Справа № 2а-0870/883/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ К/800/35517/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Запорізької митниці (далі - Митниця) на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - Товариство) до Митниці,

про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії Митниці щодо відмови у прийнятті вантажно-митних декларацій №112030000/0/006720 від 17.03.2010 року, №112030000/0/009487 від 15.04.2010 року, №112030000/0/010954 від 29.04.2010 року та відмови у митному оформленні товару за основним (першим) методом оцінки вартості товару за ціною угоди; визнання протиправними та скасування рішень Митниці № 112000006//1 від 18.03.2010 року, № 112000006/2010/000358/1 від 15.04.2010 року, № 112000006/2010/000440/1 від 29.04.2010 року про визначення митної вартості товару за резервним (шостим) методом оцінки вартості товару.

Зазначило, що ним були надані Митниці всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товару за ціною угоди.

23 серпня 2011 року постановою Запорізького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року, позов задоволено частково.

Рішення Митниці № 112000006//1 від 18.03.2010 року, № 112000006/2010/000358/1 від 15.04.2010 року, № 112000006/2010/000440/1 від 29.04.2010 року щодо визначення митної вартості товару за резервним (шостим) методом оцінки вартості товару визнано протиправними та скасовано.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Митниця звернулася з касаційною скаргою про скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 12.01.2009 року між Товариством та «INTERCOMMODITIES SA» був укладений контракт № 13090008 щодо поставки Товариству товару (феровольфрам) відповідно до специфікацій на умовах DDU.

17 березня 2010 року, 15 квітня 2010 року, 29 квітня 2010 року Товариство надало до Митниці вантажно митні декларації № 112030000/0/006720, № 112030000/0/009487, № 112030000/0/010954 (далі - ВМД) із зазначенням у графі 43 ВМД основного (першого) методу визначення митної вартості товару за ціною угоди.

При поданні ВМД Товариством були надані зовнішньоекономічний договір № 13090008 від 12.01.2009 року з додатками до нього від 19.10.2009 року, 4.12.2009 року; специфікації № 115 від 23.02.2010 року, № 125 від 30.03.2010 року та № 131 від 7.04.2010 року; рахунки-фактури (інвойс) № ТU-10-003 dd. від 24.02.2010 року, № ТU-10-004 dd. Від 30.03.2010 року, № ТU-10-005 dd. Від 7.04.2010 року, пакувальні листи № 11545 від 23.02.2010 року, № 11804 від 29.03.2010 року та № 11848 від 6.04.2010 року; накладні СМR № 20102502, СМR № 20101404; сертифікати якості від 19.04.2010 року, 12.07.2009 року, та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф. МД-6).

17 березня 2010 року, 15 квітня 2010 року, 29 квітня 2010 року Товариство повідомило Митницю про неможливість надання додатково витребуваних документів для підтвердження митної вартості з поясненням причин неможливості їх надання.

18 березня 2010 року, 15 квітня 2010 року та 29 квітня 2010 року Митниця прийняла Рішення № 112000006//1, № 112000006/2010/000358/1, № 112000006/2010/000440/1 щодо визначення митної вартості товару за резервним (шостим) методом оцінки визначення митної вартості товару.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що при визначенні митної вартості товару Митниця порушила вимоги ст. 266 Митного кодексу України, оскільки застосувала для визначення митної вартості товару 6 (резервний) метод оцінки вартості товару без послідовного застосування інших, передбачених законодавством, методів оцінки вартості товару.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України зазначені методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, до яких відноситься визначення за методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, який є основним згідно з положеннями ст. 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст., ст. 268, 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст., ст. 268, 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог ст. 271, або обчислена відповідно до вимог ст. 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог ст. 273 цього Кодексу.

Згідно Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006 року, митна вартість товарів та метод її визначення декларуються під час митного оформлення таких товарів шляхом подання декларації митної вартості. Підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів здійснює декларант шляхом подачі документів, передбачених вищенаведеним Порядком. Відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно зазначено, що при здійсненні митного контролю у митного органу хоча і виникли сумніви щодо вартості товару, але Митниця безпідставно застосувала 6 (резервний) метод оцінки вартості товару без послідовного застосування інших методів оцінки вартості товару.

Відповідно до п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. При цьому, посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу». Пунктом 13 вищезазначеного Порядку визначено, що декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у п.11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

Таким чином, суди попередніх інстанцій рішення Митниці про визначення митної вартості товарів обґрунтовано визнали протиправними і скасували.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.