Справа № 804/19804/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1135,00грн.,-
Новомосковський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача на користь Новомосковського міськрайонного центру безпідставно виплачені кошти в сумі 1135,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в листопаді 2013р. ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. У відповідності до п. 1 ст. 23 вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (надалі Закон № 1533-ІІІ) їй було надано статус безробітної та призначена виплата допомоги по безробіттю з 08.11.2013р. по 26.02.2014р. Але пізніше позивачем було виявлено, що з 26.12.2013р. по 14.03.2014р. відповідач перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Деректива».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2014р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.01.2015р.
У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.
Частиною 6 статті 128 КАС України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтю, але прибули не всі особи які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин суд, керуючись положеннями частини 6 статті 128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.
У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 4 частини 1 статті 17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, установлених законом.
За змістом частини 4 статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках, установлених законом.
У частині 1 статті 18 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року N 803-XII (надалі по тексту Закон N 803-XII) встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.
Судом встановлено, що 08.11.2013р. ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.
Наказом № НТ 131115 від 15.11.2013р. відповідачу було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю з 15.11.2013р.
21.10.2014р., на підставі даних звірки з Державної податковою адміністрацією за І квартал 2014р., позивачем було проведено перевірку обгрунтованості призначення та виплати матеріального забезпечення по безробіттю ОСОБА_1 та за результатами перевірки було складено акт № 236.
Під час проведення перевірки було встановлено, що під час реєстрації та перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 була працевлаштована на ТОВ «Директива» з 26.12.2013р. згідно наказу про прийняття на роботу за № 4291-к від 26.12.2013р. та звільнена 14.03.2014р. згідно наказу про звільнення № 2174-к.
11.09.2014р. позивач звернувся до ТОВ «Директива» з запитом щодо підтвердження розбіжностей за результатом звірки даних з ДПА.
23.09.2014р. ТОВ «Директива» листом за № 2055 направило на адресу позивача підтверджуючі документи про трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «Директива».
Наказом Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 28.02.2014р. № НТ 140228 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням безробітного відповідно до п. п.1 п. 1 ст. 31 Закону № 1533-ІІІ та знято з обліку з 28.02.2014р.
Наказом Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 23.10.2014р. № НТ 141023 було прийнято рішення про повернення коштів ОСОБА_1 за період з 26.12.2013р. року по 26.02.2014р. в сумі 1135,00 грн.
27.10.2014р. позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення за вих. № 1051 щодо повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 1135,00 грн. протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня отримання повідомлення. Дане повідомлення було отримано ОСОБА_1 08.11.2014р.
Відповідно до ст. 2 Закону N 803-XII безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.
Згідно ст. 22 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.
Статтею 31 цього Закону встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.
Відповідно до пункту 2 статті 36 Закону України № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Пунктом 3 статті 36 Закону України № 1533-ІІІ, встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач втратила статус безробітного з моменту працевлаштування.
Доказів сплати вказаної суми Новомосковському міськрайонному центру зайнятості відповідачем не надано.
На підставі пункту 4 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Серьогіна