Справа № 822/5155/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5155/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового О.Л.
при секретаріКозельській А.В.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 30.09.2014 року ТОВ "Волочиськ-Агро" отримало рішення Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14913429 від 05 серпня 2014 року щодо проведення державної реєстрації права приватної власності на приміщення будинку механізатора, що розташований: вул. Центральна, буд. 8, с. Жучківці, Хмельницький район, Хмельницька область.

Підставою відмови у проведенні державної реєстрації права приватної власності відповідачем вказано, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не в повному обсязі.

Вказане рішення вважає протиправним, а тому просить суд його скасувати, а також зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, та видати відповідне свідоцтво.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав письмове заперечення, яке підтвердив в суді та просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач станом на 23.04.2012 року викупив 79,78% вартості пайового фонду КСП "Хлібороб" на суму 1955084,57 грн., до якого також входить приміщення будинку механізатора, що належить до розпайованого майна КСП "Хлібороб".

Право приватної власності позивача на приміщення будинку механізатора та інше майно КСП "Хлібороб" підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМХМ №005014 від 26.10.2010 року, серія ХМХМ №005036 від 14.06.2011 року, серія ХМХМ №005040 від 23.04.2012 року, протоколом №1 загальних зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" від 23.04.2012 року та актом №1 приймання - передачі майна виділеного в натурі від 23.04.2012 року.

Так, 30.07.2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо проведення державної реєстрації права приватної власності на приміщення будинку механізатора, що розташований: вул. Центральна, буд. 8, с. Жучківці, Хмельницький район, Хмельницька область.

Разом із заявою позивачем подано документи перелік яких міститься в картці прийому заяви №14/90/4 від 30.07.2014 року, а саме: технічний паспорт б/н, виданий Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 09.10.2012 року; рішення Жучковецької сільської ради №32 від 25.10.2012 року; свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМХМ №005014 від 26.10.2010 року, серія ХМХМ №005036 від 14.06.2011 року, серія ХМХМ №005040 від 23.04.2012 року; протокол №1 загальних зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" від 23.04.2012 року та акт №1 приймання - передачі майна виділеного в натурі від 23.04.2012 року.

05.08.2014 року відповідачем прийнято рішення №14913429 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, щодо проведення державної реєстрації права приватної власності на приміщення будинку механізатора, що розташований: вул. Центральна, буд. 8, с. Жучківці, Хмельницький район, Хмельницька область.

Підставою для вказаної відмови слугувало те, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не в повному обсязі, а саме відсутній документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (передбачений п. 37 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Однак, позивач вважає, що Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14913429 від 05.08.2014 року порушила його права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду з позовними вимогами про його скасування та зобов'язання вчинити дії.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01.07.2004р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі - Порядок № 868) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до ч.13 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

На даний час нормативним актом, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна - є Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі - Порядок № 868).

У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

При цьому, у відповідності до інших пунктів ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор також вчиняє інші визначені цим законом дії, зокрема: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Аналогічні положення закріплені у пункті 15 Порядку № 868, яким також встановлено, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону (підпункт 4 пункту 12 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 р. №1156), а також - щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Разом з цим слід зазначити, що суть реєстраційних дій полягає у дотриманні державним реєстратором певного алгоритму, у тому числі, технічних дій. Цей алгоритм дій є нормативно визначеним, а тому державний реєстратор зобов'язаний діяти у визначеному законом порядку та спосіб.

Так, в силу ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 цієї ж статті - орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, який визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

З наданої Відповідачем відмови видно, що державний реєстратор під час розгляду заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро", дійшов висновку про подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, а саме: не подано документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно - приміщення будинку механізатора, що розташоване по вул. Центральна, буд. 8, с. Жучківці, Хмельницький район, Хмельницька область.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

У відповідності до ч.2 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення про прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень заявник виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Окрім того, згідно Порядку №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Такі підстави для відмови в державній реєстрації прав визначені статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, даною статтею визначено ряд окремих підстав, які є самостійними підставами для прийняття державним реєстратором рішень про відмову в державній реєстрації прав.

Так, зокрема, у відповідності до положень п.5-4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що державний реєстратор, прийнявши та перевіривши заяву про державну реєстрацію та документи, які подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, при встановленні факту подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію.

Зазначені норми спрямовані на гарантування прав суб'єкта звернення до державного реєстратора в частині інформування його про недоліки при поданні необхідних документів не в повному обсязі.

Таким чином, у разі, якщо документів, поданих позивачем для державної реєстрації прав, було недостатньо, то державний реєстратор Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у відповідності до положень статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" мав зупинити розгляд поданої позивачем заяви, надавши заявнику строк для подачі документів, яких на думку відповідача не вистачало, і лише у разі невиконання зазначених вимог - відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Разом з тим, відповідачем жодних рішень про зупинення розгляду заяви не виносилось, а підстави, визначені в ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як підстави для зупинення розгляду заяви, були помилково покладені в основу рішення про відмову у реєстрації права власності.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013р., передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

В силу п. 37 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Тобто, вищезазначеним Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено невичерпний перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, і відповідно до п.п.16 п.37 Порядку визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

За приписами ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Частинами 1,3 ст.9 цього Закону визначено, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до пункту 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177, майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

Згідно із п. 1 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємства та їх документального посвідчення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року, визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалось, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства.

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в Міністерстві юстиції від 04 квітня 2001 року за №306/5496, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року №253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції 25 квітня 2013 року за №673/23205.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання - передавання майна є підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Враховуючи те, що Наказ втратив чинність та на даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачою свідоцтва про право власності.

Згідно з п. 13 Порядку визначення розміру майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ №177 від 28 лютого 2001 року, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства - є новими свідоцтвами, виданими Товариству з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро», як новому власнику у зв'язку з набуттям у власність майнових паїв на підставі цивільно-правових угод.

В абзаці першому ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Таким чином, і вищевказані свідоцтва і акт приймання-передачі майна виділеного в натурі - є законодавчо визначеною підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Отже, вимоги позивача щодо скасування рішення Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 05 серпня 2014 року слід задовольнити.

Разом з тим, вимога позивача провести державну реєстрацію не може бути задоволеною, оскільки Закон України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" передбачає, що державний реєстратор перед прийняттям рішення про державну реєстрацію має вчинити ряд дій для того аби пересвідчитися у правомірності такої реєстрації. Тому задоволення цієї вимоги судом свідчитиме про підміну державного органу, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону. Більше того, статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Однак, суд не компетентний здійснювати перевірку таких відомостей та перебирати на себе функції інших державних органів.

З огляду на викладене вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням частини 3 статті 94 КАС України на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України понесені ним судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 37,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 186 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийнятого державним реєстратором про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 14913429 від 05.08.2014 р.

Зобов'язати Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції розглянути повторно питання щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: на приміщення будинку механізатора, розташованого по вул. Центральній, 8, с. Жучківці, Хмельницького району, Хмельницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" понесені судові витрати в розмірі 37 (тридцять сім) гривень 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05 січня 2015 року .

Суддя/підпис/О.Л. Польовий
"Згідно з оригіналом" Суддя О.Л. Польовий