Справа № 826/15794/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2015 року письмове провадження № 826/15794/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Огурцова О.П., Кузьменка В.А. в порядку письмового провадження вирішив справу

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Міський комерційний банк»,

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 14.10.2014 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних;

- зобов'язати Національний банку України (Правління Національного банку) прийняти рішення (постанову)по віднесенню ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Національним банком України неправомірно відмовлено у віднесенні ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із неповернення останнім вкладу.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, свої доводи мотивував аналогічно викладеному у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, позов вважав необґрунтованим, суду надав письмові заперечення проти позову. Просив позов залишити без задоволення, у подальшому до судового засідання не прибув.

Ухвалою суду від 04.11.2014 до участі у розгляді адміністративної справи у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, залучено Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк».

Представник третьої особи до суду не прибув, суду надав письмові пояснення щодо позову, вказав, що вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Позивач - фізична особа ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: 01135, м. Київ, АДРЕСА_1.

Відповідач 1 - Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, Законом України «Про Національний банк України»та іншими законами України.

Згідно положень ст. 44 Закону, НБУ діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль.

01.07.2013 між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу «Ваш святковий» за № 2630/100/123119.

У відповідності до вимог вказаного договору, 01.07.2013 позивачем було передано в управління банку грошові кошти в сумі 15 000 доларів США на строк зберігання з 01.07.2013 по 01.06.2014.

Позивач вказує, що в установлений строк, банком не повернуто йому суму вкладу, ні виплачено суму нарахованих процентів. Чисельні звернення про повернення вкладу (від 19.05.2014, від 02.06.2014, від 10.06.2014, від 23.06.2014, від 09.07.2014, від 28.07.2014, від 28.08.2014, від 16.09.2014) ПАТ «Міський комерційний банк» своїми листами від 18.06.2014, від 27.006.2014, від 08.07.2014, від 22.07.2014, від 11.08.2014, від 28.08.2014 залишено без задоволення.

02.06.2014, 09.07.2014 та 28.07.2014 позивачем було направлено відповідачу скаргу на дії ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою про прийняття рішення про віднесення останнього до категорії неплатоспроможних, які листами Національного банку України від 22.07.2014, 13.08.2014 та 2б.08.2014 відповідно, були залишена без задоволення у зв'язку з відсутністю правових підстав для віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних, оскільки Національний банк України не вправі здійснювати тиск на ПАТ «Міський комерційний банк» у ході виконання ним своїх зобов'язань, крім того, зазначив, що звернення громадян не є підставою для віднесення зазначеного банку до категорії неплатоспроможних.

Скарги позивача на адресу Національного банку України від 09.07.2014 та 16.09.2014 останнім були залишені без відповіді та задоволення.

Позивач із бездіяльністю відповідача не погоджується, у зв'язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Згідно норм ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність Національного банку України регулює Закон України «Про Національний банк України» (зі змінами та доповненнями).

Згідно положень ст. 44 Закону, НБУ діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III (далі - Закон № 2121-III).

Згідно зі ст. 66 Закону № 2121-III однією з форм регулювання банківської діяльності є нагляд Національного банку України за діяльністю банків.

Відповідно до статті 67 Закону № 2121-III метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках.

Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

При здійсненні банківського нагляду Національний банк України має право вимагати від банків та їх керівників, банківських груп, учасників банківських груп усунення порушень банківського законодавства, виконання нормативно-правових актів Національного банку України для уникнення або подолання небажаних наслідків, що можуть поставити під загрозу безпеку коштів, довірених таким банкам, або завдати шкоди належному веденню банківської діяльності. У разі якщо Національний банк України при здійсненні банківського нагляду дійшов висновку, що система управління ризиками банку є неефективною та/або неадекватною, банк зобов'язаний на вимогу Національного банку України невідкладно розробити та подати на погодження Національному банку України відповідний план заходів, спрямованих на усунення недоліків.

Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими ст. 73 цього Закону.

Як передбачено ст. 73 Закону № 2121-III, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до ст. 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Статтею 76 Закону № 2121-III визначено порядок віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Так, Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних за умови його відповідності хоча б одному з таких критеріїв:

1) не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним;

2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно правовими актами Національного банку України;

3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами;

4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що звернення громадянина не є підставою для віднесення банківської установи до категорії неплатоспроможних, а також того, що у матеріалах позову не міститься доказів того, що ПАТ «Міський комерційний банк» не виконує своїх зобов'язань перед 90 % вкладниками.

Дійсно, діючим законодавством про банківську діяльність не передбачено за зверненням вкладника відносити банківську установу до категорії неплатоспроможних. Втім, до повноважень Національного банку України, як зазначалося вище, входить здійснення відповідного контролю у банківській сфері шляхом проведення певних перевірок для визначення ступеня виконання банком своїх зобов'язань перед вкладниками.

Окрім цього, під час розгляду справи до суду надійшов лист відповідача від 02.12.2014 № 18-317/71481, в якому Національний банк України повідомляв суд, що постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21.11.2014 в ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу.

При цьому, суд зазначає, що ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які відновлюють охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних та зобов'язаня Національний банку України прийняти рішення (постанову)по віднесенню ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних задоволені бути не можуть, оскільки на час винесення рішення не відновлюють охоронювані законом права та інтереси позивача.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 163-165, 167, 254 Кодексу адмністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов