Справа № 806/5315/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року Житомир справа № 806/5315/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області до Відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови ВП №42337223 від 30.10.2014 р.,-

встановив:

Державна архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області звернулась до суду з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області від 30.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження №42337223. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що спірна постанова Відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не вжито всіх передбачених законодавством заходів для виконання виконавчого листа №806/5443/13-а від 13.02.2014 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Житомирським окружним адміністративним судом 13.02.2014 року видано виконавчий лист №806/5443/13-а про зобов'язання ОСОБА_1 знести збудований житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Овручі з компенсацією витрат пов'язаних із знесенням цього об'єкта за її рахунок.

Зазначений виконавчий документ пред"явлено позивачем до відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області для примусового виконання.

Встановлено, що Відділом Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 30.10.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №42337223 з примусового виконання виконавчого листа №806/5443/13-а виданого 13.02.2014 року (а.с.8).

Підставою для винесенння зазначеної постанови стало те, що виконання дій без участі боржника не можливе, так як у будинку за адресою: Житомирська область, м. Овруч, АДРЕСА_1 знаходиться особисте майно боржника, що унеможливлює знесення будинку не зачіпивши його власні речі.

Суд не погоджується зі спірною постановою відповідача, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України "Про виконавеч провадження".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, главою 7 Закону України "Про виконавче провадження" визначені загальні умови виконання рішень, за якими боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Судом встановлено, що державним виконавцем на боржника за невиконання рішення суду щодо зобов"язання ОСОБА_1 знести збудований житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Овручі з компенсацією витрат пов'язаних із знесенням цього об'єкта за її рахунок, накладались штрафні санкції та направлено подання до Овруцького РВ УМВС України про притягнення до кримінальної відповідальності. Дана обставина підтверджується листом Відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області від 17.10.2014 року №7489 (а.с.14).

Абзацом 2 п.2 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом. Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

З аналізу зазначених норм права встановлено, що державний виконавець при проведенні виконавчих дій, зокрема, із знесення самочинно збудованого житлового будинку, може залучити стягувача для авансування витрат.

Частиною 19 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено право державного виконавця у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Судом встановлено, що відповідачем не було запропоновано стягувачу авансувати проведення виконавчих дій щодо демонтажу самовільної будови, не здійснювались дії для організації виконавчих дій будь-яких суб'єктів господарювання.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за свої внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів на підтвердження правомірності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження суду не надав.

За таких обставин, судом встановлено, що Відділом Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області не вжито всіх передбачених законодавством заходів для виконання вказаного вище виконавчого документа, а тому постанова від 30.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження №42337223 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову відділу Державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області від 30.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження №42337223.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова