Справа № 815/1514/14
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ К/800/34905/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Білуга С.В., Заїка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014р. у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсійних виплат, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно виплаченої пенсії в розмірі 27812,42 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2014р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014р., позов задоволено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 7-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач скористалась своїм правом на достроковий вихід на пенсію та звернулась із завою до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси із відповідною заявою, з 18.08.2011р. їй призначено пенсію за віком.

В результаті виявлення під час перевірки пенсійних справ, що 05.02.2004р. відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ НОМЕР_1 від 02.02.2014р., позивачем прийнято рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених відповідачу за період з 08.08.2011р. по 30.11.2013р. в сумі 27812,42 грн, яке завірено протоколом від 17.02.2014р. №101 та підтверджується довідкою від 14.02.2014р.

Частиною 1 статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем допущено зловживання своїм правом на отримання пенсійних виплат, яке полягало в не повідомленні органи пенсійного фонду про реєстрацію відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно частини 3 статі 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено прямий обов'язок пенсіонера повідомляти орган, що призначає пенсію, про обставини які припиняють чи змінюють виплату пенсії, що, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та як свідчать матеріали справи, відповідачем виконано не було.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки судів не спростовують, оскільки будь-яких доказів того, що відповідачем розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності до суду першої та апеляційної інстанцій не надано. Не надано відповідних доказів і до суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалені судові рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.В. Білуга

М.М. Заїка