Справа № 9101/159031/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9101/159031/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2013 року

справа № 0870/6667/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2012р. у справі №0870/6667/12

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь»

до Запорізької митниці Міндоходів

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі по тексту – позивач, ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь») звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці Міндоходів (далі по тексту – відповідач, Запорізька митниця, митний орган) щодо визначення митної вартості товару №112000006/2011/001686/1 від 22.11.2011 р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» надало всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на невиконання декларантом п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, (неподання декларантом у встановлений строк додаткових документів) є безпідставними. Також позивач вважає, що рішення Запорізької митниці Міндоходів прийнято з порушенням Наказу ДМСУ від 17.03.2008 №230 "Про затвердження порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України".

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково, скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товару №112000006/2011/001686/1 від 22.11.2011 р. Суд дійшов висновку, що застосування для визначення митної вартості товару позивача методу 3 - за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) не відповідає нормам ст. 269 Митного Кодексу України та є необґрунтованим. Суд зазначив, що відповідач при прийнятті рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт вказує, що послідовно застосовував метод визначення митної вартості товарі №3, відповідно до наявних документів позивача. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

За клопотанням відповідача з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 20.03.2013р. «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» на підставі ст.55 КАС України здійснено заміну Запорізької митниці Державної митної служби України правонаступником - Запорізькою митницею Міндоходів.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

При митному оформленні товару, який надійшов за контрактом для ВАТ "Запоріжсталь", на Запорізьку митницю митний пост "Запоріжсталь" була подана ВМД №112030000/2011/033200 від 10.11.11 р. для митного оформлення вантажу у режимі імпорт. Митна вартість товару була визначена декларантом відповідно до ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України в розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1) у розрахунку феросилікомарганцю вартістю 1400 USD за тону, виходячи з ціни, встановленої сторонами у контракті на умовах DDU, Запоріжжя ліве Придніпровської з.д., згідно Інокотермс-2000.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до методу визначення митної вартості № 1 ВАТ "Запоріжсталь" були надані документи за переліком, передбаченим пп. 5,7 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.06 р. №1766, а саме:

- ВМД, заявлена по контрактній вартості №І 12030000/2011/033200 від 10.11.2011 р.;

- ДМВ-1 до ВМД №112030000/2011/033200 від 10.11.11р.;

- посвідчення про якість товару 01-06 SM 3394;

- накладна на вагон №66732488,67162800,67891382,66694373,65698466 від 27.09.2011р.;

- коносамент № 1 від 11.07.2011 р.;

- пакувальні листи на 5 аркушах;

- висновок ДП «ДІАЦМЗТР» від 17.10.11р №9/1283;

- звернення ПАТ «Запоріжсталь» № 95/2040 від 06.10.11р., №95/2063 від 16.10.11р.;

- витяг з Metal pages Silico manganese від 21.10.2011 p.

- щотижневик «Метал Експерт» від 10.10.2011 p.

- витяг з CRU monitor від 01.09.2011р.

- роздруківка з Інтернет сайту виробника каталогу продукції від 27.10.2011р.

- комерційна пропозиція №4668/09 від 16.08.11р.

Запорізька митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та підставі п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, витребувала додаткові документи для визначення митної вартості, а саме:

- договори з третіми особами, що пов'язані з договором (контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визнається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- відповідну бухгалтерську документацію: виписку з бухгалтерською документацією відправника товару; первинні бухгалтерські документи, відповідно до яких товар було знято з складу підприємства - відправника товару; первинні бухгалтерські документи, відповідно до яких товар було знято з обліку(балансу) відправника товару; витяги з електронних бухгалтерських документів, які б мали підтверджувати вартість товару; копія ВМД країни відправлення, а у разі коли в таких країнах товар розміщався в митному режимі, якими не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія ВМД оформленої попередній експортний митний режим; сертифікати про походження товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

На вимогу Запорізької митниці ВАТ «Запоріжсталь» додатково подано наступні документи:

- лист Balkan Alloys 4728/09 від 31.10.11 р. щодо удержання суми за недопоставлений FeSiMn;

- акт експертизи 0-1931/9 від 18.10.11 р. щодо недостачі товару;

- лист ВАТ «Запоріжсталь» № 93/20818804 від 24.10.11р.;

Разом з тим, Запорізька митниця самостійно здійснила митну оцінку вартості товарів, які поставлялись за контрактом, про що було видане рішення про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) № 112000006/2011/001686/1 від 22.11.2011р.

Підставою для прийнятті рішень про визначення митної вартості не прийняття митної вартості визначено: «Відмова декларанта від надання додаткових документів. Метод №1 неможливо застосувати в зв'язку відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Метод №2 не застосовується в зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами. Також зазначається, що консультація була проведена з декларантом, а для визначення митної вартості застосовано Метод №3 та наявна у митного органу інформація про вартість операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт і час експорту є максимально наближеним, згідно цінової інформації ВМД № 110000012/2011/223889 від 17.08.2011 р., 00080001/2011/007299 від 11.10.2011р., 700080001/2011/007289 від 11.10.2011р., 00080001/2011/007176 від 06.10.2011р., 700080001/2011/007156 від 06.10.2011р.

Листом № 95/2091059 від 23.11.2011 p. ПАТ "Запоріжсталь" звернулося до Запорізької митниці з проханням надати дозвіл на випуск товарів у вільний обіг під гарантійне зобов'язання у вигляді сплати до державного бюджету суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 07-02-09-24/8783 від 25.11.11р. Запорізька митниця надала згоду. Оформлення вантажу під гарантійні зобов'язання здійснено по ВМД № 112030000/035856 від 30.11.2011 р. ВАТ «Запоріжсталь» подало заяви № 95/2008396 від 01.02.2012 р. до Запорізької митниці з проханням переглянути рішення про визначення митної оцінки товару, застосувати митну вартість заявлену декларантом за методом № 1, повернути суму надмірно сплачених платежів. Разом з даними листами було додатково надано: ВМД № 112030000/2011/035856 від 30.11.2011 р. з відміткою банку про перерахування грошових засобів за поставлену продукцію, замовлення на покупку між «Camelot resources AG» та «Afro minerals trading AG» № AMT-2011-039 від 01.06.11 p. з перекладом, рахунок від «Afro minerals trading AG» на продаж № SM-3394 від 01.07.11 р. з перекладом, квитанція №SM3394 від 06.07.11 р. з перекладом.

Листом № 07-02-10-24/1159 від 17.02.11р. Запорізька митниця повідомила підприємство позивача про відсутність підстав для перегляду та скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 22.11.2011р. № 112000006/2011/001686/1.

На додаток до заяви № 95/2008396 від 01.02.2012 р. ВАТ «Запоріжсталь» митному органу надані ВМД № 112030000/2011/035856 від 30.11.2011 з відміткою банку про перерахування грошових засобів за поставлену продукцію, замовлення на покупку між «Camelot resources AG» та «Afro minerals trading AG» № AMT-2011-039 від 01.06.11 p. з перекладом, рахунок від «Afro minerals trading AG» на продаж № SM-3394 від 01.07.11 р. з перекладом, квитанція №SM3394 від 06.07.11 р. з перекладом.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За визначенням ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Як встановлено ст. 261 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Частиною 2 ст.262 Митного кодексу України визначено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до п.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. № 339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом, зокрема, шляхом співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Згідно зі ст. 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Митного кодексу України у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч. 2 ст. 265 Митного кодексу України митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості товару.

Постановою Кабінету Міністрів України №339 від 09.04.2008 р. затверджено Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в якому, зокрема, зазначено, що перевірка здійснення контролю за визначенням митної вартості здійснюється шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 (надалі - Порядок № 1766).

Відповідно до Порядку №1766 відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Згідно зі п. 7 Порядку № 1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п. 11 Порядку № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу".

При цьому для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту);

- відповідна бухгалтерська документація;

- ліцензійний чи авторський договір (контракт);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) фірми - виробника товару;

- калькуляція фірми - виробника товару;

- копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- сертифікат про походження товару;

- відомості про якісні характеристики товару;

- інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Вищевказаний Порядок також передбачає, що декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Відповідно до п. 13 Порядку №1766 декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цієї Постанови, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Відповідно до п. 14 Порядку №1766, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

За нормами ст. 265 Митного кодексу України у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до підпункту 1.9 пункту 1 розділу 2 Наказу Держмитслужби України від 24.06.09 № 602 здійснюється порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних і аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Згідно пункту 3 розділу 3 наказу Держмитслужби України від 24.06.09 № 602 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень використовуються такі джерела інформації спеціалізовані програмно - інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України.

Згідно зі ст. 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6). Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За нормами 267 Митного кодексу України якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.ст. 268, 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу України з декларантом проведено консультацію про неможливість застосування методу № 1 та застосування методу №3.

Як визначає ст. 269 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: 1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; 2) країна походження; 3) виробник.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних умовах. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Згідно з ч.3 ст.264 МК України передбачено, що у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом".

Відповідно до п.п. 14 - 16 Наказу №230 "Про затвердження порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України" митний орган перевіряє надані декларантом відомості, а в разі необхідності вживає додаткових форм контролю, передбачених законодавством. На підставі результатів такої перевірки, але не пізніше 10 днів до завершення строку дії гарантійних зобов'язань митний орган приймає рішення та повідомляє декларанта про можливість/неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом. Декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду. У разі прийняття митним органом рішення про застосування митної вартості товарів, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту в місячний строк з дня прийняття рішення в порядку, передбаченому законодавством. До оригіналу та електронної копії ВМД згідно з якою було здійснено оформлення випуску товарів у вільний обіг, вносяться відповідні зміни.

Матеріали справи підтверджують, що митним органом проаналізовано рівень митної вартості ідентичних та подібних товарів ЄАІС Держмитслужби, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами проведеного контролю виявлено, що митна вартість ввезеного товару значно відрізнялась від рівня митної вартості подібних товарів, імпортованих на митну територію України. У митниці виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що зумовило необхідність витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.

Митним органом були витребувані: договори з третіми особами, що пов'язані з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація: виписку з бухгалтерської документації відправника товару; первинні бухгалтерські документи, згідно яких товар знято з обліку (балансу) відправника товару; первинні бухгалтерські документи, згідно яких товар знято зі складу відправника товару; витяги з електронних бухгалтерських журналів, які б могли підтвердити митну вартість товару, копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; інші документи за власним бажанням декларанта для підтвердження митної вартості товару. Як встановлено з пояснень представника відповідача, зазначені документи могли б свідчити про ціну, за якою товар був придбаний Balkan aloys dooel Skopje у виробника, а також обліковувався на складах підприємства - відправника товару.

Суд першої інстанції зазначив, що при поставці подібних товарів митницею при застосуванні третього методу була застосована не ціна договору, як того вимагає ст. 269 МК України, а ціна визначена рішеннями митних органів за третім методом. При цьому, посилання представників митниці на можливість застосування ціни визначеної митницею при застосуванні третього методу не відповідає змісту ст. 269 МК України.

Фактично відповідач застосовуючи третій метод визначення вартості товару взяв за основу не ціну договору, а ціну, визначену митницею. Щодо використання цінової інформації, яка міститься в ЄАІС ДМСУ по ВМД задекларованим ТОВ «Керам+» суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Керам+» поставило за ВМД ферросилікомарганець у кількості 10 тонн, митна вартість визначена у ВМД становить 1550 долл. США за 1 тонну, при визначенні митної вартості застосовано метод № 1. Проте використання для порівняння такої інформації не відповідає правилам ч. 3 ст. 269 МК України щодо кількості поставленого товару, оскільки обсяг товару за контрактом ТОВ «Керам+» є значно меншим, а ніж ВАТ «Запоріжсталь». До матеріалів справи не надано доказів здійснення відповідних коригувань на обсяг партії відповідно до ч. 4 ст. 269 МК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд об’єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи; зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2012р. у справі № 0870/6667/12 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2012р. у справі № 0870/6667/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України і може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова