Справа № 2-а331/32/14(331/8558/13-а)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 2-а331/32/14(331/8558/13-а)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 р.

за поданням державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Запорізьцій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому районі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець УДВС ВПВР ГУЮ в Запорізькій області 10 липня 2014 року звернулася до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 03.03.2014 року, ухваленого Жовтневим районним судом м Запоріжжя по справі № 2а-331/32/14(331/8558/13-а). Просив змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документу №2а-331/32/14 (331/8558/13-а) від 28.05.2014 року який виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, з зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому районі на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 5615,00 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні знаходиться виконавчий лист щодо зобов'язання виплатити ОСОБА_1 нарахованої допомоги згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для повного захисту прав стягувача необхідно змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника коштів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 року в задоволенні подання відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що державним виконавцем не наводяться ті виняткові обставини, які б в сенсі ст. 263 КАС України могли б слугувати підставою для зміни способу виконання судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення яким змінити спосіб виконання за виконавчим листом від 28 травня 2014 року. Посилається на юридично-правові норми та вимоги рішення Європейського суду з прав людини № 61765/12 від 20 червня 2013 року, Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 263 КАС України, та просить затвердити рішення щодо передачі виконання рішення суду до Державної казначейської служби України з метою його виконання.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судового відправлення. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року, яку скасовано та прийнято нову постанову Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 17 квітня 2014 року - позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у розмірі меншому, ніж передбачено ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно матеріалів справи позивач 26.05.2014 року надав до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву про видачу виконавчого листа по даній справі (а.с. 163), у зв'язку з чим видано виконавчий лист (а.с. 172-173).

10.07.14 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся старший державний виконавець Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Запорізьцій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, посилаючись на те, що за виконавчим листом було відкрито виконавче провадження; листом від 18.06.2014 року боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі у зв'язку з відсутністю асигнувань; у відповідності до наданої державному виконавцю розрахунку заборгованості про проведення перерахунку, сума перерахунку складає 5615грн.; станом на 2014 рік коштів на виплату заборгованості Управлінню не виділено. Посилається на ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набув чинності з 01.01.2013року, зазначаючи, що в силу ст. 3 цього закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Вважає, що на теперішній час наявні обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби, тому в силу ст. 263 КАС України необхідно змінити спосіб і порядок виконання судового рішення. Також зазначає, що у зв'язку з тим, що резолютивна частина виконавчого листа містить дії зобов'язального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний реєстраційний рахунок Управління в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості перед стягувачем.

Отже, зміна порядку та способу виконання судового рішення є предметом даного спору.

Підстави, порядок зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі встановлені ст. 263 КАС України.

Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови відповідачем здійснено нарахування позивачу коштів в сумі 5615 грн. Зазначена сума на час звернення відділу ДВС до суду не виплачена у зв'язку з ненадходженням до Управління (відповідача) відповідних коштів із державного бюджету.

Встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена Управлінням (відповідачем) після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання відділу ДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права позивача, прийняв постанову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум. Розрахунок суми належної позивачу у 2013 році не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Таким чином, оскаржувану ухвалу слід залишити в силі.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» вказав, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

В силу статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, тому незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів) виплата нарахованих сум буде здійснена Управлінням (відповідачем) після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Постановляючи дану ухвалу, суд апеляційної інстанції бере до уваги практику Верховного Суду України з цих правовідносин, зокрема, Постанову від 11.11.2014 року № 21-394а14.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 р. за поданням державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Запорізьцій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому районі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна