Справа № 607/10321/14-а
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2014 Справа №607/10321/14-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря Мандзія В.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

УПФ України в м. Тернополі Сойки Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 02 березня 2010 року йому було призначено пенсію по віку у розмірі 2433,77 грн. з урахуванням загального стажу 44 роки 02 місяці 23 дні. Продовжуючи працювати і маючи 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії, позивач звернувся 28 квітня 2014 року до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі з відповідною заявою про перерахунок пенсії та надав всі необхідні документи, що визначені нормами чинного пенсійного законодавства. Натомість, замість очікуваного збільшення пенсійних виплат, їх позивачу було припинено. Звернувшись до відповідача щодо з'ясування причин такого зменшення, позивач отримав лист Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі від 07 травня 2014 року № 124/Г-11, з якого вбачається, що позивачу було обраховано страховий стаж 36 років 02 дні та призначено пенсійну виплату в розмірі 2169, 01 грн. Відповідно до листа відповідача позивача було повідомлено, що після перерахунку пенсії його страховий стаж склав 39 років 1 місяць 26 днів, а пенсійна виплата - 2169,01 грн. Зменшення пенсії позивач вважає неправомірним та просить визнати протиправними такі дії відповідача, при цьому зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі провести перерахунок розміру пенсії з урахуванням наявного загального трудового стажу 44 роки 02 місяці 23 дні, поданих позивачем при призначення пенсії документів про здійснення підприємницької діяльності та поданих у порядку ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документів про перерахунок пенсії, стягнувши на користь позивача заборгованість з пенсійних виплат, а саме 1738,65 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з підстав, які зазначено в поданих письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача, доводи представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Судом встановлено, що 02 березня 2010 року ОСОБА_1 було призначено пенсію по віку, із загальним стажем роботи - 44 роки 02 місяці 23 дні, в розмірі 2433,77 грн., що вбачається із довідки №8131 від 17 червня 2010 року, виданої відділом з виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі.

Про призначення ОСОБА_1 пенсії по віку свідчить також пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 23 червня 2010 року, видане Пенсійним фондом України.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, з 08 квітня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради як фізична особа-підприємець.

07 травня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі надало відповідь ОСОБА_1 №124/Г-11 на його звернення щодо пенсійного забезпечення, з якої вбачається, що при проведенні інвентаризації пенсійних справ у грудні 2011 року виявлено відсутність пенсійної справи ОСОБА_1 Під час її відновлення та звірки з електронною базою одержувачів пенсій встановлено, що до страхового стажу при призначенні пенсії у 2010 році помилково зараховано періоди, не підтверджені документами, тому з 01 червня 2012 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Станом на 01 травня 2014 року пенсійна виплата позивача становить 2169,01 грн.

Згідно відповіді Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №28231/1967 від 03 жовтня 2014 року, наданої на запит суду, Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Тернопільській області з 01 жовтня 2013 року адмініструє єдиний соціальний внесок. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи - НОМЕР_1) за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року єдиний соціальний внесок не сплачував.

Як вбачається із листа Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, надісланої на запит суду, ОСОБА_1 за період з 17 квітня 1997 року по 31 березня 1999 року здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. Згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи, чистий оподатковуваний дохід становить: 1997 рік - 37,12 грн.; 1998 рік - 12,55 грн., 1999 рік (І квартал) - доходу не одержував. З квітня 1999 року діяльність здійснював за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності на основі сплати єдиного податку (таблиця сплати єдиного податку без врахування сплати за найманих працівників за період з квітня 1999 року по червень 2005 року, з січня 2009 року по березень 2011 року, з січня 2012 року по листопад 2012 року). З 2013 року та на час підготовки листа позивач здійснює діяльність на загальній системі оподаткування. Згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи, чистий оподатковуваний дохід за 2013 рік - «доходу не одержував».

В силу ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховувалась також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (дію припинено Законом №4014-VI від 04 листопада 2011 року), однак чинного на час виниклих між сторонами правовідносин, передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Змістом даного Указу визначено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки. Суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, здійснюючи діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, ОСОБА_1 сплачував єдиний податок, з якого до Пенсійного фонду України перераховувалось 42 відсотки суми податку.

До 01 січня 2004 року під час призначення пенсії враховувався трудовий стаж, а не страховий, якце передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, і підтверджувався він записами у трудовій книжці. Оскільки чинним законодавством не передбачено заповнення трудової книжки підприємцями, для них Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі Порядок 22-1), встановлений особливий спосіб підтвердження стажу. Періоди здійснення підприємницької діяльності (зокрема і за спрощеною системою оподаткування) з 01 липня 2000 року підтверджуються даними персоніфікованого обліку. За відсутності таких даних у Пенсійному фонді підприємцю необхідно подати довідку з податкової органу за місцем реєстрації підприємця за цей період про розмір сплаченого єдиного податку за кожен місяць або про розмір чистого доходу також за кожен місяць.

Як випливає із листа Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, з липня 1999 року по лютий 2000 року, з квітня 2000 року по травень 2000 року, та з жовтня по грудень включно 2003 року, а також впродовж 2008 року, позивач єдиного податку не сплачував. Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі правомірно не зарахувало період з липня 1999 року по лютий 2000 року, з квітня 2000 року по травень 2000 року, та з жовтня по грудень 2003 року включно, до трудового стажу, а період з липня по грудень 2008 року включно, до страхового стажу ОСОБА_1

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з вимогами Закону про пенсійне страхування за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядком № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж. За період роботи починаючи з 01 січня 2004 року відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних системи персоніфікованого обліку. При цьому період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали таку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Для підприємців-фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, страховий стаж обчислюється в місяцях на підставі даних системи персоніфікованого обліку залежно від суми сплачених внесків. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за встановленою формулою, наведеною в ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Водночас, згідно відомостей, які містяться в пенсійній справі ОСОБА_1 така інформація у відділі персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі відсутня, що також підтверджується листом №18430/10 від 30 вересня 2014 року, який надіслано відповідачем на запит суду.

Разом з тим, листом Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №29612/17-04 від 16 жовтня 2014 року, підтверджено те, що з 01 січня 2004 року по 22 червня 2005 року ОСОБА_1 щомісячно сплачував єдиний податок в розмірі 100 грн. Також позивачем сплачувався єдиний податок з 01 січня 2009 року включно по грудень цього року в розмірі по 200 грн. щомісячно, в січні 2010 року ОСОБА_1 сплатив 200 грн. єдиного податку.

Таким чином, згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», до 01 січня 2011 року від сплаченої суми єдиного податку на рахунок Пенсійного фонду відраховувалось 42 відсотки. Тобто розмір відрахувань з єдиного податку підприємця становить 42 грн., якщо єдиний податок сплачено у розмірі 100 грн. та 84 грн. при сплаті єдиного податку у розмірі 200 грн., що набагато менше за мінімальний страховий внесок. Оскільки за період з 1 січня 2004 року неодноразово змінювався і розмір страхового тарифу, що використовується під час розрахунку мінімального страхового внеску, і розмір мінімальної зарплати, то, щоб визначити розмір доходу, який буде врахований для пенсії, у ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є формула: З = Н х Ч : Т, де З - дохід, з якого фактично сплачені страхові внески за відповідний місяць; Н - сума фактично сплаченого податку за відповідний місяць; Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від фактично сплаченої суми податку; Т - розмір страхового внеску до системи Пенсійного фонду, який існує на момент отримання доходу.

З наведеного можна зробити висновок про те, щоперіод з 01 січня 2004 року по 22 червня 2005 року, з 01 січня 2009 року включно по грудень цього року, та січень місяць 2010 року, підлягали б до зарахування в страховий стаж ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за умови отримання відповідачем даних про сплату позивачем єдиного податку, його розмір та дохід позивача з якого фактично сплачені страхові внески.

Оскільки, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 у відділі персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, відсутні відомості про сплату ОСОБА_1 соціального внеску за вказані вище періоди, інформація про сплату єдиного податку та дохід позивача з якого фактично сплачені страхові внески з 01 січня 2004 року по 22 червня 2005 року, за 2009 рік, січень 2010 року, суд приходить до висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог Закону та не порушував прав позивача.

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість є безпідставними та не підлягають до задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.46 Конституції України, ст.ст.2, 6, 9, 17, 19, 71, 87, 94, 99, 100, 256 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії та виплатити існуючу заборгованість - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. Герчаківська