Справа № 815/6566/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6566/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Єфіменко К.С. розглянувши у скороченому провадженні у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загіну про визнання дій Білгород-Дністровського прикордонного загіну протиправними, визнання протиправною відмову Білгород-Дністровського прикордонного загіну щодо відмови в задоволенні запиту на інформацію позивача, викладену в листі за №41/8239 від 30.10.2014 року та зобов'язання надати цю інформацію, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загіну про визнання протиправними дій Білгород-Дністровського прикордонного загону у наданні відмови в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 №41/8239 від 30.10.2014 року, в якій не зазначено ім'я та по батькові особи, відповідальної за розгляд запиту та порядок оскарження; визнання протиправною відмову Білгород-Дністровського прикордонного загону в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1, викладену в листі за №41/8239 від 30.10.2014 року; зобов'язання Білгород-Дністровський прикордонний загін надати інформацію, який розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виплачено поновленому на військовій службі згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року по справі №815/5156/13-а інспектору прикордонної служби 2-ї категорії 1-го відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави "Білгород-Дністровський".

20.11.2014 року було відкрито провадження по справі та надано відповідачу строк до 02.12.2014 року для надання заперечень.

Відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання 21.11.2014 року відповідачем копії ухвали (а.с.13).

Відповідач надав до суду заперечення, в яких не визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача та не може погодитись з твердженням позивача, оскільки в ч.6 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» міститься випадок заборони віднесення певної інформації до інформації з обмеженим доступом. У цій частині йдеться про декларації про доходи спеціальних суб'єктів, яких ця заборона стосується. Законодавець визнав, що інформація, яка міститься в деклараціях про доходи зазначених осіб, є суспільно необхідною і суспільний інтерес її знати (з метою здійснення контролю за обраними особами, забезпечення інформованого волевиявлення на виборах, запобігання корупції тощо) переважає можливу шкоду будь-яким іншим легітимним інтересам (право на приватність).

Під «декларацією про доходи осіб та членів їхніх сімей» слід розуміти не обов'язково документ, що має буквально таку назву, як передбачено в цій нормі, але будь-який документ, незалежно від форми, у якому відповідна особа декларує свої доходи і доходи членів своєї родини. Це пов'язано з тим, що на момент прийняття Закону для різних категорій публічних службовців (державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування, народні депутати України, судді тощо) були передбачені різні форми декларування доходів.

Під «виборними посадами» слід розуміти посади, обрання на які здійснюється шляхом прямого народного волевиявлення під час загальнонаціональних чи місцевих виборів. Відповідно,такими посадами є: Президент України; народний депутат України; депутат Верховної Ради Автономної Республіки Крим; депутат місцевої ради (обласна, районна, міська, районна у місті, селищна, сільська рада); міський, селищний та сільський голова.

Таким чином, відповідач вважає, що інформація, щодо інспектора прикордонної служби 2-ї категорії 1-го відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави «Білгород-Дністровський», не є публічною, згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», так як дана посада яку займає особа не підпадає під категорію публічного службовця та не є виборчою, а тому просить позивачу в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (а.с.15-17).

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського прикордонного загону із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію, який розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виплачено поновленому на військовій службі згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року по справі № 815/5156/13-а про поновлення ОСОБА_2 на військовій службі у Білгород - Дністровському прикордонному загоні.

У випадку виконання вказаної постанови суду, просив надати інформацію, який розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виплачено поновленому на військовій службі інспектору прикордонної служби 2-ї категорії 1-го відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави "Білгород-Дністровський".

30.10.2014 року Білгород-Дністровським прикордонним законом було повторно розглянуто запит ОСОБА_1 на інформацію та відмовлено у задоволенні запиту через те, що запитувана інформація не є публічною і для її надання потрібна згода особи.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про інформацію» вказує, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи i законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних ociб.

Згідно із Законом України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію", право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформації, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Фахівцями Білгород-Дністровського прикордонного загіну у терміни, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» було розглянуто звернення громадянина ОСОБА_1, згідно з компетенцією, наданою законодавством України, підготовлено та надано відповідь.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб'екта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, i лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається, на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших ociб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно i безкоштовно на вимогу ociб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом, вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших ociб, виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу ociб, яких вона стосується.

Крім того, статтею 10 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що не допускається розголошення одержаних iз звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо це ущемлює права і законні інтереси громадян. Не допускається з`ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживания та робота.

Згідно з викладеним вище позивачу було надано відповідь на його інформаційний запит у встановлений Законом України «Про доступ до публічноі інформації» термін.

Частина 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» встановлює, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи i законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Стаття 46 Закону України «Про інформацію» встановлює неприпустимість зловживання правом на інформацію.

Згідно зi ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших ociб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій ocoбi, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Позивачем у інформаційному запиті були витребувана інформація стосовно виконання відповідачем судового рішення не відносно позивача, а іншої особи, яка не надавала згоди на розголошення та поширення інформації стосовно неї третім особам.

За таких обставин, суд позбавлений права зобов'язати відповідача надати в розпорядження відповідача інформацію, що містить персональні дані осіб без їхньої згоди чи встановленого законом випадку їх розголошення, в зв'язку із чим, в задоволенні позовних вимог про визнання дій Білгород-Дністровського прикордонного загіну протиправними, визнання протиправною відмову Білгород-Дністровського прикордонного загіну щодо відмови в задоволенні запиту на інформацію позивача, викладену в листі за №41/8239 від 30.10.2014 року та зобов'язання надати цю інформацію слід відмовити на підстав положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,1832,256,267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загіну про визнання дій Білгород-Дністровського прикордонного загіну протиправними, визнання протиправною відмову Білгород-Дністровського прикордонного загіну щодо відмови в задоволенні запиту на інформацію позивача, викладену в листі за №41/8239 від 30.10.2014 року та зобов'язання надати цю інформацію - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови тільки з підстав, визначених ч.8 ст.1832 КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.