Справа № 809/4203/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2014 р. Справа № 809/4203/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Візінському М.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гандзюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до відповідача: Івано-Франківського обласного центру зайнятості,

про визнання дій неправомірними та стягнення грошової допомоги у сумі 15225 грн,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості (надалі також - відповідач) про визнання дій неправомірними та стягнення грошової допомоги у сумі 15225 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, на час звільнення в неї було 22 роки і 10 місяців безперервного стажу державного службовця, загального страхового стажу - 37 років 7 місяців 27 днів. Проте, позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних окладів, що передбачено абзацом 13 статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час звільнення з роботи. Просить суд визнати дії неправомірними щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів та стягнути з Івано-Франківського обласного центру зайнятості грошову допомогу у розмірі 10 місячних окладів, а саме 15225 грн.

Позивач вимоги, викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні, вказала, що грошова допомога виплачується виключно у разі звільнення державного службовця з підстав виходу на пенсію. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

28 березня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Долинського районного центру зайнятості в зв'язку із скороченням посади, п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом про звільнення №182-к від 28.03.2014 року (а.с.20).

Згідно з пунктом 1 абзацу 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Встановивши, що в наказі про звільнення №182-к від 28.03.2014 року позивачу не встановлено виплату грошової допомоги в розмірі 10-місячних окладів, остання звернулася до Івано-Франківського обласного центру зайнятості з проханням виплатити їй цю допомогу (а.с.23-25).

Проте, відповідач листом від 25.04.2014 року за №ОЦЗ-1321-09/0/19-14 повідомив, що в разі припинення трудового договору на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів не виникає, тому дана допомога не може бути виплаченою (а.с.21-22).

Отримавши відмову у виплаті допомоги, позивач також звернулася до народного депутата України з метою вирішення питання невиплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, на що народний депутат України направив депутатське звернення за №312-692 від 10.06.2014 року до Івано-Франківського обласного центру зайнятості для отримання інформації про причини відмови та вжиття відповідних заходів (а.с.27-29).

22.08.2014 року Управління державної служби в Івано-Франківській області надало відповідь на депутатське звернення за №168/Т00910/14, в якому зазначено, зокрема, що ОСОБА_1, яку звільнено з роботи 28.03.2014 року у зв'язку із скороченням посад, призначено пенсію державного службовця з 01.04.2014 року, а тому виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних окладів відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції з 01.04.2014 року не передбачено (а.с.30-32).

В зв'язку з тим, що позивачу так і не призначено до виплати і не виплачено грошової допомоги державного службовця в розмірі 10 місячних посадових окладів, вона звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Згідно з абзацом 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про зайнятість населення», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", за умови їх реєстрації в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності підходящої роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною тринадцятою статті 37 Закону України «Про державну службу» (надалі також - Закон № 3723-XII), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

З 20 січня 1994 року діють і норми Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Відповідно до частини першої статті 21 згаданого Закону особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Передбачена частиною тринадцятою статті 37 Закону № 3723-XII грошова допомога є одноразовою і входить до матеріального та соціально-побутового забезпечення державних службовців і є складовою частиною трудового договору (контракту) (розділ VII зазначеного Закону).

26 листопада 2013 року Конституційний Суд України у справі № 1-14/2013 прийняв Рішення та надав висновки щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII, згідно з якими положення частини тринадцятої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з наступними змінами в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16 грудня 1993 року №3721-ХІІ з наступними змінами необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З цього приводу Верховним Судом України в Постанові від 14 жовтня 2014 року за №21-281а14, зазначено, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому, розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених у пункті 2 частини першої статті 40 КЗпП, не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Наявний в позивача на час звільнення стаж державного службовця 22 роки, 10 місяців, 13 днів та загальний страховий стаж 37 років, 7 місяців, 29 днів підтверджується розрахунком стажу, виданий управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районів Івано-Франківської області (а.с.35).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо твердження відповідача про виключення 01.04.2014 року із статті 37 Закону № 3723-XII частини тринадцятої, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 року, суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За наведених обставин, факт призначення пенсії державного службовця позивачу з 01.04.2014 року, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області (а.с.26) не може слугувати підставою для відмови їй у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки право на вихід на пенсію державного службовця позивач отримала в день звільнення, а саме 28.03.2014 року, тобто до вступу в силу Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Звертаючи увагу на твердження відповідача, що позивача звільнено згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, а не за пунктом 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України розтлумачено можливість отримання грошової допомоги державним службовцем в разі наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, незалежно від підстав звільнення.

Враховуючи те, що стаж роботи на державній службі позивача становить більше 10 років, а страховий стаж більше 37 років, зважаючи на те, що позивача звільнено з роботи 28.03.2014 року, відповідач зобов'язаний виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Так як посадовий оклад ОСОБА_1, відповідно до довідки Долинського районного центру зайнятості №1033-04/21-14 від 12.05.2014 року (а.с.34), станом на 28.03.2014 року становив 1522,50 грн, виплаті підлягає 15225 грн (1522,50*10) грошової допомоги.

В одній із позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача грошову допомогу. Проте, у відповідності до частини 4 статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на вищенаведене, з метою повного захисту порушеного права позивача, суду слід вийти за межі позовних вимоги і зобов'язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

1. Визнати протиправними дії Івано-Франківського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів.

2. Зобов'язати Івано-Франківський обласний центр зайнятості виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів у розмірі 15 225 (п'ятнадцять тисяч двісті двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 05.01.2015 року.