Справа № 815/5600/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5600/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря Музика І.О.,

за участю:

представника позивача: Грицана О.С. (згідно довіреності),

представника відповідача: Приймак І.В. (згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» до Південної митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ТОВ «Прайм-продукт», за результатом якого позивач просить: визнати незаконною т скасувати прийняту Південною митницею Міндоходів картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за номером 50006001/2014/00127 від 27 березня 2014 року; визнати незаконним та скасувати прийняте Південною митницею Міндоходів рішення про коригування митної вартості товарів за номером 500060001/2014/610028/1 від 27 березня 2014 року, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги наступними доводами.

Як зазначає позивач, ТОВ «Прайм-продукт» зареєстровано у якості юридичної особи на підставі рішення Виконавчого комітету Гірницької районної ради міста Макіївки за номером 112 від 05.04.2000 року.

Для забезпечення можливості здійснення господарської діяльності з виробництва продовольчих товарів ТОВ «Прайм-продукт» укладає відповідні господарсько-правові договори з придбання сировини, у тому числі зовнішньоекономічні з іноземними суб'єктами господарювання.

13.01.2014 року, між ТОВ «Прайм-продукт» та China Kunyu Industrial Co LTD був укладений контракт за номером РР-0412.

За умовами зазначеного контракту, China Kunyu Industrial Co LTD прийняло на себе зобов'язання здійснювати поставку товару у вигляді томатної пасти, а ТОВ «Прайм-продукт» зобов'язувалось приймати та оплачувати його.

Згідно узгодженої сторонами контракту специфікації за номером 1 від 13.01.2014 року China Kunyu Industrial Co LTD прийняло на себе зобов'язання здійснити постачання товару ТОВ «Прайм-продукт» з дотримання наступних умов: кількість - 105150 кг; вартість за тону - 1 300, 00 доларів США; загальна вартість - 127 335, 00 доларів США; порядок оплати - передплата не пізніше 7 днів з дати надання коносаменту; строк поставки - 01.04.2014 року; місце поставки - порт міста Одеса, Україна.

У порядку виконання прийнятих на себе зобов'язань ТОВ «Прайм-продукт», 24.03.2014 року, здійснило перерахування, на банківський рахунок China Kunyu Industrial Co LTD грошову суму у розмірі 127 335, 00 доларів США.

27.03.2014 року, China Kunyu Industrial Co LTD здійснило поставку товару до морського порту міста Одеса Україна.

Того ж дня, 27.03.2014 року, ПП «Трокул», яке діяло від імені «Прам-продукт», як декларанта була подана митна декларація зі всіма необхідними для митного оформлення документами, які містили всі необхідні реквізити, печатки та підписи сторін.

У митному оформлені товару, на умовах, визначених у поданій митній декларації, митним органом було відмовлено та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

В якості підстав для відмови у здійснення митного оформлення товару, митним органом було зазначено: наявність розбіжностей та ознак підробки в наданому зовнішньоекономічному контракті в частині проведення розрахунків; відсутності в копії митної декларації країни відправлення товару підтверджуючих штампів та печаток; посвідчення документів виробника, що підтверджують якість товару, різними підписами такого виробника.

У зв'язку з тим, що ТОВ «Прайм-продукт» відмовилось надавати додаткові документи, у зв'язку з їх відсутністю та безпідставністю, на думку позивача, вимог податкового органу, митним органом було здійснено коригування митної вартості товару шляхом обрання резервного методу, а саме збільшення її з 1300 доларів США за тону до 1430 доларів США за тону, що потягло зростання вартості на 12 733, 50 доларів США, що склало 140 068, 50 доларів США, виходячи з якої й було проведено митне оформлення товару.

З урахуванням викладеного, митним органом були прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за номером 500060001/2014/00127 від 27.03.2014 року та рішення про коригування митної вартості за номером 500060001/2014/610028/1 від 27.03.2014 року.

Вважаючи картку відмови та рішення про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в ході розгляду якого представник позивача його підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача, Південна митниця Міндоходів, заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, підтримуючи доводи, викладені в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, суду пояснив, що митний орган обґрунтовано витребував у позивача додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за основним методом, оскільки документи надані декларантом для розмитнення викликали сумнів у їх повноті та достовірності.

Оскільки позивач відмовився надати додаткові документи, митна вартість товару була визначена відповідно до положень Митного Кодексу України, за резервним методом.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 27.03.2014 року, декларантом ПП «Трокул», одержувач ТОВ «Прайм-продукт» до митного оформлення був заявлений товар «томатна паста без додання оцту, з вмістом сухих речовин (BRIX) 36-38% СВ» країна виробництва - Китай, за МД № 500060001/2014/010674.

Для митного оформлення на підтвердження митної вартості, декларантом були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 13.01.2014 року № РР-0412, інвойс від 13.01.2014 року № CKY131108K-4/1 та висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією від 26.03.2014 року № 0124- inf, копія митної декларації країни відправлення від 15.01.2014 року № 20066465.

У зв'язку зі встановленням у поданих документах розбіжностей, митний орган дійшов висновку, що в поданих документах зазначені недостовірні або неповні дані.

Такими розбіжностями, є наступні чинники. Митним органом було встановлено, що в поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному контракті від 13.01.2014 року № РР-0412, п. 5 передбачено здійснення розрахунку за товар у вигляді 100 % передплати, про що не має документального підтвердження; в копії митної декларації країни відправлення відсутні підтверджуючі штампи, печатки, що передбачено бланком митної декларації країни відправлення; в документах виробника, що підтверджують якість товару, а саме: в сертифікаті аналізу від 13.01.2014 року № 05025, санітарному сертифікаті від 13.01.2014 року № 05025, фіто санітарному сертифікаті від 13.01.2014 № 05025, сертифікаті якості від 13.01.2014 року № 05025 про походження товару від 13.01.2014 року № G30013 різні підписи виробника продукції.

27.03.2014 року, Південною митницею Міндоходів були прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00127 та рішення про коригування митної вартості товарів 500060001/2014/ 610028/1 від 27.03.2014 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, судом встановлено, що митний орган має право витребувати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, але це право виникає лише в передбачених законом випадках, а саме у разі якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або неповноту відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В ході судового розгляду справи, представник позивача, суду пояснив, що додаткові документи, відповідно до положень ч. 8 ст. 55 Митного Кодексу України були надані до митного органу, а саме 15.04.2014 року, ТОВ «Прайм-продукт» надіслало додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом.

Судом було встановлено, що дійсно 16.04.2014 року за № 1660, Митним постом «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів була зареєстрована заява ТОВ «Прайм - продукт» про визнання заявленої митної вартості з поясненнями та з доданими документами (копія прайс-листа, копія контракту від 09.12.2013 року; копія контракту від 09.12.2013 року; копії платіжних доручень про здійснення оплати вартості товару; копії платіжних доручень про оплату митних зборів та надання гарантії) (арк. с. 48-49).

Представник відповідача за результатом ознайомлення зі змістом заяви, суду пояснив, що вона була надіслана до Митного посту «Одеса-Порт», у зв'язку з чим у Південної митниці не має відомостей, що вона була опрацьована, оскільки є поданою не до того органу.

Не вважаючи доводи відповідача обґрунтованими, з метою перевірки правильності висновків митного органу, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 53 Митного Кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, декларант має подати до митного органу, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом встановлено, що на виконання п. 5 зовнішньоекономічного контракту, ТОВ «Прайм-продукт» мав здійснити 100% передоплату вартості придбаного товару, що й було зроблено, підтвердженням чого є заява про купівлю іноземної валюти № 5 від 17.03.2014 року в розмірі 121 074, 65 доларів США, платіжне доручення № 747 від 17.03.2014 року на придбання валюти за заявкою у розмірі 1329484, 00 грн., платіжне доручення в іноземній валюті № 4 від 24.03.2014 року на суму 127 335, 00 доларів США (арк.с. 34-36).

З урахуванням викладеного доводи митного органу, щодо непідтвердження розрахунку за придбаний товар, були спростованими наданими до суду платіжним документами, які також надавались й під час розмитнення.

Що стосується виявлених митним органом невідповідностей у копії митної декларації країни відправлення та документах, підтверджуючих якість товару, суд погоджується з доводами позивача, що згідно положень ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, ці документи не являються документами на підставі яких може бути підтверджена митна вартість товару.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу України, декларант на письмову вимогу органів доходів і зборів повинен надати додаткові документи, у випадках наявності розбіжностей чи ознак підробки у документах, перелічених в ч. 2 ст. 53 МК України та у випадках, якщо надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно рішення про коригування митної вартості, судом встановлено,що у митним органом були встановлені розбіжності у підписах виробника продукції на документах якості (сертифікат аналізу, санітарний сертифікат, фіто-санітарний сертифікат, якісний сертифікат, сертифікат про походження товару), зазначені документи, як вже було встановлено не входять до переліку документів, зазначеному ч. 2 ст. 53 МК України та за своїм призначенням не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплаченою.

З урахуванням викладеного, обґрунтованих підстав у відповідача для витребування додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості судом не встановлено.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу. Під час таких консультацій, митний орган та декларант можуть здійснити обмін, наявною у кожного з них, інформацією.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, судом встановлено, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний. Оскільки відповідно до п. 2 ст. 58 МК України, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 ст. 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу. У митного органу відсутні інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості наданої виробником товарів. Відповідно до положень п. 1 ст. 64 МКУ, у разі якщо митну вартість не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, оскільки відповідно до п. 2 статті 58 використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі резервним методом. На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС Міндоходів встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено по товару № 1 є більшим (митна декларація № 500060001/2014/006487 від 26.02.2014 року, 500060001/2014/009334 від 19.03.2014 року, № 500060001/2014/008307 від 12.03.2014 року, № 500060001/14/004942 від 17.02.2014 року), тому митну вартість визнано на рівні - 1,43 доларів США за кг нетто. (ар. с. 23).

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що митний орган у оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості, посилаючись на відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами та неможливість застосування методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів визначає митну вартість товару за резервним методом за рівнем митної вартості подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено.

Таким чином, судом встановлено викладення у оскаржуваному рішенні висновків, щодо обрання методу визначення митної вартості, які суперечать та виключають один одного.

В ході судового розгляду справи, представник відповідача, суду пояснив, що це є опискою інспектора.

Судом встановлено, що митна вартість товару за резервним методом, була визначена на підставі наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже було здійснено (митна декларація № 500060001/2014/006487 від 26.02.2014 року, 500060001/2014/009334 від 19.03.2014 року, № 500060001/2014/008307 від 12.03.2014 року, № 500060001/14/004942 від 17.02.2014 року).

Митним кодексом України (ч. 4 ст. 319, ст. 337) передбачено проведення митного контролю із застосуванням єдиної з митними органами інформаційно-телекомунікаційної системи, проте правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності, Митним Кодексом України не передбачено. У зв'язку з чим, автоматизована інформаційна система (ЦБД ЄАІС ДМСУ), даними якої оперує митний орган, на час розгляду справи має статус «для службового користування», у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що зазначена база не містить об'єктивних даних (наприклад умови ЗЕД), які підтверджуються документально, тому оцінці не підлягають, у зв'язку з чим, в якості належного доказу по справі - не приймається.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 54 Митного Кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно положень ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач по справі прийняв рішення про корегування митної вартості та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів суду ті обставини на які посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» до Південної митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00127 від 27 березня 2014 року, прийняту Південною митницею Міндоходів.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610028/1 від 27 березня 2014 року, прийняте Південною митницею Міндоходів.

Постанова суду по справі може бути оскаржена, шляхом подання протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний судом 30.12.2014 року.

Суддя Н.В. Бжассо

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт»

30 грудня 2014 року.