Справа № 338/1575/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2014 р. м. Київ К/800/1405/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації Івано-Франківської області про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 45 мінімальних заробітних плат та стягнути виплату у вигляді одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що встановлена Законом України «Про Державний бюджет» на день встановлення групи інвалідності 01 квітня 2013 року разом з гірськими в сумі 61938 грн.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року, позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом 2 групи одноразову компенсацію при встановленні інвалідності 2 групи у розмірі п'ятнадцяти мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з врахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів України» № 56/95-ВР від 15 лютого 1995 року (далі - Закон № 56/95-ВР). В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Управління соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації Івано-Франківської області, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами попередніх інстанцій, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов частково, своє рішення мотивував тим, що Кабінет Міністрів України, на виконання приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», не приймав постанови про визначення, у зв'язку зі зміною групи інвалідності, розміру одноразової грошової компенсації особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому слід нарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію при встановленні інвалідності 2 групи у розмірі п'ятнадцяти мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», з врахуванням вимог ст. 6 Закону № 56/95-ВР «Про статус гірських населених пунктів».

Колегія суддів вказує на підстави для направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги Позивача в резолютивній частині рішення зобов'язав нарахувати та виплатити на користь Позивача компенсацію з врахуванням вимог ст. 6 Закону №.56/95-ВР.

Проте, в мотивувальній частині рішення судами не обґрунтовані підстави такого врахування.

Відповідно до частини 1 статті 5 цього Закону, статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

В матеріалах справи наявна копія посвідчення, виданого Позивачу про те, що йому надано статус особи, що проживає (працює) в гірському населеному пункті. Датою видачі такого посвідчення зазначено 08 травня 2013 року.

При цьому інвалідність 2 групи Позивачу встановлено з 01 квітня 2013 року.

Частиною 2 статті 6 Закону № 56/95-ВР передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Відповідно, враховуючи, що обов'язок виплати різниці між компенсаціями виникає саме з моменту встановлення іншої групи інвалідності, то відповідно для збільшення такої різниці на 20% необхідною умовою має бути наявність такого статусу на момент встановлення 2 групи інвалідності.

Таким чином, так як ОСОБА_4 встановлено інвалідність 2 групи з 01 квітня 2013 року, судам під час судового розгляду слід дослідити чи Позивач працював, проживав або навчався на території населеного пункту, якому надано статус гірського, та відповідно мав статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території гірського населеного пункту, в момент встановлення йому інвалідності 2 групи.

Зазначена інформація має істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи неповне з'ясування фактичних обставин справи, які мали значення для правильного вирішення справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року скасувати.

Адміністративну справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник