Справа № 2а-1470/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 жовтня 2014 року м. Київ В/800/4332/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Олексієнка М.М.,

Олендера І.Я.,

Пасічник С.С.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши заяву управляння Пенсійного фонду України в м Шостці та Шосткінському районі Сумської області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними у зв'язку із незарахуванням до пільгового пенсійного стажу період роботи з 15.12.1999 року по 25.07.2001 року травильником цеху №1 казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Імпульс».

Постановою Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 жовтня 2011 року, позов задоволено.

У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року відповідач просить скасувати це рішення, посилаючись не неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник додає копії ухвал Вищого адміністративного суду України: від 18.06.2014 року у справі №К/9991/29568/12; від 4.10.2011 року у справі №К-3835/09; від 27.05.2010 року у справі №К-55188/09.

На думку заявника, у цих справах норми матеріального права судом касаційної інстанції застосовано інакше ніж у даній справі, а саме: п. «а» ст. 13 та статті 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1.08.1992 року №442.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом ст.ст.2392 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Перевіривши доводи даної заяви та надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для перегляду судових рішень з огляду на наступне.

Приймаючи рішення у даній справі, Вищий адміністративний суд України погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивач має достатній стаж роботи для набуття права на пільгову пенсію за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788-X, а також те, що факт проведення атестації робочих місць 15.12.1994 року та 26.07.2001 року у даному випадку підтверджено. Крім того, суд касаційної інстанції вказав на те, що особа не може відповідати за невиконання роботодавцем покладених на нього обов'язків по проведенню атестації робочого місця.

В постанові ж Вищого адміністративного суду України №К/9991/29568/12 від 18.06.2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 22.08.1992 року по 19.05.1994 року до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2, оскільки не має даних про підтвердження права на пільгову пенсію за результатом атестації робочих місць.

В постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року зазначено, що період роботи особи з 20.04.1999 року по 29.02.2000 року не можливо зарахувати до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві.

В свою чергу, із рішень суду касаційної інстанції, на які посилається заявник (№К-55188/09; №К-3835/09), вбачається, що ці справи було розглянуто в порядку касаційного провадження, але без ухвалення кінцевих судових рішень, оскільки їх було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції і тому в усіх зазначених випадках розгляд позовних вимог по суті та, відповідно, застосування норм матеріального права не здійснювалося.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №2 "Про судову практику застосування статей 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України" передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання стосовно допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, із доданих до даної заяви копій рішень судів касаційних інстанцій колегія суддів не вбачає неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що, в свою чергу, виключає можливість перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області про визнання дій протиправними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М.Олексієнко

І.Я.Олендер

С.С.Пасічник

Ю.Й.Рецебуринський