Справа № 813/1235/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року № 813/1235/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - не прибув,

представників третьої особи - Бобер У.В., Малаховського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконної відмови та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Львівської області (далі - відповідач, ГУ Держземагентства), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ Держземагентства, щодо відмови у наданні згоди на розробку проекту землеустрою про виділення земельної ділянки в 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради та за її межами Пустомитівського району Львівської області.

- зобов'язати ГУ Держземагентства переглянути клопотання щодо надання згоди на розробку проекту землеустрою земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту, для надання її у власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оформлена листом № 01-16/4-5791 від 06.09.2013 року, є протиправною, оскільки відсутні підстави відмови, передбачені законодавством, а розпорядження, яким мотивовано згадану відмову, скасовано у судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подала додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просить позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що ГУ Держземагентства надано відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншим громадянам на ті ж землі, на момент звернення позивача з клопотанням було чинним. Відповідач, відмовляючи в наданні дозволу позивачу, діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки надання такого дозволу ОСОБА_1 порушило б права громадян, які отримали такий дозвіл згідно розпорядження голови Пустомитівської РДА від 02.03.2010 р. № 124, яке було чинним.

Представник ГУ Держземагентства, подав до суду клопотання від 22.12.2014 року вх. № 45005, в якому проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі. Також, просить справу розглянути без участі представника ГУ Держземагентства.

Представники третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, представників третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 09.08.2013 року звернулась до ГУ Держземагентства із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП з землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту.

До клопотання додано викопіювання з кадастрової карти (плану), на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у державному у державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держземагентства від 06.09.2013 року № 01-16/4-5791, згідно якої позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв'язку з тим, що розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту" надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Зазначено, що на час розгляду клопотання позивача, розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 02.03.2010 року є чинним та стосується тієї самої ділянки, про яку йдеться в клопотанні.

Вважаючи підставу для відмови незаконною та такою, що порушує конституційне право на отримання земельної ділянки у власність, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про землеустрій", Законом України "Про фермерське господарство", в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч.ч. 1-5 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як встановлено судом, підставою відмови ГУ Держземагентства у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства було розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року.

Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту" надано дозвіл громадянам згідно з додатком (список громадян) на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту.

Прокурором Пустомитівського району внесено протест № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року.

Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року "Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року" скасовано розпорядження голови РДА № 124 від 02.03.2010 року "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту".

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року "Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року" визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.10.2010 року у справі № 22-7901/10 рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 скасоване із закриттям провадження у справі.

Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року "Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124", розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2011 року "Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року" визнано таким, що втратило чинність. У додаток до розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту" внесено зміни та затверджено його в новій редакції.

Отже, що з моменту прийняття розпорядження голови Пустомитівсткої РДА № 455 від 06.05.2011 року, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту" продовжило діяти у новій редакції стосовно списку громадян яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року "Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124".

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.10.2013 року у справі № К/9991/65799/12 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 скасовано, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 залишено в силі.

Наведені обставини свідчать, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року "Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124" набрала законної сили із 22.10.2013 року, і саме з цієї дати відновилася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року "Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року".

Станом на 09.08.2013 року - дати подання до ГУ ДЗА у Львівській області позивачем клопотання, так і станом на 06.09.2013 року - дати прийняття відмови відповідачем, яке є предметом судового розгляду, розпорядження голови Пустомитівської РДА від 02.03.2010 року № 124 із списком громадян, яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради було чинне.

У відмові ГУ Держземагентство вказує, що розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 стосувалось тієї самої ділянки, про яку йдеться у клопотанні позивача від 09.08.2013 року.

У судовому засіданні судом досліджено картографічні матеріали долучені позивачем до клопотання від 09.08.2013 року з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки і картографічні матеріали з позначенням земель на які розповсюджувалася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року та встановлено, що відсутній факт накладення відповідних земельних ділянок.

Отже, відповідач у відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі за № 01-16/4-5791 від 06.09.2013 року, безпідставно посилався на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року, оскільки судом не встановлено факту накладення відповідних земельних ділянок.

Згідно частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі № 01-16/4-5791 від 06.09.2013 року.

3. Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 09.08.2013 року № 5240.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Постанова в повному обсязі складена 29.12.2014 року.