Справа № 872/15358/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 рокусправа № 804/9959/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року у справі № 804/9959/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому позивач просив скасувати податкові повідомлення - рішення та рішення Східно - Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби форми «С» про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) від 14.06.2013 р. № на суму 6392,50 грн. за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 року; № про застосування адміністративного штрафу на суму 510 грн. за порушення ст. 44 розд. 2 Податкового кодексу України; № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 31470,04 грн. за порушення п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України; № про застосування штрафу на суму 5000,00 грн. за порушення ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». В обґрунтування позову зазначалось про протиправність спірних рішень, які прийняті на підставі акту перевірки, що містить необґрунтовані висновки про порушення позивачем вимог діючого законодавства при здійсненні підприємницької діяльності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року адміністративний позов задоволений частково. Суд скасував податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) від 14.06.2013 р. № на суму 6392,50 грн. та форми «Р» за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування від 14.06.2013 р. № на суму 31470,04 грн. У задоволенні решти позову - відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. На думку апелянта, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов помилкового висновку про відсутність порушень позивачем п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 та п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні представник Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Мінхододів у Дніпропетровській області, яка є правонаступником Східно - Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Судові повістки, направлені на адресу позивача, повернулись за закінченням терміну зберігання, що, відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається належним повідомленням.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Східно-Дніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС від 05.2013 № 256 проведена планова документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 роки, за результатами якої складено акт від 03.06.2013 р. № 313/17/НОМЕР_5 (а.с.27-45). На підставі акту перевірки винесені наступні податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій від 14.06.2013 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) № на суму 6392,50 грн. за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 року (а.с.22); № про застосування адміністративного штрафу на суму 510 грн. за порушення ст. 44 розд. 2 Податкового кодексу України (а.с.24); № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 31470,04 грн. за порушення п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (а.с.21); № про застосування штрафу на суму 5000,00 грн. за порушення ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.23).

І. Податковим повідомленням-рішенням № до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 6392,5 грн. за не оприбуткування готівкових коштів у Книзі обліку розрахункових операцій, що є порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 року.

Як вбачається з акту перевірки, в книзі КОРО № 0р/3 на листах 36,41 відсутні записи у розділі 2 графи 5 про рух готівкової виручки на суму 1278,5 грн. (а.с.43).

Суд першої інстанції, скасовуючи зазначене податкове повідомлення-рішення, дійшов висновку про протиправність застосованих штрафних (фінансових) санкцій, оскільки відсутність запису у графах розділу № 2 про готівкові надходження у Книзі КОРО при фактичному роздрукуванні фіскальних звітних чеків та оприбуткування сум в книзі обліку доходів та витрат по формі № 10 свідчить про порушення порядку ведення КОРО, а не про відсутність вказаних фіскальних чеків та не оприбуткування готівкових коштів за вказаний день (а.с.99).

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

Постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320; далі - Положення про ведення касових операцій). Згідно з абзацом третім пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги). Відповідно до статті 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій КОРО - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Абзацом третім статті 1 Указу Президента України № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

ДОПИСАТЬ правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2012 року (справа № 21-400а12). 21-7а13 від 26.02.2013 року.

С урахуванням наведеного висновки суду першої інстанції щодо протиправності податково-повідомлення рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 6392,5 грн. за не оприбуткування готівкових коштів у Книзі обліку розрахункових операцій, є помилковими.

П. Податковим повідомленням-рішенням № збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 31470,04 грн. за порушення п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, в результаті перевірки встановлено, що позивачем в 2010-2012 роках до складу валових витрат декларації було включено суму витрат в розмірі 190006,79 грн., яка безпосередньо не пов'язана з отриманням доходу, у тому числі: на придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим завищено валові витрати на суму 60000 грн. та віднесення до складу валових витрат звітного періоду частини видатків, яка прямо не пов'язана та не відповідає отриманому доходу звітного періоду на суму 130006,79 грн. (а.с.36-39)

Суд першої інстанції, скасовуючи зазначене податкове повідомлення-рішення, дійшов висновку про протиправність донарахованого грошового зобов'язання, оскільки, по-перше, витрати на придбання ліцензій належать до складу інших витрат, визначених пп. «ж» пп.138.10.6 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, тому враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування згідно п.138.1 ст. 138 цього ж Кодексу (а.с.100); по-друге, в порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання органами податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - фізичними особами», затвердженого Наказом МФУ від 14.03.2013 р. № 395, в акті перевірки не зазначено спосіб визначення динаміки націнки та не зазначено на яких первинних документах ґрунтуються висновки щодо зазначених торгівельних націнок по роках (а.с.100).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян»( діяв до 01.01.2011 року) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 Податкового кодексу України. 3гідно із п. 177.2 ст. 177 Кодексу об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Кодексу до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтвердженні витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно із розділом ІІІ Кодексу. Згідно із п. 138.1 ст. 138 розділу ІІІ Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6 - 13 8.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 13 8.10, п. 138.11 ст. 138 Кодексу. Відповідно до пп. «ж» пп. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 Кодексу включаються до складу валових витрат витрати, понесені на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (крім тих, вартість та строк використання яких відповідають ознакам, встановленим для основних засобів розділом І Кодексу, та підлягають амортизації у складі нематеріальних активів), виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг. Згідно з пп. 14.1.13 8 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу основні засоби - матеріальні активи, вартість яких перевищує 2500 грн, і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами видається терміном на один рік із щоквартальною сплатою платежу. Отже, ліцензії на право здійснення роздробної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами з терміном дії один рік не відповідають критеріям, визначеним пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Кодексу для основних засобів.

Таким чином, фізичні особи - підприємці, які здійснюють діяльність на загальних підставах не мають права відносити на витрати суму платежу, сплачену за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами.

Актом перевірки також встановлено, що в 2010-2012 роках позивачем до складу валових витрат декларації було включено суму витрат в розмірі 130006,79 грн., яка безпосередньо не пов'язана з отриманням доходу.

Підставою для скасування зазначеного вище податкового повідомлення-рішення судом першої інстанції зазначено порушення податковим органом Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання органами податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - фізичними особами», затвердженого Наказом МФУ від 14.03.2013 р. № 395,оскільки в акті перевірки не зазначено спосіб визначення динаміки націнки та не зазначено на яких первинних документах ґрунтуються висновки щодо зазначених торгівельних націнок по роках.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування, для того щоб вирахувати суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до державного бюджету за результатами року, перш за все, має визначити свій чистий оподатковуваний дохід. Він визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом та документально підтвердженими витратами, що пов'язані із господарською діяльністю підприємця. До податкової декларації за звітний податковий період включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цей період валового доходу.

Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат частини видатків, які прямо відповідають цьому доходу. Зазначену позицію, яка ґрунтується на приписах податкового законодавства, і висловив податковий орган. В акті зазначено, що фактичні витрати розраховані податковим органом на підставі накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей. Позивач в адміністративному позові стверджував про те, що ним на підставі наказу встановлена торгівельна націнка у 15 відсотків. Проте, зазначений наказ не надавався ні під час перевірки, ні до суду першої інстанції. Разом з тим, акт перевірки містить обґрунтовані висновки щодо допущених порушень податкового законодавства із відповідним розрахунком та посиланням на норми податкового законодавства, що відповідає вимогам, встановленим розділом ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами (а.с.36-39), тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № - відсутні.

ІІІ. Рішенням № до позивача застосований штраф на суму 5000,00 грн. за порушення ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Як встановлено під час перевірки, позивач, використовуючи реєстратор розрахункових операцій типу Mini 500 02МЕ (фіскальний номер , зав. №57306062 ) здійснював торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін (відповідно до контрольних стрічок від 05.10.2012 р., 06.10.2012 р. 11.10.2012 р„ 22.10.2012 p., горілка „Горілочка" ємкістю 0,5 л. по ціні 24,00 грн. міцністю 40%, горілка „Пшенична" ємкістю 0,5 л. по ціні 23,50 грн. (в жовтні місяці 2012 року мінімальна ціна на горілку відповідно до вимог вище згаданої постанови та Закону становила 28,50 грн.), що є порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» та статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо правомірності застосування штрафу у розмірі 5000 грн., оскільки доводи податкового органу підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовані позивачем.

ІУ. Податковим повідомленням-рішенням № до позивача застосовано адміністративний штраф на суму 510 грн. за порушення ст. 44 розд. 2 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні адміністративного позову в цій частині, зазначивши про правомірність спірного рішення.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 121.1. ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2013 року позивачу був вручений лист № 2506/10/22-021 з вимогою надати до 17.00 год. цього ж 28 травня 2013 року документи, що свідчать про порушення вимог податкового та іншого законодавства та пояснень з питань встановлених порушень в ході перевірки (а.с.25). Позивач підтвердив обставину отримання цього листа 28.05.2013 року.

За приписами п.20.1.2 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючи органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

Зазначений вище лист містить вимогу надати документи та пояснення з питань встановлених в ході перевірки порушень, однак акт перевірки, в якому викладені порушення, був складений лише 03.06.2013 року. До складення та вручення позивачу акту перевірки твердження про наявність будь-яких порушень є безпідставним, оскільки тільки з його змісту платник податків може дізнатись про висновки податкового органу. Крім того, заява позивача від 03.06.2013 року свідчить про те, що документи за перевіряє мий період знаходились у слідчому відділі ОДПІ, які повернуті йому були 03.06.2013 року о 15.45 год. (а.с.26). Застосувавши спірним рішенням № штраф у розмірі 510 грн. 14 червня 2013 року, податковий орган обставини, викладені у заяві позивача від 03.06.2013 року не врахував, дійшовши необґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог статті 44 Податкового кодексу України.

За наведених обставин колегія суддів вважає податкове повідомлення-рішення № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року у справі № 804/9959/13-а - скасувати.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східно Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми «Р» за платежем адміністративні штрафи та санкції від 14 червня 2013 року № на суму 510,00 грн.

У задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: О.В. Юхименко