Справа № 1570/248/2012
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/248/2012

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Голбан К.В.,

за участю представника позивача Тараненко Ю.В. та представника відповідача Павлова О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року по справі за адміністративним позовом ТОВ «Висотпромспецсервіс» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (правонаступник - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2012р. ТОВ «Висотпромспецсервіс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС (правонаступник - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.07.2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 722 793 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 180 698 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що не згоден з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що податковим органом безпідставно вказано про порушення з боку ТОВ «Висотпромспецсервіс» вимог податкового законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року адміністративний позов ТОВ «Висотпромспецсервіс» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси № від 08.07.2011 р.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС 25.06.2012 р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2012 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Висотпромспецсервіс» відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Висотпромспецсервіс» 19.10.2006р. зареєстроване виконавчим комітетом Одеської міської ради в якості юридичної особи та з 25.10.2006р. перебуває на податковому обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС.

В червні 2011 року податковими інспекторами-ревізорами ДПІ у Приморському районі м. Одеси та ДПА в Одеській області, на підставі повідомлень від 18.05.2011р. №001182/1221, №001184/1223, №001183/1222 від 16.05.2011 року №00900/1136, відповідно ст.77 ПК України та згідно з планом графіку перевірок, була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Висотпромспецсервіс» з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.03.2011 року.

За результатами вказаної перевірки був складений та підписаний акт перевірки від 20.06.2011 року №3895/23-60, в якому зафіксовано порушення ТОВ «Висотпромспецсервіс» вимог п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994р., в результаті чого товариством було занижено податок на прибуток за перевіряємий період на загальну суму 722 793 грн.

В подальшому, на підставі вказаного акту перевірки, уповноваженою особою ДПІ у Приморському районі м. Одеси було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 08.07.2011 року про збільшення підприємству позивача суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 722 793 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 180 698 грн.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням податкового органу, позивач спочатку оскаржив його в адміністративному порядку, а потім до суду.

Вирішуючи справу по суті та приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд 1-ї інстанції виходив з неправомірності спірного рішення податкового органу, а також відповідно, з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, судовою колегією з матеріалів справи та спірного акту перевірки встановлено, що на думку податкового органу, ТОВ «Висотпромспецсервіс» було порушено, зокрема вимоги п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9, п.5.3 ст.5 діючого на той час Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 року, в результаті чого, товариством занижено податок на прибуток за перевіряємий період на загальну суму 722 793 грн.

До таких висновків перевіряючі дійшли посилаючись на те, що відповідно до наданих товариством документів немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій. В ході перевірки не встановлено факту передачі товарів та послуг від продавця до покупця, в зв'язку з ненаданням для перевірки документів, що засвідчують транспортування. Крім того, перевіркою не встановлено документів, що посвідчують походження товарів, що реалізуються, що має важливе значення при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, а отже зазначені операції за перевіряємий період не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними, а саме: операції купівлі-продажу, укладені позивачем з ТОВ «Білдстрой», ТОВ «Міракод», ТОВ «Мілегрі», ТОВ «Ровінол».

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог п.3.1 ст.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з п.4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених ст.5 цього Закону та суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно зі ст.ст.8,9 цього Закону.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

У відповідності до пп.5.2.1 п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених п.п.5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктами 5.3 -5.7 цього Закону визначено вичерпаний перелік витрат, які не відносяться до складу валових витрат, зокрема згідно з абз.4 пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 цього Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як слідує з п.5.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою правомірності формування валових витрат, задекларованих у рядку 04.1 декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11», встановлено їх заниження на загальну суму 178 986 грн., у т.ч. 1 кв. 2010 року 72 726 грн., 2 кв. 2010 року -106 260 грн., та завищення на загальну суму 3 070 157 грн., у т.ч. 2 кв. 2009 року - 561 341 грн., 3 кв. 2009 року -1 138 649 грн., 4 кв. 2009 року -589 878 грн., 1 кв. 2010 року -259 041 грн., 2 кв. 2010 року -521 247 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у перевіреному періоді на 722 793 грн., у т.ч. 2 кв. 2009 року -140 335 грн., 3 кв. 2009 року -284 662 грн., 4 кв. 2009 року -147 470грн., 1 кв. 2010 року -46 579 грн., 2 кв. 2010 року -103 747 грн.

Так, у п. 3.1.1, п. 3.2.2 акту, на підставі наданих документів, зафіксовано у перевіреному періоді порушення ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, укладених позивачем з ТОВ «Білдстрой», ТОВ «Міракод», ТОВ «Мілегрі», ТОВ «Ровінол 2009» і в силу ст. 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Відповідно до наданих документів немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій. В ході перевірки не встановлено факту передачі товарів та послуг від продавця до покупця, в зв'язку з ненаданням для перевірки документів, що засвідчують транспортування. Крім того, перевіркою не встановлено документів, що посвідчують походження товарів, що реалізуються.

Враховуючи наведене, на думку податкового органу, всі операції купівлі-продажу ТОВ «Висотпромспецсервіс» за перевіряємий період не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними, відповідно завищено валові витрати на загальну суму 3 070 157 грн., у т.ч. 2 кв. 2009 року -561 341 грн., 3 кв. 2009 року -1 138 649 грн., 4 кв. 2009 року -589 878 грн., 1 кв. 2010 року 259 041 грн., 2 кв. 2010 року 521 247 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Білдстрой», ТОВ «Міракод», ТОВ «Мілегрі», ТОВ «Ровінол 2009».

Судами обох інстанцій було уважно досліджено всі надані сторонами докази, а саме: довідка про результати документальної позапланової перевірки, договір поставки товару 8/к від 03.04.2009 року, додаткова угода, вирок суду, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок до акту, акти передачі-прийому матеріалів, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок до акту, акти передачі-прийому матеріалів, договори та додаткові угоди до них, дефектний акт, договірна ціна, договори та додаткові угоди, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок до акту, акти передачі-прийому матеріалів, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок до акту, акти передачі-прийому матеріалів, реєстр виконаних робіт, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок до акту, акти передачі-прийому матеріалів, реєстри виконаних робіт, акти контрольної перевірки, наказ про призначення матеріально відповідальної особи, прибуткові накладні, накладні-вимоги, акти списання використаних матеріалів, доповідна записка, акти приймання передачі матеріалів, договори поставки товарів, рахунки-фактури, видаткові накладні, ТТН, податкові накладні, договори оренди, протоколи виймання документів, акти приймання передачі обладнання, договори субпідряду, рахунки-фактури, рахунки-фактури, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунки до акту, акти передачі-прийому матеріалів, реєстри виконаних робіт, акти контрольної перевірки, накази про призначення матеріально відповідальної особи, акти списання використаних матеріалів, акти списання, акти приймання-передачі матеріалів, накладні-вимоги, прибуткові накладні, прибуткові накладні, акти, накази про призначення відповідальної особи, акти списання використаних матеріалів, акти приймання передачі матеріалів, накладна-вимога, прибуткові накладні, накладні-вимоги, акти списання використаних матеріалів, акти приймання-передачі матеріалів, прибуткові накладні, акти списання використаних матеріалів, акт, додаткові угоди, договори, рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, рахунки-фактури, податкові накладні, довідка про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт, спеціальні витяги з ЄДРПОУ відносно контрагентів позивача.

Отже, дослідивши у сукупності наявні у справі докази, провівши правовий аналіз норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що висловлену позицію відповідача помилковою, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

А згідно із ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Таким чином, суд критично відноситься до висновку ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо вчинення ТОВ «Висотпромспецсервіс»з ТОВ «Білдстрой», ТОВ «Міракод», ТОВ «Мілегрі», ТОВ «Ровінол 2009» за перевіряємий період правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки подана до окружного суду первинна документація позивача повністю підтверджує реальність зазначених правочинів, до того ж, вона відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доводи ж перевіряючи про те, що з наданих позивачем документів немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, що понесла дані витрати, не знайшли свого підтвердження серед наданої позивачем первинної документації.

Також судом не приймаються до уваги і посилання представника відповідача на наявність вироку суду про визнання ОСОБА_3 (т.б. засновника та директора ТОВ «Міракод») винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, оскільки вказаним вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2011р. не було встановлено жодних обставин відносно підприємства позивача, а в свою чергу, відповідачем не надані до суду належні докази факту узгодженості дій позивача, як платника податків, з цим недобросовісним платником податків з метою незаконного отримання позивачем податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальника товару (послуг) у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань.

До того ж, на думку колегії суддів, встановлені цим вироком обставини ніяким чином не спростовують реальність спірних господарських операцій, оскільки фінансово-господарські правовідносини між позивачем та ТОВ «Миракод» (як юридичною особою) у цій кримінальній справі взагалі не досліджувалися. Тому, сам по собі факт фіктивності реєстрації контрагента не може бути беззаперечним свідченням (доказом) одержання платником необґрунтованої податкової вигоди та жодним чином не доводить порушення позивачем податкового законодавства під час формування податкового кредиту. Крім того, податковим органом не надано до суду жодного доказу про те, що позивач був обізнаний, що керівник ТОВ «Міракод» був номінальним (фіктивним).

Окрім того, як видно зі змісту ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальній справі або постанова у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Допущені ж контрагентами позивача певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для них та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на формування валових витрат.

При цьому, слід звернути увагу й на те, що аналогічної позиції з цього ж питання дотримується і Вищій адміністративний суд України в своїх ухвалах від 09.10.2014р. та від 23.01.2014р., прийнятих за результатами касаційного перегляду справ №К/800/19197/13 і №К/9991/54518/11, в яких фігурував цей же контрагент позивача - ТОВ «Миракод».

Також, в даному випадку ще необхідно вказати і про те, що згідно з вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України).

Крім того, ще необхідно зазначити, що відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має виключно індивідуальний характер. Тобто, якщо контрагенти позивача або контрагенти у 2-й чи 3-й ланках ланцюга не виконали своїх зобов'язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

До того ж, відповідно до ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову що, в свою чергу, не було належним чином зроблено представниками відповідача при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства та дослідивши матеріали справи, судова колегія ще раз вважає за необхідне вказати, що при здійсненні спірної перевірки і при ухваленні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв з порушенням вимог діючого законодавства, правомірність своїх дій та рішень не довів, в зв'язку із чим, у суду 1-ї інстанції були усі законні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах відповідачів доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу податкового органу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко