Справа № 357/17809/14-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району, підпорядкований УДАІ ГУ МВС України в Київській області, Гарнаги Сергія Олександровича про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 06.12.2014 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він здійснив проїзд на знак «В'їзд заборонено», вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки в порушення вимог діючого законодавства знак «В'їзд заборонено» на перехресті вулиць Ставищанська та Колгоспна в м. Білій Церкві встановлено таким чином, що при виїзді на вул. Колгоспна його побачити учасникам дорожнього руху практично неможливо, а тому позивач просить суд визнати постанову від 06.12.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. протиправною; зобов'язати керівництво ДАІ оголосити інспектору ДПС, який склав вказану постанову, догану; стягнути з відповідача кошти для відшкодування витрат за судовий збір, за час, витрачений на поїздки, бензин, втрачений прибуток, моральну шкоду в сумі 500 грн.; зобов'язати службу ДАІ контролювати видимість встановлених знаків і виконати необхідні дії для усунення проблеми.

В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги і просив суд визнати постанову від 06.12.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. протиправною; зобов'язати керівництво ДАІ оголосити інспектору ДПС, який склав вказану постанову, догану; стягнути з відповідача кошти для відшкодування витрат за час, витрачений на поїздки, бензин, втрачений прибуток, моральну шкоду в сумі 500 грн.

Відповідач позов визнав частково, пояснив, що встановленням дорожніх знаків по місту займається управління ЖКГ Білоцерківської міської ради, вулиця Колгоспна була тривалий час закрита для проїзду транспорту, оскільки більше 3-х місяців там велися ремонтні роботи дорожнього покриття, а потім на перехресті вулиць Ставищанська -Колгоспна було встановлено знак 3.21 «В'їзд заборонено», знак дійсно встановлено так, що при в'їзді на вулицю Колгоспна з вулиці Ставищанської його видимість обмежена для учасників дорожнього руху.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 06.12.2014 року інспектором ДПС Гарнагою С.О. винесено постанову серії ПС1 № 969653 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ним п. 8.4 «в» ПДР України, а саме за те, що він 06.12.2014 року о 12 год.35 хв. керуючи транспортним засобом на перехресті вулиць Дружби, Ставищанська, Колгоспна в м. Білій Церкві, не виконав вимоги дорожнього знака 3.21 «В'їзд заборонено», що слідує з копії вказаної постанови про адміністративне правопорушення.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як роз'яснено в п.8.4 «в» ПДР України, заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

А знак 3.21 "В'їзд заборонено" означає, що забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку підставою для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є фіксування правопорушення в протоколі про адмінправопорушення серії АП1 № 624562, копія якого є в матеріалах справи,.

Як передбачено ст.245 КпАПУ, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч.1 ст.256 КпАПУ у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як встановлено судом, в протоколі про адмінправопорушення, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивач вказував на те, що з порушенням не згодний, оскільки знак «В'їзд заборонено» встановлено так, що його видимість обмежена, що не відповідає вимогам стандартів.

Позивач не заперечував в судовому засіданні обставин, що дійсно в той день, коли було складено протокол про адмінправопорушення, він рухався на автомобілі з вулиці Ставищанської на вулицю Колгоспна, але дорожній знак «В'їзд заборонено» на перехресті вулиць він не міг побачити, оскільки його встановлено з порушенням державних стандартів, його видимість для учасників дорожнього руху обмежена, крім цього, цей знак на перехресті вулиць Дружби, Ставищанська, Колгоспна встановлено десь за тиждень до вказаних подій.

Для підтвердження своїх пояснень позивач надав фотоматеріали перехрестя вказаних вище вулиць, де зафіксовано також місце встановлення дорожнього знака 3.21 «В'їзд заборонено».

Відповідач в судовому засіданні також не оспорював зазначених позивачем обставин.

Згідно приписів п.п. 8.1, 8.2 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Основні вимоги до дорожніх знаків містяться в державному стандарті "Знаки дорожні" ДСТУ 4100-2002, який діє ще з 2002 року і є обов`язковим на всій території країни.

Знаки мають виготовлятись з світлоповертальною поверхнею або внутрішнім освітленням. Не дозволяється ситуація при якій знаки затулені деревами чи будь-якими іншими перешкодами, які унеможливлюють їх вільний огляд водіями.

Пункт 10.1.1 ДСТУ забороняє розміщення знака таким чином, щоб його не змогли бачити учасники дорожнього руху в будь-який час доби.

Розміщення дорожнього знака з порушенням вказаних вимог, коли водій об'єктивно не має можливості його побачити, а отже і виконати вимоги цього знака, свідчить про відсутність в даному випадку суб'єктивної сторони правопорушення - вини.

А згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказів вини позивача у скоєнні вказаного вище правопорушення суду не надано.

А тому з врахуванням наведеного, суд вважає, що безспірні докази, якими б підтверджувався факт скоєння позивачем вказаного вище адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в даному випадку відсутні, тоді як обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ст.293 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд вважає за можливе постанову про притягнення позивача до адміністратвиної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАПУ скасувати та провадження по справі закрити, оскільки суду не надано безспірних доказів для підтвердження наявності в діях позивача складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Щодо вимог позивача зобов'язати керівництво ДАІ оголосити інспектору ДПС, який склав вказану постанову, догану, то суд вважає їх безпідставними, оскільки вище в постанові вказано на те, які рішення може приймати суд при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача кошти для відшкодування витрат за час, витрачений на поїздки, бензин, втрачений прибуток, моральну шкоду в сумі 500 грн.

За ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Iнакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано суду жодних доказів на обгрунтування своїх вимог щодо відшкодування спрчиненої йому шкоди та її розміру, а тому в задоволенні цих вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно з ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 122, 245,251, 256, 258, 280,293 КпАП України, п. п. 8.1, 8.2. 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 /зі змінами/, ст.ст.6,17,18, 21, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району, підпорядкований УДАІ ГУ МВС України в Київській області, Гарнаги Сергія Олександровича серії ПС1 № 969653 від 06.12.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження по справі про дане адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Дмитренко