Справа № 810/5967/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року 810/5967/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Вітал» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП «Вітал» (далі - ТОВ «ВП «Вітал» або позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - Васильківська ОДПІ або відповідач), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.06.2014 № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на відсутність порушення ним вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо придбання товару, транспортно-експедиторських послуг, послуг передпродажної підготовки та пусконалагоджувальних робіт між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта Лайн», Товариством з обмеженою відповідальністю «Сібол», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фобос-О», Товариством з обмеженою відповідальністю «Торенія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Крістенс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Гефест Альянс» (далі - ТОВ «Віта Лайн», ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс», відповідно) мали реальний характер - товар поставлений, роботи виконані, а послуги надані, прийняті й оплачені позивачем. Зазначені факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

А відтак, на думку позивача, твердження контролюючого органу про безтоварність зазначених операцій ґрунтуються лише на припущеннях, а оскаржувані рішення є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що оскаржувані рішення прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 01.12.2014, не з'явився.

Разом з цим, 01 грудня 2014 року через канцелярію Київського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача, який повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 01.12.2014, не з'явився. Жодних заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомленні своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги положення частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «ВП «Вітал», ідентифікаційний код 38097337, місцезнаходження: 08600, Київська область, м. Васильків, вул. Гоголя, буд.5, офіс 9, зареєстроване як юридична особа 03.03.2012. Як платник податків позивач узятий на облік у податковому органі з 05.03.2012 за №25145.

Відповідно до загальнодоступної офіційної інформації, розміщеної на сайті Державної фіскальної служби України (адреса в мережі Інтернет http://sfs.gov.ua/reestr) в розділі «Реєстр платників ПДВ», ТОВ «ВП «Вітал» з 01.05.2012 зареєстровано платником податку на додану вартість та має індивідуальний податковий номер 01.

Основними видами діяльності ТОВ «ВП «Вітал» є виробництво електророзподільної та контрольної апаратури; виробництво електричних побутових приладів; електромонтажні роботи; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; діяльність у сфері архітектури.

У період з 14.04.2014 по 07.05.2014 на підставі наказу від 04.04.2014 №242, направлень на проведення перевірки від 14.02.2014 №248, №249, №250, №251, №252 посадовими особами Васильківської ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ВП «Вітал» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.03.2012 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складений акт від 15.05.2014 №1930/22-01/38097337 (надалі - Акт перевірки), який містить висновки, з урахуванням предмета спору, про порушення позивачем вимог:

- пункту 138.1статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств на загальну суму 468664,00 грн., у тому числі за 4-й квартал 2012 року на суму 58394,00 грн. та за 2013 рік на суму 410270,00 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 486644,00 грн., у тому числі за листопад 2012 року на суму 22194,00 грн., за грудень 2012 року на суму 33420,00 грн., за січень 2013 року на суму 16426,00 грн., за березень 2013 року на суму 33438,00 грн., за квітень 2013 року на суму 52699,00 грн., за травень 2013 року на суму 74874,00 грн., за червень 2013 року на суму 24795,00 грн., за липень 2013 року на суму 131785,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 31596,00 грн., за листопад 2013 року на суму 65417,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2013 року на суму 833,00 грн.

Висновок Акта перевірки про заниження сум податкових зобов'язань ґрунтується на твердженні податкового органу про порушення позивачем встановленого порядку формування суми витрат та податкового кредиту за операціями з придбання товарів у ТОВ «Фобос-О», придбання транспортно-експедиторських послуг у ТОВ «Віта Лайн», придбання послуг передпродажної підготовки та пусконалагоджувальних робіт у ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс».

В обґрунтування твердження про безтоварність зазначених господарських операцій та правомірності прийнятих рішень відповідач вказав, що на його адресу надійшли акти ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києва від 24.12.2013 №3062/26-55-22-03/38605928 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віта Лайн» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з постачальниками та покупцями за період з 01.09.2013 по 31.10.2013» та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києва від 20.03.2014 №145/26-56-22-01-03/38091691 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торенія» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2013 по 31.01.2014».

Крім цього, згідно АІС «Податки» ТОВ «Крістенс» та ТОВ «БК «Гефест Альянс» мають стан - 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням), а ТОВ «Сібол» та ТОВ «Фобос-О» мають стан - 28 (триває процедура припинення (направленні заперечення органу ДПС).

У зв'язку з неможливістю проведення зустрічних звірок ТОВ «Віта Лайн», ТОВ «Торенія», відсутністю за місцезнаходженням ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс» та наявністю процедури припинення ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О» посадові особи податкового органу дійшли висновку про відсутність у цих контрагентів позивача первинних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, фізичних та технічних можливостей, кваліфікованого персоналу для здійснення задекларованих господарських операцій, що свідчить про фіктивність їх діяльності та безтоварність операцій.

Враховуючи зазначені обставини, посадові особи Васильківської ОДПІ дійшли висновку, що сума податку на додану вартість, сплачена позивачем за господарськими операціями з ТОВ «Віта Лайн», ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс», включена до складу податкового кредиту безпідставно та неправомірно віднесено до витрат, витрати пов'язані з придбанням товарів, робіт та послуг у вказаних контрагентів.

На підставі Акта перевірки, відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, Васильківською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.06.2014: №, згідно з яким позивачеві збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 585831,00 грн., у тому числі, за основним платежем - 468664,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 117167,00 грн.; №, згідно з яким позивачеві збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 680305,00 грн., у тому числі, за основним платежем - 486644,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 121661,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач скористався своїм правом оскаржити їх у судовому порядку, звернувшись із даним позовом до суду.

Судом встановлено, що вирішення даного спору по суті заявлених позовних вимог залежить від встановлення фактичного здійснення господарських операцій позивачем з: ТОВ «Фобос-О» щодо придбання товарів; з ТОВ «Віта Лайн» щодо придбання транспортно-експедиторських послуг; з ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс» з придбання послуг з передпродажної підготовки та тестування дизельних генераторів.

З метою забезпечення повного та об'єктивного розгляду справи суд витребував у позивача усі первинні фінансово-господарські документи та інші докази, що підтверджують факт придбання товарів у ТОВ «Фобос-О», придбання транспортно-експедиторських послуг у ТОВ «Віта Лайн», придбання послуг з передпродажної підготовки та пусконалагоджувальних робіт у ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс», матеріальні носії на яких зафіксовано результати тестування продукції, оплати їх вартості, сплати сум податку на додану вартість, а у відповідача усі документи, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається з наданих суду документів, між ТОВ «Фобос-О» та позивачем оформлено видаткову накладну від 19.12.2013 №18042, податкову накладну від 19.12.2013 № 18042 на суму 5000,00 грн., у т. ч. ПДВ у розмірі 833,33 грн. на поставку причепу.

Жодних інших документів, зокрема, його транспортування, обліку, використання чи зберігання на складах позивача або списання суду не надано.

Крім цього, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», під автомобільним транспортним засобом розуміється колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (надалі - Порядок № 1388) та встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Таким чином, причеп визнається транспортним засобом, що підлягає державній реєстрації із оформленням та видачею реєстраційних документів і номерних знаків.

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України (пункт 7 Порядку № 1388).

Оскільки відповідачем у тому числі не надано суду реєстраційних документів на придбаний у ТОВ «Фобос-О» причіп, номерних знаків на нього, а також будь - яких інших документів, відповідно до положень Порядку № 1388, суд дійшов висновку про відсутність фактичного здійснення господарської операції із придбання саме у ТОВ «Фобос-О» причепу.

Щодо придбання позивачем транспортно-експедиторських послуг у ТОВ «Віта Лайн», суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, між замовником - ТОВ «ВП «Вітал» та виконавцем - ТОВ «Віта Лайн» укладено договір транспортної експедиції від 16.10.2013 №161013/11, відповідно до умов якого замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає зобов'язання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом по території України (том ІІ а.с.118-120).

Розрахунок за перевезення вантажу проводиться між сторонами відповідно до заявки та на підставі рахунку, виставленого виконавцем (пункт 3 зазначеного договору).

На підтвердження фактичного надання ТОВ «Віта Лайн» на користь ТОВ «ВП «Вітал» транспортно-експедиторських послуг позивачем до перевірки та матеріалів справи надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.10.2013 №72, від 18.10.2013 №73, від 23.10.2013 №93, від 31.10.2013 №127, від 11.11.2013 №158, від 15.11.2013 №192, від 19.11.2013 №259, №258, від 21.11.2013 №276, від 10.12.2013 №386, від 17.12.2013 №462, №461, від 19.12.2013 №463, від 20.12.2013 №482, від 26.12.2014 №483, товарно-транспортні накладні від 16.10.2013, від 17.10.2013, від 21.10.2013, від 30.10.2013, від 11.11.2013, від 13.11.2013, від 20.11.2013 та податкові накладні від 17.10.2013 №27, від 18.10.2013 №28, від 23.10.2013 №48, від 31.10.2013 №80, від 11.11.2013 №24, від 15.11.2013 №56, від 19.11.2013 №68, №67, від 21.11.2013 №85, від 10.12.2013 №19.

Жодних інших документів суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників визначаються Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (надалі - Правила перевезення).

Облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу здійснюються на підставі комплекту товарно-транспортної документації (абзац 26 розділу 1 Правил перевезення).

Під товарно-транспортною накладною абзацом 27 розділу 1 Правил перевезення визначається єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1 (пункт 3.1 Розділу 3 Правил перевезення).

На перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник надає Перевізнику при наявності Договору заявку відповідно до встановленої форми (додаток 4 до Договору) (пункт 3.17 Розділу 3 Правил перевезення).

Перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовий договір (додаток 2) (пункт 10.1 Розділу 10 Правил перевезення).

Разом з цим, позивачем не надано як у ході проведення перевірки так і під час розгляду справи жодних доказів наявності заявок на перевезення вантажу, як то передбачено умовами договору, укладеного між ТОВ «ВП «Вітал» та ТОВ «Віта Лайн» і вимогами Правил перевезень.

Так, відповідно до пункту 1.3 договору транспортної експедиції від 16.10.2013 №161013/11, який укладено між позивачем та ТОВ «Віта Лайн», маршрут, номенклатура, кількість, спосіб перевезення, вимоги до транспортного засобу, вартість, особливі та інші умови виконання послуг оговорюються сторонами в заявках, які є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.2.2 наведеного договору визначено форму заявки та встановлені вимоги щодо її змісту та оформлення. Так, обов'язком замовника є оформлення письмової заявки на перевезення вантажу із зазначенням адреси завантаження, дати подачі транспортного засобу, адреси доставки, найменування, ваги та габаритів вантажу, а також вартість послуг виконавця.

Тобто, позивачем не надано повний перелік документів, які повинні підтверджувати в повній мірі господарські операції з надання транспортно-експедиційних послуг.

За переконанням суду, саме заявка найбільш повно та точно розкриває суть господарської операції та її складових. Відсутність зазначеного документу унеможливлює встановити основний обсяг та характер замовлених послуг, та, як наслідок, необхідність та реальність їх виконання контрагентом позивача.

Крім цього, наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні (том ІІ а.с. 147-158) не містять в собі жодних підписів посадових осіб та печаток ТОВ «Віта Лайн».

У той час як інші товарно-транспортні накладні, складені із залученням інших перевізників, крім ТОВ «Віта Лайн», зокрема, щодо транспортування дизельних генераторів, містять підписи посадових осіб і печатки і автопідприємства, і замовника, і вантажовідправника, і вантажоодержувача і експедитора (том ІІ а.с. 175, 188, 192, 214).

Суд також наголошує на тому, що відповідно до умов договору розрахунки за перевезення вантажів, проводяться сторонами також відповідно до заявки, яка повинна містити вартість послуг виконавця у кожному конкретному випадку.

Суду не надано також жодного звіту експедитора про надані транспортно-експедиційні послуги із документальним підтвердженням.

У зв'язку з цим, із наданих позивачем доказів можливо лише встановити, що позивач мав взаємовідносини з іншими суб'єктами господарювання та виконував їх. Проте, не можливо встановити, що транспортно-експедиційні послуги було здійснено саме ТОВ «Віта Лайн».

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена реальність операцій, оскільки наявними матеріалами справи не підтверджено факт надання саме ТОВ «Віта Лайн» транспортно - експедиційних послуг.

Щодо товарності господарських операцій з надання послуг з передпродажної підготовки та тестування дизельних генераторів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та його контрагентами - виконавцями було укладено ряд договорів про надання послуг з передпродажної підготовки (виконання пусконалагоджувальних робіт) електрогенераторів, а саме: з ТОВ «Сібол» договір про надання послуг від 01.10.2013 №379; з ТОВ «Фобос-О» договір про надання послуг від 01.10.2013 №302; з ТОВ «Торенія» договір на передпродажну підготовку від 01.03.2013 №103; з ТОВ «Крістенс» договір про виконання робіт від 14.05.2013 №277; з ТОВ «БК «Гефест Альянс» договори на виконання робіт від 20.11.2013 №140, від 04.01.2013 №0413/1, відповідно до яких виконавець за дорученням замовника зобов'язується надати послуги (виконати роботи), а замовник зобов'язується прийняти їх та оплатити (том І а.с.195-197, 202-204, 241-243, том ІІ а.с.28-30, 74-76, 108-110).

Судом встановлено, що всі вказані договори містять ідентичні умови щодо: характеру послуг, що надаються (робіт що виконуються); умов їх надання, використання матеріалів та комплектуючих; місця надання послуг (виконання робіт) та порядку їх здачі-прийняття.

Так, виконавці за договорами зобов'язуються надати послуги з тестування та передпродажної підготовки дизельних двигунів, а саме, зовнішній огляд двигуна та вузлів на наявність механічних пошкоджень, перевіркамонтажних гайок та болтів, а при необхідності їх обтяжка, перевірка антивібраційних прокладок, видалення води з дренажної системи і паливного баку, заправка дизель-генераторної установки робочими рідинами (масло, охолоджувальна рідина), перевірка та регулювання зазорів вихлопних клапанів двигуна, перевірка та регулювання форсунок розпилювачів, перевірка герметичності паливної та охолоджувальної систем, установка фільтрів паливної, масляної та охолоджувальної систем, перевірка та натяжка приводного ременя, ременів вентилятора та генератора зарядки акумуляторних батарей, перевірка ізоляції електричних ланцюгів і обмоток генератора змінного струму, перевірка та обтяжка всіх електричних з'єднувань, управляючих та силових кабелів, зачистка клем акумуляторних батарей, підключення кабелів, первинний запуск, усунення можливого дрибіжання комплектуючих дизельної генераторної установки, замір параметрів та характеристик вихідних сигналів дизельної генераторної установки, перевірка функціонування дизельної генераторної установки у режимах холостого ходу, перевірка роботоспроможності зв'язків блоків автоматики, виконання тестових маніпуляцій управління без підключення напруги, перевірка спрацювання блокіровок та датчиків температури, тиску та рівня, перевірка функціонування вимірювальних приладів на панелі управління дизельної генераторної установки, пакування виробу в надану упаковку.

Згідно умов договорів послуги надаються (роботи виконуються) силами замовника на території виробничих приміщень замовника, із матеріалів та комплектуючих замовника.

Здача-приймання наданих послуг здійснюється за актом приймання-передачі протягом трьох днів з моменту письмового повідомлення виконавця про готовність предмету договору.

На підтвердження надання ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс» на користь ТОВ «ВП «Вітал» послуг з передпродажної підготовки та тестування позивачем до перевірки та матеріалів справи надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.10.2013 №29097, від 21.10.2013 №20061, від 04.03.2013 №691, від 12.03.2013 №692, від 19.03.2013 №693, від 21.03.2013 №695, №694, від 04.04.2013 №619, №620, №618, від 22.04.2013 №622, №621, №623, від 30.04.2013 №624, від 07.05.2013 №504, від 14.05.2011 №506, №505, від 22.05.2013 №507, від 24.05.2013 №508, від 31.05.2013 №509, від 15.11.2012 №490, від 28.11.2012 №491, від 29.11.2013 №494, №493, №492, від 07.12.2012 №1010, від 11.12.2012 №1012, №1011, від 12.12.2012 №1013, від 17.12.2012 №1014, від 21.12.2012 №1015, від 09.01.2013 №195, від 25.01.2013 №196, від 31.01.2013 №197, від 01.07.2013 №597, від 11.07.2013 №598, від 23.07.2013 №596, від 01.06.2013 №406, від 14.06.2013 №407, від 17.06.2013 №408, від 01.07.2013 №412, №415, від 04.07.2013 №421, від 23.07.2013 №600, №603, №602, від 29.07.2013 №606, від 30.07.2013 №625, від 01.08.2013 №627, №601, №599, від 13.08.2013 №641, від 15.08.2013 №653, від 21.08.2013 №604, від 23.09.2013 №1020, від 04.10.2013 №1119, №1120, від 08.10.2013 №1127, від 16.10.2013 №1197, від 17.10.2013 №1207, №1208, від 16.12.2013 №1289,від 04.11.2013 №3050, від 06.11.2013 №5024, від 11.11.2013 №10053, від 13.11.2013 №12029, від 13.11.2013 №12028, №12027, №12026, №12025, №12030, від 18.11.2013 №30224, №17046, №17048, №17047, від 20.11.2013 №19045, від 10.07.2013 №138, від 15.07.2013 №136, від 09.08.2013 №137, від 16.10.2013 №1001.

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) містять, зокрема, інформацію про проведення передпродажної підготовки та тестування ДГ.

Також у матеріалах справи наявні податкові накладні:

від ТОВ «Фобос-О» - №30224, №30225 від 31.10.2013, від 04.11.2013 №3050, від 06.11.2013 №5024, від 11.11.2013 №10053, від 13.11.2013 №12029, від 13.11.2013 №12028, №12027, №12026, №12025, №12030, від 18.11.2013 №30224, №17046, №17048, №17047, від 20.11.2013 №19045;

від ТОВ «Сібол» - №29097від 30.10.2013, від 21.10.2013 №20061;

від ТОВ «Торенія» - №691від 04.03.2013, від 12.03.2013 №692, від 19.03.2013 №693, від 21.03.2013 №695, №694, від 04.04.2013 №619, №620, №618, від 22.04.2013 №623, №621, №622, від 30.04.2013 №624, від 07.05.2013 №504, від 14.05.2013 №506, №505, від 22.05.2013 №507, від 24.05.2014 №508, від 31.05.2013 №509;

від ТОВ «Крістенс» - №136 від 15.07.2013, від 25.06.2013 №137, №138;

від ТОВ «БК «Гефест Альянс» - №490від 15.11.2012, від 28.11.2012 №491, від 29.11.2013 №494, №493, №492, від 07.12.2012 №1010, від 11.12.2012 №1012, №1011, від 12.12.2012 №1013, від 17.12.2012 №1014, від 21.12.2012 №1015, від 09.01.2013 №195, від 25.01.2013 №196, від 31.01.2013 №197, від 01.07.2013 №597, від 11.07.2013 №598, від 23.07.2013 №596, від 27.05.2013 №410, №406, №409, №407, №408, від 26.07.2013 №603, №604, №605, №599, №600, №602, №601, від 29.07.2013 №609, №608, №607, №606, від 30.07.2013 №611, від 31.07.2013 №612.

На підтвердження товарності зазначених операцій позивачем надано суду вантажні митні декларації стосовно придбання товарів щодо яких здійснювалася передпродажна підготовка та тестування, довідку, що містить інформацію про вартість купівлі позивачем товару, вартість передпродажної підготовки, тестування ДГ щодо цього товару та ціну його реалізації кінцевому споживачеві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у цій частині, суд зазначає, що виконання передпродажної підготовки та тестування дизельних двигунів можуть бути необхідною умовою для нормальної та правильної експлуатації цього електротехнічного обладнання.

Однак, із наявних матеріалів справи не вбачається за можливе встановити, що задекларовані позивачем передпродажні роботи та тестування дизельних генераторів здійснювались та надавались саме ТОВ «Сібол», ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс» та ТОВ «БК «Гефест Альянс».

Так зі змісту укладених договорів вбачається, що передпродажні роботи та тестування виконуються та надаються силами замовника, на території виробничих приміщень замовника та із матеріалів замовника.

А відтак, із наданих суду документів неможливо встановити дійсного економічного змісту господарських операцій, ступеню участі в них виконавців послуг (робіт), а також трудових та інших витрат, понесених ними у зв'язку із виконанням даних договорів.

Крім цього, суд наголошує, що роботи із електротехнічним обладнанням потребують від виконавців спеціальних навиків та вмінь.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів, що роботи виконувались, а послуги надавались кваліфікованим персоналом саме контрагентів позивача та із дотриманням ними правил техніки безпеки при роботі з електротехнічними об'єктами.

У матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, що зазначені контрагенти відповідно до КВЕД мають можливості для проведення зазначених робіт.

Також суд наголошує на тому, що залучення позивачем для виконання однакових технологічних операцій п'ятьох окремих юридичних осіб без надання суду доказів такої необхідності свідчить про створення позивачем ланцюга взаємопов'язаних документів, які містять в собі відомості, що не відповідають дійсності про виконання робіт та послуг.

Слід зазначити, що законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу положень підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг, які відповідно до пункту 185.1 статті 185 цього Кодексу є об'єктом оподаткування податку на додану вартість.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (абзац другий).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Крім цього, в силу положень пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Згідно з підпунктами 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не належать до складу витрат будь-які витрати не пов'язані з провадженням господарської діяльності, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що формування податкового кредиту та витрат на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2013 у справі № К/9991/75682/12.

Суд звертає увагу на те, що первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV. Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною першою статті 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункт 2.4 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Тому, при розгляді тверджень органу державної податкової служби про безтоварність господарських операцій підлягає перевірці факт здійснення господарських операцій.

У такому випадку дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання, використання у господарській діяльності товарів тощо.

Однак, як встановлено судом, надані позивачем документи не підтверджують фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця з огляду на відсутність документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання, наявністю дійсного економічного змісту господарських операцій.

Крім цього, позивачем не надано жодного доказу щодо наявності у його контрагентів необхідного обсягу матеріальних ресурсів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, наявності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, тощо.

Суд звертає увагу сторін на ту обставину, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців контрагенти позивача, окрім ТОВ «Віта Лайн» за зареєстрованими в ЄДР КВЕД не здійснює економічної діяльності, пов'язаної із предметами угод, укладених між ними та позивачем.

Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців містять відомості або про припинення контрагентів позивача або про наявність запису про не підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх рішень не звільняє позивача від обов`язку доказування власних тверджень чи заперечень.

У ході розгляду справи позивачем не доведено факту реальності господарських операцій із ТОВ «ВП «Вітал» та ТОВ «Фобос-О», ТОВ «Віта Лайн», ТОВ «Сібол», ТОВ «Торенія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «БК «Гефест Альянс» з огляду на відсутність належного документального їх підтвердження.

Водночас, за відсутності факту придбання робіт (послуг) або у разі якщо придбані роботи (послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту та до витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (частина друга статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Із матеріалів справи вбачається, що розмір судового збору, що підлягає сплаті позивачем, обмежується 4 розмірами мінімальної заробітної плати, що станом на 1 січня становить суму 4872,00 грн.

Враховуючи наведене та ту обставину, що відповідно до платіжного доручення від 13.10.2014 № 406 позивачем сплачено частину судового збору у розмірі 488,00 грн., суд дійшов висновку, що решта суми судового збору у розмірі 4384,00 грн. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Вітал» (ідентифікаційний код 38097337) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 17 грудня 2014 року.