Справа № 9101/119652/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
31 травня 2012 рокусправа № 2а-3/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.
при секретарі судового засідання: Хімушкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-5/11 за позовом військового прокурора Запорізького гарнізону, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про протиправність дій та стягнення грошової допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації речового майна, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2011 року частково задоволено поданий військовим прокурором Запорізького гарнізону позов в інтересах ОСОБА_1 , визнано протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 речового майна за період проходження служби в кількості 27 найменувань, 93 предмета, на загальну суму 1700,74 грн., та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна в сумі 1700,74 грн., а на користь держави судовий збір в сумі 17,01 грн. В іншій частині вимог прокурора в інтересах ОСОБА_1 , судом відмовлено у зв`язку х пропущенням строку звернення до суду.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку ІНФОРМАЦІЯ_2 з підстав неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення по справі, яке просить скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені вимог прокурора в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, що прибули в судове засідання за викликом, обговоривши апеляційну скаргу та матеріали справа, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Енергодарському об`єднаному міському військовому комісаріаті на посаді начальника відділу офіцерів запасу і кадрів, і у цей період знаходився на фінансовому та речовому забезпеченні при Запорізькому обласному військовому комісаріаті. У запас ОСОБА_1 був звільнений наказом командування Сухопутних військ Збройних Сил України № 484 на підставі ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «б», тобто за станом здоров`я, у зв`язку з чим з 05.11.2009 року був виключений зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та з усіх видів забезпечення.

Задовольняючи позов у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 як військовослужбовець має право на отримання речового майна або грошової компенсації замість нього за період служби з 22.05.2008 року по 05.11.2009 рік (день звільнення), оскільки рішенням Конституційного Суду України № 10-р від 22.05.2008 року були визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключався п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За наведених обставин, та з урахуванням пропуску річного строку звернення до суду за захистом прав, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість задоволення вимог прокурора в інтересах ОСОБА_1 лише за період з 23.02.2009 року по 05.11.2009 року, і з урахування довідки про заборгованість в видачі речового майна за вказаний період, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума в розмірі 1700,74 грн.

Судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції у цій справі, оскільки у ч.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі закон № 2011-XII), дію якої було відновлено рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, вказується лише на право військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, отримати замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошову компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Аналогічне право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно або за згодою на отримання речового майна на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту, для військовослужбовців, що звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу - передбачено пунктом 28 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28 жовтня 2004 року (далі Положення № 1444).

Разом з тим, законодавець вказуючи у наведеній вище нормі (ч.2 ст.9-1 Закону № 2011-XII) на право отримання грошової компенсації, у той же час передбачив, що порядок її виплати, також як і норми та термін речовим забезпеченням військовослужбовців (ч.1 ст.9-1 Закону № 2011-XII) - повинен визначатися Кабінетом Міністрів України.

Тобто, задля реалізації забезпечення передбаченого ст.9-1 Закону № 2011-XII права військовослужбовців, уряд України зобов`язаний був прийняти відповідний підзаконний нормативний акт, однак протягом 2008-2010 років Кабінетом Міністрів відповідних нормативно - правових актів не видавалось.

Не визначено також порядку виплати грошової компенсації замість речового майна і в Положенні № 1444, а безпосередньо за змістом пункту 28 цього Положення лише визначено, що військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту

Тобто, наведені вище норми закону та Положення вказують лише на право, і не визначають норм, термінів по речовому забезпеченню, також як і не визначають порядок виплати грошової компенсації, що відповідно унеможливлювало виплату позивачу відповідної грошової компенсації.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд безпідставно виходячи лише з права позивача задовольнив вимоги прокурора, та стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна в сумі 1700,74 грн., тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволені позову прокурора в інтересах ОСОБА_1 в повному обсязі

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2011 року скасувати

В задоволені позову військового прокурора Запорізького гарнізону, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити в повному обсязі

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов