Справа № 750/12029/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові ( далі - відповідач ) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 80 % від сум середньої заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за роботу на державній службі, з яких сплачені страхові внески, відповідно до довідки від 08.10.2014 р. № 11-02-03454.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач та позивач подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції, вирішивши питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 80 % від суми середньої заробітної плати, посилаючись на те, що судом першої інстанції при розгляді справи по суті були вирішені не всі позовні вимоги.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а постанова суду - зміні, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку УПФУ в м. Чернігові та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу», з 03.03.2014 р.

14.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про включення до складу його заробітної плати, з розміру якої здійснюється обчислення пенсії, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, згідно з довідкою від 08.10.2014 р. № 11-02-03454.

27.10.2014 р. УПФУ в м. Чернігові своїм листом повідомило позивача про відмову в задоволенні його вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ( далі - Закон №2493-ІІІ ), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» ( далі - Закон 1166-VII ), «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 3723-XII ), «Про оплату праці» ( далі - Закон № 108/95-ВР ), «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 22 Закон №2493-ІІІ, до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині 2 статті 37-1 цього Закону закріплено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток ( дохід ) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в рішенні від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, яке у відповідності з частиною 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування був нарахований на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі, й на матеріальну допомогу на оздоровлення, допомогу для вирішення соціально-побутових питань та суму індексації заробітної плати, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою / а.с. 7 /, то, в даному випадку, наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування відповідачем сум зазначених виплат при обчисленні пенсії ОСОБА_2

При цьому, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, діючи всупереч приписам частини 2 статті 72 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких доводів, які б спростовували наведену аргументацію, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_2 сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачені страхові внески, та сум індексації його заробітної плати призвело до неправильного розрахунку і нарахування позивачу пенсії, що свідчить про незаконність відмови УПФУ в м. Чернігові у проведенні перерахунку пенсії позивача та необхідність зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням зазначених видів доходу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні справи по суті судом першої інстанції не була вирішена така позовна вимога ОСОБА_2, як зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 80 % від суми заробітної плати.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII до ст. 37 Закону України «Про державну службу» були внесені зміни, що набули чинності з 01.05.2014 р. та відповідно до яких було зменшено розмір пенсійного забезпечення державних службовців з 80 % від заробітної плати до 70 %.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ані на момент розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не приймалось жодного рішення щодо перерахунку пенсії позивача розмірі меншому або більшому за 80 % від його заробітної плати та, відповідно, не були реалізовані його дискреційні повноваження, вільна реалізація яких має на меті надати можливість суб'єкту влади на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених приписами нормативно-правового акта.

Втім, відповідно до п. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи актів індивідуально дії ), дій чи бездіяльності.

Аналіз наведеного законодавства надає підстави стверджувати, що суди не можуть втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта влади доти, поки ним не буде реалізована його виключна компетенція, а тому зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 80 % від суми заробітної плати є порушенням виключного права органу реєстрації на реалізацію його повноважень, а така позовна вимога - передчасною.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, про необхідність задовольнити частково апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові підлягають, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року - змінити, вирішивши позовну вимогу про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 80 % від суми заробітної плати шляхом відмови в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року змінити, вирішивши позовну вимогу про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 80 % від суми заробітної плати шляхом відмови в її задоволенні.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.