Справа № 802/3524/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. м. Вінниця

Справа № 802/3524/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Панченка Тараса Дмитровича,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Романовича С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі- Вінницька ОДПІ). У позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року ( реєстраційний № 18609 від 20.08.2014 року ) та № 37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року ( реєстраційний № 18608 від 20.08.2014 року), прийняті Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було проведено перевірку господарської одиниці - "магазин", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_3 Під час проведення перевірки відповідачем встановлено зберігання та продаж алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів та зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст. 11, 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку та роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензій.

Позивач стверджує, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, оскільки він не здійснював роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а гр. ОСОБА_4, яка здійснила продаж алкогольного напою з точки роздрібної торгівлі, у трудових відносинах з ним не знаходилась, була продавцем в іншої фізичної особи - підприємця. Крім того зазначив, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 також орендується іншим підприємцем - ФОП ОСОБА_5

Відтак, позивач вважає, що висновки, викладені податковим органом в акті перевірки № 37/21/НОМЕР_1 від 10.07.2014 року, є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій № 18609 та 18608 від 20.08.2014 року, прийняті на підставі зазначених висновків, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду, занесеною в журнал судового засідання, на підставі ч.1 ст.55 КАС України, замінено відповідача - Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Вінницькій області на його правонаступника - Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити. При цьому, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, представник позивача наголосив, що виявлені податковим органом алкогольні напої не належать ФОП ОСОБА_3, а інша частина приміщення, де проводилась перевірка, знаходиться в оренді в іншого підприємця, який здійснює торгівлю продуктами.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що при проведенні фактичної перевірки господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_3 та прийнятті оскаржуваних рішень податковий орган діяв відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

10.11.2014 року в якості свідка судом допитано ОСОБА_6, яка працює продавцем точки роздрібної торгівлі - магазину, що орендується позивачем. Свідок пояснила, що 09.07.2014 року перебувала на зміні у магазині, проте ненадовго відлучилася та попросила приглянути за торговою точкою продавчиню ОСОБА_4 з магазину, що орендується ФОП ОСОБА_5, та знаходиться в тому ж приміщенні. Про той факт, що ОСОБА_4 здійснила продаж алкогольного напою з точки роздрібної торгівлі, де працює свідок, їй не було відомо. Додатково зазначила, що в торговельній точці, де працює вона, продаж алкогольних напоїв не здійснювався і їх там не було. Де ОСОБА_4 взяла алкогольний напій їй не відомо. Свідок здійснювала торгівлю лише тютюновими виробами.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши письмові докази в адміністративній справі, суд встановив наступне.

Згідно ліцензії серії НОМЕР_2 від 22.05.2014 року та торгового патенту від 25.08.2013 року серії НОМЕР_3 (а.с.17,18), позивач здійснює роздрібну торгівлю тютюновими виробами в торговельній точці - магазині, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.

09.07.2014 року, на підставі направлень на перевірку № 151/21 та № 150/21 від 08.07.2014 року ( а.с. 52-53 ), працівниками Вінницької ОДПІ було здійснено перевірку господарської одиниці ФОП ОСОБА_3 - точки роздрібної торгівлі - магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, результати якої оформлено актом № 37/21/НОМЕР_1 від 10.07.2014 року.

В Акті перевірки посадовими особами відповідача вказано, що перевірку проведено в присутності продавця ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) та встановлено факт реалізації напою "Віскі Вишня" місткістю 0,33 л. міцністю 8% виробництва ПАТ "Облонь" по ціні 11 грн. за пляшку та 1 пачки цигарок "Вінстон" по ціні 14 грн. за пачку виробництва ПАТ "Джей Ті Інтернешнл Україна". Також посадовими особами відповідача зазначено, що в магазині знаходиться на зберіганні з метою реалізації під прилавком в торговому залі горілка "Олександрія Пшенична" за ціною 34, 90 грн. за пляшку місткістю 0,5 л. в кількості 10 пляшок, а також на вітрині алкогольні напої в асортименті, за відсутності документів про походження, якість та відповідність, всього в кількості 328 пляшок на суму 9730,50 грн. Загальна партія товару становить 338 пляшок на суму 10079,50 грн.

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст. 11, 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку та роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензій ( а.с. 10-11).

Враховуючи встановлені відповідачем порушення Закону, щодо позивача прийнято рішення про застосовання фінансових санкцій № 37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року (реєстраційний № 18609 від 20.08.2014 року ) у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку та №37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року ( реєстраційний № 18608 від 20.08.2014 року) у вигляді штрафу в розмірі 20159 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії ( 200 відсотків вартості отриманої партії товару ) ( а.с. 13 - 14 ).

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку правомірності прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить із наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВP.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля визначена як діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до статті 11 Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Згідно статті 15 Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Пунктом 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України встановлено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України.

Виходячи зі змісту адміністративного позову, спірною обставиною між сторонами є обґрунтованість прийняття спірних рішень саме у відношенні позивача, оскільки, як вказує позивач, він в своїй торговельній точці роздрібну торгівлю алкогольними напоями не здійснював та взагалі їх не зберігав, а частина приміщення за адресою АДРЕСА_1 також орендується іншим суб'єктом господарювання, який також здійснює торгівлю.

09.07.2014 року, на підставі направлень на перевірку № 151/21 та № 150/21 від 08.07.2014 року ( а.с. 52-53, 54 ), працівниками Вінницької ОДПІ було здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, в точці роздрібної торгівлі - магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт № 37/21/НОМЕР_1 від 10.07.2014 року.

В акті фактичної перевірки ревізори зазначають, що ФОП ОСОБА_3 проводиться продаж не облікованого у встановленому законодавством порядку товару (відсутні видаткові накладні, товарно - транспортні накладні і т.ін. ) ( а.с. 11 ).

В той же час позивач та його представник в судовому засіданні зазначали, що позивач не здійснює торгівлю алкогольними напоями і вони відсутні в торговельній точці позивача, на орендованій ним площі приміщення за адресою АДРЕСА_1.

Доказом зазначеного вважають те, що матеріали проведеної фактичної перевірки не містять жодних доказів придбання перевіряючими товару - алкогольного напою саме в позивача та належності виявлених алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_3 В зв'язку з чим, позивачем ставиться під сумнів сам факт реалізації вказаного товару в його магазині, що стало підставою для встановлення відповідачем порушень статей 11, 15 Закону з боку позивача.

Суд погоджується з вказаною позицією позивача з огляду на наступне.

Згідно з Ліцензією серії НОМЕР_2 від 22.05.2014 року та торговим патентом від 25.08.2013 року серії НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_3 на торговельній площі приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, проводиться роздрібна торгівля тютюновими виробами.

Судом встановлено, що перевірка проводилась в приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, частина якого перебуває в оренді у відповідача для здійснення підприємницької діяльності та вказана в ліцензіях на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, як місце торгівлі, а інша частина приміщення знаходиться в оренді у іншого приватного підприємця, який також здійснює роздрібну торгівлю.

Так, згідно договору суборенди від 01.08.2013 року та акту передачі-приймання торгівельної площі в суборенду від 01.08.2013 року здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 проводиться на 4 (чотирьох) кв. м. торгової площі, обмежених прилавком та вітриною, на території господарської одиниці - "магазин", що розташований за адресою АДРЕСА_1 та орендується гр. ОСОБА_5 ( а.с. 15 - 16 ).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що договір суборенди 01.08.2013 року, є чинним, оскільки він не був розірваний сторонами та не був визнаний недійсним в судовому порядку.

ФОП ОСОБА_3 вважає, що підстав для застосування штрафу відносно нього як фізичної особи-підприємця немає, оскільки він не здійснював реалізацію алкогольних напоїв та не зберігав їх в приміщенні орендованої ним торговельної площі, а виявлений працівниками податкового органу товар ( алкогольні напої ), на думку позивача, можуть належати іншому орендарю.

Так, в матеріалах справи міститься ксерокопія касового чеку про продаж від ФОП ОСОБА_3 пачки цигарок "Вінстон" по ціні 14 грн. ( а.с. 12 ).

Разом з тим, доказів того, що алкогольні напої, виявлені перевіряючими, належать ФОП ОСОБА_3, реалізуються ним та зберігаються на орендованій ним торговельній площі, в матеріалах справи немає.

Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення № 16 від 09.07.2014 року, додатку до протоколу, пояснень гр. ОСОБА_4 та акта прийому передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, судом встановлено, що факт реалізації алкогольного напою - пляшки «віскі вишня» мав місце в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за тією ж адресою і в тому ж приміщенні, що і торговельна площа позивача, продавцем цього магазину ОСОБА_4 В зазначеному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1» також було виявлено і інші алкогольні напої ( а.с. 96 - 99, 100, 101 ).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 16 від 09.07.2014 року саме гр. ОСОБА_4 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв без будь-яких дозвільних документів - ліцензій, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 164 КУаП ( а.с. 96 ). Зазначене встановлено також з її письмових пояснень ( а.с. 100 ) та постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2014 року ( а.с. 110 ).

Крім того, актом прийому передачі товарно-матеріальних цінностей від 09.07.2014 року вилучені алкогольні напої в кількості 338 пляшок на загальну суму 10079,50 грн. було передано на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_5, який зазначив, що претензій не має ( а.с. 101 ).

Отже, відповідач помилково прийшов до висновку, що саме у ФОП ОСОБА_3 здійснювалось зберігання та реалізація алкогольних напоїв, а тому відповідач безпідставно наклав на позивача фінансові санкції, як на особу, яка не здійснює в даному магазині (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1») свою підприємницьку діяльність, а отже не повинен нести відповідальність за порушення, які він не вчиняв.

Водночас, як на підставу неправомірності винесених відповідачем оскаржуваних рішень позивач посилається на відсутність трудових відносин із гр. ОСОБА_4

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні трудового договору встановлено, що продавцем у ФОП ОСОБА_3 є ОСОБА_6 ( а.с. 26 ). Разом з тим, ОСОБА_4 у трудових відносинах з позивачем не перебувала.

Враховуючи викладене суд вважає, що висновки відповідача, що зберігання та продаж виявлених податковим органом алкогольних напоїв здійснював ФОП ОСОБА_3, є безпідставними.

Таким чином, суд констатує, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується факт порушення ФОП ОСОБА_3 вимог ст.11 та ст.15 Закону № 481, а тому рішення відповідача про застосування за вчинення даних порушень фінансових санкцій до позивача підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятих рішень, в той час, як фактичні обставини, встановлені судом, підтверджують доводи позивача, покладені в основу позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 182,70 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року ( реєстраційний № 18609 від 20.08.2014 року ) та № 37/21/НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року ( реєстраційний № 18608 від 20.08.2014 року), прийняті Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області щодо суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 ( ідент. код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати ( судовий збір ) в сумі 182,70 грн. ( сто вісімдесят дві гривні 70 коп. ).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Заброцька Людмила Олександрівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: