Справа № 21-406а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Терлецького О.О.,

при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі − управління ПФУ) про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив зобов'язати управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням наявної вислуги років, обчисленої при виході на пенсію за вислугою років.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з березня 1995 року по 1 липня 2011 року він як військовослужбовець отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі − Закон № 2262-XII). Згідно з розрахунком фінансово-економічного управління Міністерства оборони України його вислуга років при звільненні з військової служби склала 40 років, з урахуванням пільгового обчислення періоду - один місяць служби за два місяці - проходження з 1973 року по 1987 рік військової служби в Радянській Армії СРСР в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР. При переході за його вибором з липня 2011 року на пенсію за віком, яка призначається відповідно до 'Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі − Закон № 1058-IV), відповідач провів розрахунок пенсії без включення пільгово обчисленої вислуги до стажу роботи, що знижує розмір пенсії за віком.

Заводський районний суд м. Миколаєва постановою від 28 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2013 року, позов задовольнив. Суд зобов'язав управління ПФУ здійснити перерахунок (нарахування) та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з його заявою від 9 червня 2011 року із зарахуванням до страхового стажу періоду військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР в порядку і на умовах, передбачених Положенням про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопад 1982 року № 986 (далі − Положення), зарахувавши період служби на пільгових умовах: один місяць служби за два місяці.

Вищий адміністративний суд України постановою від 8 травня 2014 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасував, у задоволенні позову відмовив.

У своєму рішенні суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскільки управління ПФУ призначило позивачу пенсію за віком, то його трудовий стаж обчислюється в порядку, встановленому Законом № 1058-IV та Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі − Закон № 1788-XII). Згідно з положеннями цих законів пільги при обчисленні страхового стажу за період проходження особою військової служби в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не передбачені. Тому для призначення і обчислення пенсії за віком цей період військової служби зараховується до стажу роботи із розрахунку один рік служби за один рік стажу.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1, посилаючись на неоднакове застосування положень частини четвертої статті 24 та пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 8 травня 2014 року, а справу направити на новий касаційний розгляд.

На підтвердження своїх доводів заявник надав ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2013 року (№ К/991/82724/11), у якій касаційний суд за результатами розгляду подібних відносин дійшов протилежного висновку, зазначивши, що оскільки позивач працював в органах внутрішніх справ в районі, який віднесений до району Крайньої Півночі, то при визначенні трудового стажу у спірний період (з жовтня 1983 року по жовтень 1991 року) слід виходити із його пільгового (кратного) обчислення.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні положень Закону № 1058-IV щодо обчислення трудового стажу для призначення пенсії за віком особам, які звільнені з військової служби, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України не може погодитись із рішенням суду касаційної інстанції, у справі, що розглядається, з огляду на таке.

Статтею 4 Закону № 1788-XII передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

За змістом пункту «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590 (далі − постанова № 590), указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі»; від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»; від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Крім того, пунктом 6 постанови № 590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

У зв'язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова № 393), прийнятою відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії <...>, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев'ятий пункту 1 постанови № 393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, до введення в дію Закону № 2262-ХІІ, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

З огляду на те, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, а з часом він висловив бажання перейти на пенсію за віком, суд касаційної інстанції мав би проаналізувати законодавство, яке діяло до 1 січня 1991 року та на момент виникнення спірних відносин, для того, аби з'ясувати, чи мав позивач право на призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду служби.

Ураховуючи наведене, а також те, що управління ПФУ не обґрунтувало правомірність відмови у зарахуванні позивачу зазначеного періоду військової служби у кратному розмірі, рішення касаційного суду не можна визнати таким, що ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Вищого адміністративного суду України від 8 травня 2014 року - скасуванню з направленням справи на новий касаційний розгляд.

Керуючись статтями 241−243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 8 травня 2014 скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: М.І. Гриців М.Б. Гусак
О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоО.О. Терлецький