Справа № 2а-2188/12/1370
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 грудня 2014 року м. Київ В/800/5825/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючої:Блажівської Н. Є.,
Суддів: Борисенко І.В., Вербицької О.В., Кошіля В. В., Лосєва А. М.,

перевіривши заяву Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівські області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року

у справі № 2а-2188/12/1370 (К/800/55978/14- номер справи у Вищому адміністративному суді України)

за позовом Приватного Підприємства «Владіна»

до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Державної

податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Личаківському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року у справі № 2а-2188/12/1370.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівські області звернулась до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року та просила допустити справу до провадження по перегляду судового рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 пункту «Про оподаткування прибутку підприємств».

В обґрунтування своїх вимог заявник додає копію ухвал Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2014 року по справі № 2а-4429/11/1270, від 12 лютого 2014 року по справі № 2а-7594/11/1370, від 18 грудня 2013 року по справі №2а-6744/10/2070 та зазначає, що у вказаних справах та у даній справі Вищий адміністративний суд України, здійснивши різне тлумачення змісту і сутності правових норм, дійшов різних висновків за аналогічних обставин.

Разом з тим, як слідує зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року, підставою для відмови у відкритті касаційного провадження був висновок суду про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для перевірки викладених в ній доводів матеріалами справи.

Суд касаційної інстанції в ухвалі Вищого адміністративного суду України, про перегляд якої подано заяву, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про передчасне прийняття податкового повідомлення-рішення, оскільки перевірка позивача була призначена відповідно до кримінально-процесуального закону та за відсутності доказів набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі.

В ухвалах Вищого адміністративного суду України, які подані на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, суд касаційної інстанції, роблячи висновки про відсутність підстав для задоволення позову, зазначив про недоведеність позивачем реальності виконання господарських операцій.

Вимоги статті 237 Кодексу адміністративного України визначають виключними мотивами подання заяви про перегляд судових рішень неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень саме у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин, про яке зазначається в пункті 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, оскільки з доданої до заяви копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, та рішень Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник, не вбачається неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, при вирішенні спору у подібних правовідносинах. Правовідносини між сторонами у справах, за якими ухвалені вказані вище судові рішення, виникли з різних відмінних між собою обставин, яким надавалася правова оцінка, тобто такі правовідносини не є подібними, в яких ухвалено різні судові рішення з неоднаковим застосуванням норм матеріального права, що виключає підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній податковій інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівські області в допуску для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 2а-2188/12/1370

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Н.Є. Блажівська
Судді І.В. Борисенко О.В. Вербицька В. В. Кошіль А. М. Лосєв