Справа № 2а/0470/6368/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Київ К/9991/55469/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Мороза В.Ф., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2012 року у справі за позовом Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області до Васильківської центральної районної лікарні про зобов'язання виконати вимогу, -
в с т а н о в и л а:
Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до Васильківської центральної районної лікарні про зобов'язання виконати вимогу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області як правонаступник Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що посадовими особами контрольно-ревізійного відділу в Васильківському районі Дніпропетровської області в період з 19 серпня 2010 року

по 01 листопада 2010 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Васильківської центральної районної лікарні за період з 01 січня 2008 року по 01 липня 2010 року.

За результатами ревізії складено акт №320-19/37 від 11 листопада 2010 року, в якому, зокрема, встановлено порушення у вигляді недоотримання районним бюджетом грошових коштів у розмірі 9733, 55 грн. у зв'язку з неправомірним відрахуванням відповідачем до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності внесків з винагороди найманих працівників.

На підставі акту позивачем винесено вимогу про усунення порушень, виявлених в ході ревізії фінансово-господарської діяльності, від 18 листопада 2010 року №04/913, пунктом 9 якої зобов'язано відповідача провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) на загальну суму 9733,55грн.

У зв'язку з частковим невиконанням вимоги Державна фінансова інспекція в Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом про зобов'язання виконати вимогу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента України від 09 грудня 2010 року №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворена Державна фінансова інспекція України шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України.

Статтею 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення:

- притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю;

- звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

- застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Таким чином, законодавчо встановлений перелік прав органів державного фінансового контролю, серед яких відсутні повноваження стосовно можливості звернення до суду у випадку невиконання їх вимог, натомість визначена можливість органу фінансового контролю звертатися з позовом до суду про стягнення коштів.

При цьому збитки або завдана шкода, правильність їх обчислення перевіряються судом, що розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові

від 15 квітня 2014 року у справі за позовом Шепетівської виправної колонії № 98 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Хмельницькій області до Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування пунктів вимоги, в якій, зокрема, зазначено, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При цьому вимога органу державної фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання.

Про наявність збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, може бути зазначено у вимозі. Проте зазначені збитки не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред'явлення цієї вимоги, оскільки вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2012 року у справі за позовом Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області до Васильківської центральної районної лікарні про зобов'язання виконати вимогу - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: