Справа № 804/20006/14
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
при секретаріВербному Д.С.
представника позивача представника відповідача Альошина Я.М. Чохелі Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аспект Ойл" до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Відповідач подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, акт перевірки складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки акта перевірки щодо нереальності здійснення господарських відносин позивача є цілком обґрунтованими та доведеними, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та доводи підтримав.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів адміністративного позову, просив в задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «Аспект Ойл» 17.09.2010р. зареєстроване Виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку у Дніпродзержинській ОДПІ. Основний вид діяльності підприємства у періоді, що перевірявся - роздрібна торгівля пальним.
ТОВ «Аспект Ойл» є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва від 05.02.2013р. №200108123.
У період з 01.07.2014р. по 07.07.2014р. на підставі направлень від 01.07.2014р. № 372, виданих Дніпродзержинською ОДПІ Цуканову Володимиру Анатолійовичу - заступнику начальника відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, від 01.07.2014р. № 373, виданих Дніпродзержинською ОДПІ Міносяну Володимиру Грантовичу - старшому державному ревізору - інспектору відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, згідно наказу Дніпродзержинської ОДПІ від 03.04.2014 року № 770 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аспект Ойл», проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аспект Ойл» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, щодо придбання товарів (робіт, послуг) при фінансово - господарських взаємовідносинах з ТОВ «Праус» за квітень 2014 року та подальшої їх реалізації, за результатами якої складено акт від 14.07.2014р. за № 3107/114/04-03-22-03/372369900.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Аспект Ойл»: п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п.14.1.191, п.п.14.1.231 п.14.1, ст. 14, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст. 187, п.198.1, п. 198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, зокрема підприємство ТОВ «Аспект Ойл» не мало право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2014 року на загальну суму ПДВ - 661202,49 грн., отриманого від ТОВ «Праус».
Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «Аспект Ойл» (Покупець) та ТОВ «Праус» (Постачальник) укладені договори поставки нафтопродуктів: № 01/2 від 01.04.2014р., №16/1 від 16.04.2014р.; №06/2 від 06.04.2014р., №16/9 від 16.04.2014р., №22/2 від 22.04.2014р., №01/45 від 01.04.2014р. згідно яких: номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору. Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умовами оформлення відповідних актів прийому - передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору. Забезпечити якість нафтопродуктів, що поставляються, згідно з показниками ДСТУ та технічних умов. Під час передачі нафтопродуктів Постачальник за вимогою покупця надає копії Сертифікатів відповідності на нафтопродукти. Покупець зобов'язується, своєчасно і в повному об'ємі сплатити вартість Товару. Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу виробника Товару, що поставляється. Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяцю, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до договору, на умовах EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших баз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому-передачі Товару або інших документів. Датою здійснення оплати вважається дата перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. За домовленістю Сторін, оплата товару по цьому договору може бути здійснена в будь якій формі розрахунку, що не суперечить діючому законодавству України, та оформлюються додатковими угодами до договору. Ціна товару є договірною, вказується в тому числі з ПДВ та визначається в додаткових угодах до договору. Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008р. згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного договору та додаткових угод до нього. Кожний договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2015р., а що стосується взаєморозрахунків - до їх повного завершення.
На виконання умов вказаних договорів складені додаткові угоди, акти приймання-передачі нафтопродуктів, податкові накладні, згідно яких здійснено поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ, на загальну суму 3967445,90 грн., в т.ч. ПДВ 661202,49 грн.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту за квітень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за квітень 2014 року.
Відповідно до листів ТОВ «Праус» від 01.04.2014р. №171/02-П, від 01.04.2014р. №172/02-П, від 06.04.2014р. №173/02-П, від 06.04.2014р. №174/02-П, від 16.04.2014р. №175/02-П, від 22.04.2014р. №176/02-П зазначено, що нафтопродукти, придбані ТОВ «Аспект Ойл» згідно договорів: № 01/2 від 01.04.2014р., №16/1 від 16.04.2014р.; №06/2 від 06.04.2014р., №16/9 від 16.04.2014р., №22/2 від 22.04.2014р., №01/45 від 01.04.2014р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», в якого можуть бути отримані в будь який час на протязі дії вищевказаних договорів.
Транспортування нафтопродуктів здійснювалось підприємствами на підставі наступних договорів:
-від 01.11.2013р. № 3780, укладеного між ТОВ «Аспект Ойл» (Замовник) та ТОВ «Днєпртрансойл» (Перевізник);
-від 01.02.2013р. №55, укладеного між ТОВ «Аспект Ойл» (Замовник) та ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» (Перевізник);
-від 11.02.2013р. №3266, укладеного між ТОВ «Аспект Ойл» (Замовник) та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Перевізник).
Згідно товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) за квітень 2014 року вантажоодержувачі та пункти розвантаження - АЗС ТОВ «Аспект Ойл».
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.
Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Разом з тим, суд зазначає, що наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) із метою використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.
Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.
Як вбачається зі складених ТОВ «Аспект Ойл» та ТОВ «Праус» актів приймання-передачі нафтопродуктів до договорів поставок, у зазначених актах відсутня інформація щодо місць навантаження, адреси під'їзних шляхів до пунктів навантаження та розвантаження вантажу, часу роботи складів місць призначення та строку протягом якого повинно бути здійснено перевезення вантажу.
ТОВ «Аспект Ойл» до перевірки не було надано жодного первинного документу, який би підтверджував якість реалізованого товару.
Суд зазначає, що порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 6 укладених між ТОВ «Аспект Ойл» (Покупець) та ТОВ «Праус» (Постачальник) договорів поставки нафтопродуктів: № 01/2 від 01.04.2014р., №16/1 від 16.04.2014р.; №06/2 від 06.04.2014р., №16/9 від 16.04.2014р., №22/2 від 22.04.2014р., №01/45 від 01.04.2014р. визначені умови приймання товару згідно яких, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється відповідно до вимог Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 (далі - Інструкція).
Із змісту цієї Інструкції вбачається, що законодавцем до суб'єктів господарювання, які здійснюють торгівлю, зберігання, транспортування нафтопродуктів висуваються численні вимоги, зокрема: наявність майданчика, на якому розташовані резервуари для зберігання різних видів нафтопродуктів; спеціальні лічильники для обліку нафтопродуктів; наявність вимірювальних засобів, які систематично проходять повірку в установах органів стандартизації та метрології; наявність персоналу (оператор АЗС, начальник зміни, бухгалтер, інші); перевезення нафтопродуктів здійснюється спеціальним автотранспортом; приймання і відпуск нафтопродуктів, оформлення результатів торгівлі нафтопродуктами, здачі і прийняття змін на АЗС оформлюються документарно за формами, затвердженими Інструкцією, яка містить 37 додатків різних актів, таблиць, книг, розрахунків та іншого.
Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
З прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою N 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20°C відповідно до ГОСТ 3900.
Маса нафтопродукту в автоцистерні визначається зважуванням на автомобільних вагах або об'ємно-масовим методом.
Маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.
Розділом 7.5 Інструкції встановлюється порядок відпуску нафти та нафтопродуктів автомобільним транспортом.
Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 Інструкції №281 нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Пп.7.5.2 п.7.5 Інструкції №281 передбачено, що відпуск нафти або нафтопродуктів до мір місткості (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах, автозаправниках) здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. За наявності простроченого свідоцтва про повірку відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості забороняється. Міри повної місткості з нафтопродуктами під час їх відвантаження мають пломбуватись вантажовідправником (якщо інше не передбачено договором).
Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.
У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, псується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.
ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.
Згідно п. 7.5.10-7.5.11 Інструкції, ТТН на відпущені зі складу нафту або нафтопродукти здаються до бухгалтерської служби не пізніше першої половини наступного дня разом з реєстром, який складається у двох примірниках. Реєстр підписують начальник цеху (старший оператор) та бухгалтер.
На відпущені нафту або нафтопродукти за заданою дозою на автоматизованих системах наливання ТТН оформлюється після завершення наливання за фактичними показниками лічильних механізмів.
Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на автозаправних станціях врегульований розділом 10 Інструкції.
У відповідності до п.10.2.1 Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифікату відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.
Згідно п. 10.2.9 Інструкції, у разі виявлення невідповідності фактично виміряної температури, густини і кількості нафтопродукту значенням, наведеним у ТТН, дозволяється за погодженням вантажовідправника його зливання до резервуара за умови відсутності підтоварної води в автоцистерні. У такому разі приймання нафтопродуктів здійснюють за фактично виміряними результатами за різницею об'ємів нафтопродукту, виміряних в резервуарі до і після його зливання. У разі виявлення розходження кількості нафтопродукту, виміряної в резервуарі, з даними ТТН складається акт довільної форми за підписами працівників АЗС та водія в чотирьох примірниках, з яких перший додається до змінного звіту під час передавання його в бухгалтерську службу підприємства, другий - надається представнику вантажовідправника, третій - водію, а четвертий - залишається на АЗС. Про фактично прийнятий нафтопродукт робиться відповідна позначка на всіх примірниках ТТН. В акті повинні бути зазначені рівні нафтопродукту в резервуарі до і після зливання, об'єм прийнятого нафтопродукту, густини за ТТН і за вимірюваннями в резервуарі після зливання, приведені до 20°C за ГОСТ 3900, та кількість нестачі нафтопродукту. При визначенні нестачі нафтопродуктів повинна враховуватись відтворюваність результатів вимірювання густини відповідно до ГОСТ 3900. Установлена нестача підлягає відшкодуванню вантажовідправником відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п.10.2.10 Інструкції на підставі товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто, зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти вносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.
Підпунктами 10.4.1, 10.4.3 пункту 10.4 розділу 10 Інструкції передбачено, що на автозаправній станції здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на автозаправній станції здійснюється за формою змінного звіту автозаправної станції № 17-НП.
Після завершення зміни оператором автозаправної станції складається змінний звіт автозаправної станції за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими товарно-транспортними накладними здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на автозаправній станції.
Відповідно до підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 розділу 10 Інструкції облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною автозаправною станцією, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті автозаправної станції за формою № 17-НП.
Відповідно до п. 16.1 Інструкції матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.
Пунктом 16.2 Інструкції передбачено, що бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.
Таким чином, приписами Інструкції встановлено обов'язковість ведення підприємством на АЗС журналу обліку надходження нафтопродуктів за формою № 13-НП та змінного звіту АЗС за формою № 17-НП. Працівник АЗС при прийнятті нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом, перевіряє їх марку та вид (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних, паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Про прийняття дизельного палива складаються змінні звіти та вносяться записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів.
Згідно п. 6.1 Інструкції на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.
Типові форми первинного обліку паливо-мастильних матеріалів, зокрема типова форма товарно-транспортної накладної № 1-ТТН (нафтопродукт) наведена в Інструкції №281, пунктом 10.2.4 якої забороняється приймати нафтопродукти на АЗС у разі неналежного оформлення або відсутності ТТН.
Таким чином, надані позивачем товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) виписані з порушенням вимог Інструкцій про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродукт на підприємствах і організаціях України, оскільки не містять обов'язкових реквізитів, на підставі яких здійснюється відпуск та приймання нафтопродуктів, а тому не є належними доказами в підтвердження транспортування та фактичного отримання нафтопродуктів.
Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано документів змінних звітів за формою N 17-НП, на підставі яких здійснюється облік нафтопродуктів матеріально відповідальними особами АЗС, журналів реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП, товарно-транспортних накладних складених у відповідності до вимог вищезазначеної інструкції, також не надано актів приймання нафтопродуктів з наявністю підпису водіїв та представника одержувача чи відправника із зазначенням прізвищ та посад, в яких би зазначалося наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.
Враховуючи специфіку товару (бензин), його об'єм, вагу та інші характеристики, суд приходить до висновку про нереальність здійснення господарських операцій в частині придбання ТОВ «Аспект Ойл» товару у ТОВ «Праус».
Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, з метою встановлення факту здійснення господарської операції та законності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів платника у процесі здійснення господарської операції; встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку; подальше використання придбаних платником товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності (Ухвала ВАСУ від 17.03.2014р. №К/800/7936/13).
Суд звертає увагу, що ТОВ «Аспект Ойл» стверджує, що придбані у ТОВ «Праус» ТМЦ зберігались у ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно укладеного між ТОВ «Аспект Ойл» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» договору зберігання №3265 від 11.02.2013р.
Однак, в підтвердження виконання зазначеного договору ТОВ «Аспект Ойл» не надано первинних документів, що визначають обсяг зазначеної господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), кількість та об'єм ТМЦ, які передаються на зберігання, ціну за надані послуги тощо.
Крім того, судом витребовувались у ТОВ "Еквіта": документи, які містять інформацію про кількість нафтопродуктів (нафти) ТОВ "Праус", які зберігались ТОВ "Еквіта"; копії договорів, укладених між ТОВ "Еквіта" та ТОВ "Праус"; дані особи, яка здійснювала прийом нафтопродуктів (нафти); сертифікати якості нафтопродуктів (нафти).
Проте суду також не надані будь-які документи, які б підтвердили зберігання ТОВ "Еквіта" нафтопродуктів (нафти) ТОВ «Праус».
Отже, неможливо зробити висновок, що на зберіганні були передані саме ТМЦ, попередньо придбані у ТОВ «Праус».
Таким чином, на підставі викладеного, висновок Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про порушення ТОВ «Аспект Ойл» п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п.14.1.191, п.п.14.1.231 п.14.1, ст. 14, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст. 187, п.198.1, п. 198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, внаслідок чого, ТОВ «Аспект Ойл» не мало право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2014 року на загальну суму ПДВ - 661202,49 грн., отриманого від ТОВ «Праус», знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим було правомірно нараховано ТОВ «Аспект Ойл» зобов'язання з податку на додану вартість.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
З огляду на те, що позовні вимоги в даному випадку є майновими, отже позивач повинен сплатити за подання до адміністративного суду адміністративного позову судовий збір у розмірі 4872,00 грн., що становить 4 розміри мінімальної заробітної плати, а сплатив лише 487,20 грн., тому суд стягує з позивача 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн.).
Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Ойл» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2014 року

Суддя Р.З. Голобутовський