Справа № 2а-10967/10/0470
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ К/800/25393/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Олендер І.Я., Ситников О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014р. у справі за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фермерського господарства «Істок-С» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом про стягнення з Фермерського господарства «Істок-С» адміністративно-господарських санкцій за невиконання у 2009 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 10826,09 грн. та пені в розмірі 432,25грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2011р. позовні вимоги задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014р. скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи та колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Відповідно до частини 1 статті 20 цього Закону підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадянських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що Фермерське господарство «Істок-С» є юридичною особою і використовує найману працю.

Відповідно до поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік середньооблікова кількість штатних працівників становить 23 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, а кількість таких осіб, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 1 особу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач норматив по створенню робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів за 2009 рік не виконав, щомісячні звіти форми 3-ПН про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів не подавав, а тому має нести відповідальність у вигляді сплати адміністративно-господарських санкцій і пені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що в 2009 році відповідачем створено робоче місце та працевлаштовано інваліда у відповідності до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а тому підстави стягнення адміністративно-господарських санкцій і пені відсутні.

Поряд з тим, такі висновки суду апеляційної інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні щомісячні звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, обов'язку щомісячного інформування центру зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів відповідачем не дотримано, а тому позивачем обґрунтовано застосовано адміністративно-господарські санкції, передбачені частиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014р. у даній справі скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2011р. залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: І.Я. Олендер

О.Ф. Ситников