Справа № 872/16130/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 13.01.2015. Забезпечено надання загального доступу: 17.01.2015.
Дата набрання законної сили: 16.12.2014
Номер судового провадження: не визначено
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 року

справа № 804/10739/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька о.О.

за участю представників:

позивача: - не з’явився

відповідача: - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу малого приватного підприємства «Ларго»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року

у справі № 804/10739/13-а

за позовом малого приватного підприємства «Ларго»

до Відділу Державного земельного агентства у Софіївському районі Дніпропетровської області

про зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство «Ларго» звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу Державного земельного агентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, в якому просило зобов'язати відповідача внести зміни до статистичної звітності форми 6-зем щодо земельної ділянки на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, виділеної позивачу на підставі Державного акту на право постійного користування серії ДП Сф 0014 від 11.04.1995, змінивши її цільове призначення із земель сільськогосподарського призначення на інші, у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено підприємству у зміні цільового призначення земельної ділянки та внесенні відповідних змін до статистичної звітності форми 6-зем, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, вказана земельна ділянка надана для зберігання та переробки сільськогосподарської продукції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що дії відповідача по відмові у зміні цільового призначення земельної ділянки та внесенні відповідних змін до статистичної звітності форми 6-зем відповідають вимогам діючого законодавства, згідно яким земельна ділянка, надана в постійне користування МПП «Ларго», належить до земель сільськогосподарського призначення; проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення даної земельної ділянки при зверненні до Відділу Держземагентства у Софіївському районі позивачем не надавалось.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позовні вимоги не стосуються зміни цільового призначення земельної ділянки, а стосуються внесення змін статистичної звітності форми 6-зем, тобто приведення цієї звітності у відповідність Державному акту серії ДП Сф0014 від 11.04.95 - зміни цільового призначення земельної ділянки не взагалі, а цільового призначення земельної ділянки, яке зазначено в звітності форми 6-зем. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем зроблено посилання лише на Закон України «Про Державний земельний кадастр», без наведення конкретних даного Закону, який визначає, що дані до статистичної звітності форми 6-зем мають вноситись на підставі акту встановлення меж землеволодіння або іншої проектної документації.

Представники сторін у судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до довідки АБ № 447884 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач - МПП «Ларго» здійснює, зокрема, наступний вид діяльності за КВЕД-2010: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а. с.27).

28.03.1995 на сесії Ордо-Василівської сільської ради народних депутатів Софіївського району Дніпропетровської області прийнято рішення № 34-VІ/ХХІІ, яким МПП «Ларго» виділено 13,8 га землі, що належить КСП «Росія», під будівництво цехів по переробці сільськогосподарської продукції (а. с.9).

На підставі даного рішення МПП «Ларго» видано Державний акт на право постійного користування серії ДП Сф 0014 від 11.04.1995, згідно якому підприємству надано земельну ділянку площею 13,8 га у постійне користування для зберігання і переробки сільськогосподарської продукції (а. с.7, 8).

Згідно акту встановлення меж землекористування від 05.08.1995 земельні ділянки, які відводяться підприємству для зберігання і переробки сільськогосподарської продукції із землекористування КСП «Росія» загальною площею 13,8 га, складаються з: пасовищ покращених - 6.6 га, пасовищ суходільних - 2,9 га, інших угідь - 4,3 га (а. с.10).

Відділом Держземагентства у Софіївському районі видано довідку № 423 від 01.07.2013, відповідно до якої згідно статистичної звітності за формою 6-зем загальна площа земельних ділянок в користуванні МПП «Ларго» становить 13,8 га, з них 9,5 - землі сільськогосподарського призначення, 4,3 га - сухі відкриті землі з незначним рослинним покровом.

МПП «Ларго» листом № 115 від 15.07.2013 звернулось до Відділу Держземагентства у Софіївському районі з проханням вжити заходів щодо приведення у відповідність інформації, що міститься у статистичній звітності за формою 6-зем стосовно земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні МПП «Ларго», на території Ордо-Василівської сільради на підставі Державного акту на право постійного користування серії ДП Сф0014 від 11.04.1995, з огляду на те, що земельна ділянка, надана підприємству у користування, не є землею сільськогосподарського призначення, а надавалась позивачу під будівництво цехів по переробці сільськогосподарської продукції (а. с.13).

Відділ Держземагентства у Софіївському районі листом від 25.07.2013 № 01-04-1644 повідомив позивача про відсутність підстав для зміни інформаційних даних у формі 6-зем, оскільки дані звітності сформовані на підставі даних акту встановлення меж землекористування від 05.08.1995 і відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі від 24.04.1998 № 14-1-7-1205 землі, вказані в зазначеному акті встановлення меж, є землями сільськогосподарського призначення (а. с.15).

Не погодившись з відмовою відповідача привести у відповідність дані, що міститься у статистичній звітності за формою 6-зем щодо земельної ділянки з даними, що містяться у Держакту на право постійного користування від 11.04.1995, МПП «Ларго» звернулось з позовом про зобов'язання відповідача внести зміни до статистичної звітності форми 6-зем щодо земельної ділянки, виділеної підприємству на підставі Держакту на право постійного користування від 11.04.1995, змінивши її цільове призначення із земель сільськогосподарського призначення на інші, у відповідності з вимогами діючого законодавства.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач вважає, що за своїм цільовим призначенням землі, надані йому у постійне користування, не є землями сільськогосподарського призначення, а є землями іншого призначення, тому до звітності форми 6-зем необхідно внести зміни в частині цільового призначення землі.

Проведення обліку кількості та якості земель передбачено ст.203 Земельного кодексу України, а саме: облік кількості земель відображає відомості, які характеризують кожну земельну ділянку за площею та складом угідь.

Облік земель ведеться на підставі Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 № 258, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за № 854/21166, ст.12 Закону України «Про державну статистику» від 17.09.92 № 2614-XII та Наказу Держкомстату України № 377 від 05.11.98, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.98 за № 788/3228 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)».

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про державну статистику» з метою складання статистичної інформації органи державної статистики можуть використовувати, зокрема, такі джерела інформації: первинні та статистичні дані щодо респондентів, які підлягають статистичним спостереженням; адміністративні дані органів державної влади (за винятком органів державної статистики), органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб.

Адміністративні дані - дані, отримані на підставі спостережень, проведених органами державної влади (за винятком органів державної статистики), органами місцевого самоврядування та іншими юридичними особами відповідно до законодавства та з метою виконання адміністративних обов'язків та завдань, віднесених до їх компетенції (стаття 1 вказаного Закону).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 наведеного Наказу № 377 затверджено і введено в дію, починаючи зі звіту за 1998 рік, форми державної статистичної звітності, в тому числі № 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності" (річна), який згідно розділу ІІ складається за станом на 1 січня кожного року і включає два розділи: землі, які входять до адміністративно-територіальних одиниць (розділ перший), у тому числі в межах населених пунктів (розділ другий).

Згідно даному Наказу № 377 у звітах вказують площі земель, що перебувають у власності, постійному і тимчасовому користуванні юридичних та фізичних осіб, за винятком тих площ земель, які надані в тимчасове користування іншим власникам землі і землекористувачам із земель, що перебувають у власності або в постійному користуванні цих юридичних і фізичних осіб.

У звітах вказують площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно-територіальних одиниць, у тому числі окремо – в межах населених пунктів, зрошувані та осушені землі, розподіл земель за формами власності.

Аналіз наведених норм, з урахуванням обставин даної справи, свідчить, що дані у Державну статистичну звітність форму 6-зем вносяться на підставі рішень сільради про надання права постійного користування та на підставі правовстановлюючих документів на земельні ділянки, яким згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є, в тому числі, Державний акт на право постійного користування землею.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ані в рішенні Ордо-Василівської сільради від 28.03.95 № 34-VІ/ХХІІ, ані в Державному акті на право постійного користування землею від 11.04.1995 не зазначено, що земельна ділянка, надана МПП «Ларго» під будівництво цехів по переробці сільськогосподарської продукції, відноситься до земель або сільськогосподарського призначення, або до земель іншого призначення.

Згідно статті 2 ЗК України (в редакції на момент отримання позивачем вищевказаної земельної ділянки у тимчасове користування) відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на:

1) землі сільськогосподарського призначення;

2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів);

3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення;

4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

5) землі лісового фонду;

6) землі водного фонду;

7) землі запасу.

Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Згідно положень статті 19 ЗК України (в редакції на момент виникнення спору) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. и

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, земельним законодавством передбачалось і передбачається, що цільове призначення земельної ділянки визначається рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

При цьому, згідно ст.31 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV зміни до документації із землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок суб’єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Позивачем всупереч ч.1 ст.71 КАС України не надано рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, якими б визначалось, що земельна ділянка, надана підприємству, відноситься до категорії земель з цільовим призначенням «землі іншого призначення».

Надання ж земельної ділянки за рішенням сільради під будівництво цехів по переробці сільськогосподарської продукції не є свідченням того, що цільовим призначення землі є «землі іншого призначення».

Тим більш, що за визначенням, наведеним у частині 1 статті 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Разом з тим, за визначенням, наведеним у ч.1 ст.65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Глава 13 ЗК України «Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення» визначає, які саме землі відносяться до земель вказаної категорії: землі промисловості, землі індустріальних парків, землі транспорту, землі залізничного транспорту, землі морського транспорту, землі річкового транспорту, землі автомобільного транспорту та дорожнього господарства, землі авіаційного транспорту, землі трубопровідного транспорту, землі міського електротранспорту, землі зв'язку, землі енергетичної системи, землі оборони.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що згідно ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя, у т. ч. пасовища, з яких, зокрема, згідно акту встановлення меж землекористування від 05.08.95 (підписаного, крім інших, представником МПП «Ларго» без зауважень), складається земельна ділянка, передана позивачу у постійне користування, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача не виникало законних підстав для внесення змін у звітність 6-зем щодо цільового призначення даної земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог МПП «Ларго».

Передбачені статтею 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу МПП «Ларго» залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу малого приватного підприємства «Ларго» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року у справі № 804/10739/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...