Справа № 809/3581/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2014 р. справа № 809/3581/14
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чуприни О.В.,
судді Матуляк Я.П.,
судді Тимощук О.Л.,
за участю секретаря судового засідання Драгомирецького І.М.,
позивача: ОСОБА_1 не з`явився,
представника позивача: ОСОБА_1 Дем`яніва І.М.,
представника відповідача: Міністра оборони України Боберського І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо не скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю та зобов`язання скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю, як такий, що виданий незаконно, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Міністра оборони України (надалі по тексту також відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не скасування наказу про його звільнення з військової служби за службовою невідповідністю та зобов`язання скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю, як такий, що виданий незаконно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністр оброни України в порушення чинного законодавства та власних обов`язків протиправно в вересні 2014 року за зверненням позивача відмовив у задоволенні клопотання щодо проведення службового розслідування та за його наслідками скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, визначений у адміністративному позові. Зокрема, представник позивача вважає, що в грудні 1997 року січні 1998 року безпосереднє керівництво роти матеріального забезпечення 5442 авіаційно-технічної бази 6 винищувальної авіаційної дивізії 14 авіаційного корпусу У-509501 у відношенні до ОСОБА_1 проведено атестацію, за наслідками якої вирішено звільнити позивача з військової служби через службову невідповідність. На підставі такої негативної атестації 08.05.1998 року заступником Міністра оборони України Командуючого військово-повітряними силами України прийнято наказ №0123 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом є пункту 65 Тимчасового положення про проходження військової служби (за службовою невідповідністю). На переконання позивача вказана атестація проведена в порушення пункту 45 Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу. А саме, ОСОБА_1 лише 17.10.1997 року був призначений на посаду заступника командира роти матеріального забезпечення, а вже в січні 1998 року щодо нього командиром вказаної роти проведено атестацію, що суперечить пункту 45 коментованої Інструкції, так як положення останньої забороняє командиру складати атестацію на підлеглого військовослужбовця, якщо вони не мають спільної служби 6 місяців. Крім того, позивач вважає, що вирішуючи питання про звільнення відповідальні посадові особи Міністерства оборони України не вжили заходів попереджувального характеру, тобто не застосували більш м`яке покарання, а одразу визначили саме суворе звільнення. Вказані порушення, на думку позивача, є очевидними, свідчать про недотримання відповідного порядку при проведенні атестації, звільненні і тягнуть за собою визнання наказу №0123 від 08.05.1998 року таким, що виданий незаконно. Міністр оборони України, до якого звернувся позивач, вказавши у скарзі згадані порушення, зобов`язаний був задовольнити вимоги і скасувати такий наказ. У зв`язку із вказаним позивач просить визнати протиправною бездіяльності Міністра оборони України щодо не скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю та зобов`язання скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю, як такий, що виданий незаконно.
Відповідач позову не визнав, подавши письмове заперечення проти адміністративного позову (а.с. 37-40). У судовому засіданні представник відповідачів пояснив, що скарга позивача надійшла в Міністерство оборони України 31.08.2014 року, за наслідком вивчення і розгляду якої довіреній особі ОСОБА_1 29.09.2014 року надано обґрунтовану письмову відповідь. Даним листом позивачу роз`яснено, що згідно пункту 62 Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу скарги на необ`єктивність атестації могли бути подані не пізніше місячного терміну від дня її оголошення. У зв`язку із тим, що минуло понад 16 років із вказаної події правових підстав для перегляду такої атестації чи дотримання процедури при її здійсненні відсутні. Крім того, зазначив, що чинним законодавством як на день звільнення ОСОБА_1 так і на час вирішення справи не передбачено обов`язку послідовного застосування до військовослужбовця усіх визначених статутом дисциплінарних стягнень. Додатково вказав, що чинними нормативно-правовими актами не визначено обов`язку Міністра оборони України поза межами строку перегляду питання про об`єктивність атестації і правомірність звільнення з військової служби вирішувати в обов`язковому порядку перегляд і перевірку таких подій і рішень. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Встановлено, що з 17.10.1997 року наказом №198 від 17.10.1997 року командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира роти матеріального забезпечення 5442 авіаційно-технічної бази 6 винищувальної авіаційної дивізії 14 авіаційного корпусу У-509501 (а.с. 106).
22.01.1998 року командиром 6 винищувальної авіаційної дивізії 14 авіаційного корпусу У-509501 затверджено атестацію, проведеної відносно позивача за період з вересня 1997 року по січень 1998 року, висновками якої ОСОБА_1 запропоновано звільнити в запас за службовою невідповідністю (а.с. 91-96).
Із атестацією та її матеріалами позивач ознайомився 26.01.1998 року, про що свідчить підпис остьаннього (зворотній бік а.с. 92, зворотній бік а.с. 94).
На підставі вказаної атестації заступником Міністра оборони України Командуючого військово-повітряними силами України 08.05.1998 року прийнято наказ №0123 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом є пункту 65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (за службовою невідповідністю).
В серпні 2014 року позивач звернувся до Міністра оборони України із скаргою, в якій виклав клопотання щодо проведення службового розслідування та за його наслідками скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 6).
В обґрунтування позивач вказує про порушення керівництвом роти матеріального забезпечення 5442 авіаційно-технічної бази 6 винищувальної авіаційної дивізії 14 авіаційного корпусу У-509501 Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, а саме: ОСОБА_1 станом на січень 1998 року не мав із працівниками вказаної військової частини 6 місяців спільної служби, так як був переведений із іншої військової частини і призначений на посаду лише 17.10.1997 року. Крім того, перед звільненням позивача не було вжиті інші заходи дисциплінарного впливу, а застосовано найсуворіше.
Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України 29.09.2014 року підготовлено письмову відповідь за №226/2/3976, якою роз`яснено позивачу, що згідно пункту 62 Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу скарги на необ`єктивність атестації подавалися на час дії спірних відносин не пізніше місячного терміну від дня її оголошення. У зв`язку із тим, що минуло понад 16 років із вказаної події правових підстав для перегляду такої атестації чи дотримання процедури при її здійсненні відсутні. Крім того, зазначив, що чинним законодавством як на день звільнення ОСОБА_1 так і на час вирішення справи не передбачено обов`язку послідовного застосування до військовослужбовця усіх визначених статутом дисциплінарних стягнень від найм`якшого до найсуворішого (а.с. 7).
Вирішуючи по суті позовні вимоги суд зазначає, що предметом дослідження є обсяг повноважень і обов`язку Міністра оборони України вирішувати питання щодо скасування наказів своїх заступників з приводу проходженні і звільнення з військової служби на час подання позивачем скарги, а також встановлення наявності чи відсутності протиправної бездіяльності відповідача при розгляді і вирішення скарги ОСОБА_1 по суті.
Відповідно до вимог статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Судом з`ясовано, що за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 від 26.08.2014 року, яка поступила до відповідача 31.08.2014 року, Міністерством оборони України, яке очолює відповідач, 29.09.2014 року, в термін визначений статтею 20 Закону України Про звернення громадян надано письмову відповідь №226/2/3976, в якій викладено інформацію про розгляд і дано роз`яснення на поставлені у скарзі питання.
У зв`язку з чим суд не вбачає протиправності дій відповідача щодо не розгляду скарги позивача.
З приводу наявності чи відсутності обов`язку Міністра оборони України у вересні 2014 року вирішувати питання про надання правової оцінки щодо організації і проведення атестації військовослужбовця, яка мала місце в січні 1998 року, та прийняття рішення про скасування наказу Заступника Міністра оборони України, пов`язаного із звільненням з військової служби за наслідками такої атестації, суд зазначає.
Враховуючи те, що спірні правовідносини з приводу проведення атестації і звільнення позивача із Збройних сил України мало місце в 1997-1998 роках до даних відносин підлягають застосування норми Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України, затвердженого Указом Президента України №174/93 від 13.05.1993 року (надалі по тексту також Тимчасове положення про проходження військової служби громадянами України) та Інструкції про порядок застосування в Збройних силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, введеного в дію наказом Міністра оборони України №141 від 30.06.1993 року (надалі по тексту також Інструкція №141).
З приводу повноважень відповідача суд вважає, що застосуванню підлягають положення нормативно-правових актів чинних на час звернення позивача, а саме Положення про Міністерство оборони України, затверджене указом Президента України від 06.04.2011 року за №406/2011 (надалі по тексту також Положення про Міністерство оборони України).
За змістом пункту 42, абзацу 3 пункту 43, підпункту є пункту 65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України, для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання, вдосконалення підготовки офіцерських кадрів, визначення об`єктивної та принципової оцінки професійної підготовки та морально-психологічних якостей кожного офіцера, відповідності посаді й перспективи його службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі та навчання провадиться атестування осіб офіцерського складу.
Атестування осіб офіцерського складу, серед іншого, провадиться у разі звільнення з військової служби через службову невідповідність.
Звільнення осіб офіцерського складу з військової служби здійснюється, в тому числі за службовою невідповідністю.
Вказане свідчить, що на час проведення атестації позивача її проведення з підстав, визначених у матеріалах такої атестації, було регламентованого правовими актами, які врегульовували проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 45 Інструкція №141 визначено, що безпосередній начальник має право складати атестацію на підлеглого військовослужбовця за умови спільної з ним служби не менше як 6 місяців. Якщо до часу складання атестації командир (начальник) не буде мати 6-місячного терміну спільної служби з тим, хто атестується, то вона складається заступником командира (начальника) або старшим прямим начальником, який має 6-місячний термін спільної служби.
Суд зазначає, що представник позивача у судовому засіданні не зміг заперечити відсутність 6-місячного терміну спільної служби ОСОБА_1 з командиром (начальником), який склав атестацію.
Втім, в даному спорі вирішальне значення має наявність чи відсутність обов`язку у Міністра оборони України за таких обставин задовольняти скаргу військовослужбовця, по обставинах атестації і наказу, яка була проведена 16 років тому.
Насамперед, за змістом підпунктів 1, 14, 22 пункту 10 Положення про Міністерство оборони України, Міністр оборони України, серед іншого, очолює Міноборони України, здійснює керівництво його діяльністю; призначає на посади та звільняє з посад у встановленому порядку військовослужбовців; підписує накази Міноборони України та дає обов`язкові до виконання державними службовцями, військовослужбовцями, іншими працівниками апарату Міноборони України доручення.
Таким чином, у віданні Міністра оборони України перебуває питання підписання наказів із прийняття, проходження і звільнення із публічної служби, віднесених до його повноважень.
Слід відмітити, що відповідно пункту 62 Інструкція №141 скарга на необ`єктивність атестації може бути подана не пізніше місячного терміну від дня оголошення атестації. Остаточне рішення за скаргою приймається начальником, який затвердив атестацію. У випадку визнання скарги військовослужбовця обґрунтованою в атестацію заносяться відповідні зміни або складається нова атестація, а попередня атестація знищується. Атестуючий начальник, який дав в атестації необ`єктивну характеристику, притягується до відповідальності.
Аналогічно, станом на час вирішення спору, відповідно до пунктів 7.18, 7.38-7.41 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року (надалі по тесту також Інструкція №170), на військовослужбовця, який за результатами оцінювання має висновок про невідповідність займаній посаді, або який протягом останнього календарного року служби два чи більше разів не виконував одне із зобов`язань та інші умови, визначені контрактом, складається атестація, що розглядається на засіданні відповідної атестаційної комісії.
Розгляд атестації здійснюється не пізніше місячного строку від дня доведення військовослужбовцю висновків щорічного оцінювання або першого ознайомлення з атестацією. У разі оскарження результатів оцінювання атестація розглядається на засіданні атестаційної комісії після прийняття рішення за скаргою, але не пізніше місячного строку від дня прийняття рішення за скаргою.
Рішення за скаргою щодо оцінювання військовослужбовця приймає Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України та командир військової частини НОМЕР_2 .

Скарга на порушення порядку періодичного атестування та щорічного оцінювання, необ`єктивність змісту, висновків та рекомендацій, викладених в атестації або в оцінній картці, подається не пізніше ніж через два місяці після ознайомлення атестованого з атестацією або висновками оцінної картки і розглядається в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Рішення за скаргою щодо періодичного атестування приймається посадовою особою, яка затвердила атестацію. У разі оскарження атестованою особою рішення атестація розглядається атестаційною комісією вищої інстанції і затверджується відповідною посадовою особою. У разі визнання скарги обґрунтованою до атестації вносяться відповідні зміни або складається нова атестація.

Рішення за скаргою щодо щорічного оцінювання приймає прямий начальник військовослужбовця, який не брав участі в оцінюванні. У разі визнання скарги обґрунтованою до оцінної картки військовослужбовця вносяться відповідні зміни та доповнення або складається нова оцінна картка військовослужбовця.

Реалізація висновку атестації проводиться після ознайомлення атестованого з нею, а у разі її оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.

Системний аналіз коментованих положень підзаконних нормативно-правових актів, чинних станом як на 1998 рік так і на 2014 рік, вказує на те, що атестований військовослужбовець має право не пізніше ніж через два місяці після ознайомлення з атестацією подати відповідну скаргу на таку атестацію, в тому числі щодо її організації і проведення.

В свою чергу, в межах таких двох місяців прямий начальник військовослужбовця, який не брав участі в оцінюванні, або відповідна посадова особа Міністерства оборони України наділена обов`язком перевіряти доводи атестованого скаржника по суті і приймати відповідні рішення.

Поза межами таких двох місяців прямий начальник військовослужбовця або відповідна посадова особа Міністерства оборони України, в тому числі на переконання суду і Міністр оборони України, не має такого обов`язку (перевіряти доводи по суті), а наділені правом на розгляд таких скарг і правом прийняття рішення за насідками її вирішення.

У спірних відносинах позивач звернувся із скаргою через 16 років з дня ознайомлення із атестацією (22.01.1998 року).

У даній справі у суду відсутні правові підстави вирішувати питання про протиправність бездіяльності Міністра оборони України по не вчиненню дій і прийняття рішень в питаннях, які є його правом, а не обов`язком.

Крім того, суд погоджується із доводами представника відповідача, що чинним законодавством як на день звільнення ОСОБА_1 так і на час вирішення справи не передбачено обов`язку послідовного застосування до військовослужбовця усіх визначених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України дисциплінарних стягнень від найм`якшого до найсуворішого чи інших заходів попереджувального впливу при вирішенні питання звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

В сукупності вказаного, суд дійшов переконання щодо відсутність підстав у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністра оборони України по не скасуванню наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю.

На час вирішення справи по суті позивач не надав суду належних та допустимих доказів про оскарження наказу №0123 від 08.05.1998 року, а також доказів, які свідчать про визнання його протиправним.

Враховуючи те, що суд не знайшов підстав для задоволення першої позовної вимоги, відсутні підстави зобов`язувати відповідача скасувати наказ №0123 від 08.05.1998 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю, як такий, що виданий незаконно, так як друга вимога є похідною і може бути вирішена лише при визнанні бездіяльності відповідача протиправною.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі було відкладено на 5 днів. У зв`язку із вказаним постанова в повному обсязі виготовлена 31.12.2014 року.

Головуючий суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Суддя /підпис/ Матуляк Я.П.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.