн., у 2008 році - 70572,00 грн., у 2009 році - 72079,05 грн., у 2010 році - 2213,40 грн.; підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підпункту «в» пункту 1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», які полягали у неподанні декларацій про отримані доходи за 3 квартал 2007 року, за 4 квартал 2007 року, за 2008 та 2009 роки, за 1 квартал 2010 року; підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які полягали у неподанні декларацій з податку на додану вартість за 30 податкових періодів, а саме: з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2010 року.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що у зв'язку з допущеним перевищенням позивачем дозволеного для платника єдиного податку обсягу виручки у 3-4 кварталах 2007 року на суму 868161,00 грн., у 2008 році - 5760456,0 грн., у 2009 році - 4805266,00 грн., що є порушенням вимог статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства»,позивач був зобов'язаний зареєструватися платником податку на додану вартість, вести всі види обліку як платник податку на додану вартість, однак в порушення вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, пункту 9.4 статті 9 Закону «Про податок на додану вартість» позивач не зареєструвався платником податку на додану вартість та не вчинив відповідних дій, спрямованих на виконання приписів закону щодо умов здійснення підприємницької діяльності як платник податку на додану вартість. Також, у акті перевірки було вказано, що у зв'язку з тим, що підприємець допустив перевищення дозволеного для платника єдиного податку граничного обсягу виручки у періоді, який перевірявся, позивач повинен був використовувати загальну систему оподаткування, здійснювати облік витратної частини в книзі обліку доходів та витрат, подавати декларації за встановленою формою у визначені законодавством строки, проводити розрахункові операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, проте, в порушення вимог пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не здійснював цього.

06 липня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 166212,85 грн. - за основним платежем.

06 липня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 3372043,50 грн., у тому числі: 2248029,00 грн. - за основним платежем, 1124015,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

06 липня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № /0, яким згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 3032685,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржувались позивачем в адміністративному порядку.

03 серпня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № 000831702, яким згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 53168034,05 грн.

17 вересня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/1, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 166212,85 грн. - за основним платежем.

17 вересня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/1, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 3372044,50 грн., у тому числі: 2248029,00 грн. - за основним платежем, 1124015,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

17 вересня 2010 року ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №2/1, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість у розмірі 5100,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не було перевищено встановленого Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» обсягу виручки від реалізації товарів, оскільки кошти, які передавалися йому від ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті» (принципала), були необхідні позивачу для виконання своїх обов'язків за агентським договором № 10/04 від 10 квітня 2007 року, а не для використання на власний розсуд, а отже не були власністю позивача, з огляду на що у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не виникло обов'язку з переходу на загальну систему оподаткування і реєстрації платником податку на додану вартість, та, відповідно, подання декларацій за відповідними податками, а також із застосування реєстратора розрахункових операцій.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

10 квітня 2007 року між ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті» (принципал) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (агентом) був укладений агентський договір № 10/04 (з урахуванням додаткових угод та додатків), відповідно до умов якого агент зобов'язується за винагороду здійснювати від імені та за рахунок принципала наступні юридичні та фактичні дії: інформувати потенційних замовників-покупців про продукцію принципала; сприяти укладенню угод між замовниками-покупцями та принципалом; укладати договори із замовниками-покупцями на виготовлення принципалом метало пластикових вікон, дверей або продажу іншої продукції та супутніх матеріалів (пункту 1.1 статті 1 договору); повноваження агента на здійснення всіх дій в рамках цього договору підтверджуються довіреністю, виданою принципалом (пункт 2.1 статті 2 договору); агент отримує винагороду у визначеному договором (з урахуванням додаткових угод) відсотковому розмірі від суми кожного укладеного договору при його посередництві (пункту 3.1 статті 3 договору); у агента виникає право на винагороду після повного або часткового отримання принципалом оплати від покупців по укладеним договорам (пункт 3.3 статті 3 договору).

Судами попередніх інстанцій було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання умов вказаного агентського договору позивачем як комерційним агентом, що діяв від імені та за рахунок ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», на підставі довіреності на комерційне посередництво, виданої 10 квітня 2007 року, вчинялись правочини щодо укладення договорів із покупцями-замовниками на виготовлення металопластикових виробів. При цьому, підприємець не був ані виробником таких виробів, ані їх продавцем та не набував права власності на отримані від третіх осіб (покупців-замовників) кошти (т.2 арк. справи 1-197).

Відповідно до частини 1 статті 295 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Згідно з частинами 1, 4 статті 297 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Положеннями частин 1, 2, 4 статті 301 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб'єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Суб'єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін.

За приписами абзацу 5 статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

З огляду на те, що податковим органом не було доведено факту отримання позивачем (агентом) від ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті» (принципала) товару (продукції) для подальшої реалізації третім особам, тоді як судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач лише виконував функцію посередника, який укладав від імені принципала (на підставі довіреності) договори та передавав принципалу виконане на його (принципала) користь кінцевими споживачами, тобто здійснював посередницьку діяльність, про що зазначено у його свідоцтві про сплату єдиного податку на 2006, 2007, 2009 та 2010 роки (т.1 арк. справи 60), за виконання якої отримував агентську винагороду (т.1 арк. справи 89-168), колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 обов'язку з переходу на загальну систему оподаткування і реєстрації платником податку на додану вартість, та, відповідно, подання декларацій за відповідними податками, а також із застосування реєстратора розрахункових операцій.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень і рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі міста Харкова залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна