Справа № 2а/0270/4345/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ К/800/6109/13

К/800/6129/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційні скарги Ладижинського міського комунального підприємства «Добробут» (далі - Підприємство) та Ладижинська міська рада Вінницької області (далі - Міська рада) на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області (далі - Інспекція) до Підприємства, третя особи: Міська рада, Монтажне управління № 9 «КП АСЕМ»,

про зобов'язання виконати вимогу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року Інспекція звернулася до суду з адміністративним позовом про зобов'язання Підприємства виконати вимогу Інспекції № 02-06-20-14/5152 від 9.07.2012 року (далі - Вимога № 02-06-20-14/5152) в частині вжиття заходів для повернення підприємству Міською радою за рахунок коштів місцевого бюджету недоотриманих доходів в якості різниці в тарифах на надані послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення, у розмірі 1 049 681,79 грн., здійснення взаємозвірки з контрагентами за договорами, поновлення в бухгалтерському обліку Підприємства безпідставно списаної дебіторської заборгованості, у розмірі 218 070,10 грн., та повернення зазначених коштів.

Зазначила, що Підприємством у добровільному порядку не була виконана Вимога № 02-06-20-14/5152.

23 жовтня 2012 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року, позов задоволено.

Зобов'язано Підприємство виконати Вимогу № 02-06-20-14/5152 в частині вжиття заходів для повернення підприємству Міською радою за рахунок коштів місцевого бюджету недоотриманих доходів в якості різниці в тарифах на надані послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення, у розмірі 1 049 681,79 грн., здійснити взаємозвірку з контрагентами за укладеними договорами, поновлення в бухгалтерському обліку Підприємства безпідставно списаної дебіторської заборгованості, у розмірі 218 070,10 грн., та повернення зазначених коштів.

Підприємство та Міська рада звернулися з касаційними скаргами про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з 30.03.2012 року до 12.06.2012 року Інспекцією була здійснена ревізія фінансово-господарської діяльності Підприємства за період з 1.09.2009 року до 1.03.2012 року, за наслідками якої 30.03.2012 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Підприємство порушило ч. 6 ст. 19 Господарського кодексу України, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житло-комунальні послуги» у зв'язку з непред'явленням Міській раді розрахунків з економічно обґрунтованими втратами на послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення внаслідок невідповідності розмірів тарифів фактичній собівартості наданих послуг, що призвело до заниження доходів, в розмірі 1 049 681,79 грн.

Також, порушено вимоги додатку № 3 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» затверджених наказом Держбуду України № 94 від 13.06.2005 року, у зв'язку з чим через відсутність належного контролю щодо правильності визначення вартості та обсягів будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями здійснена оплата послуг у завищених розмірах, не зроблена взаємозвірка з контрагентами за укладеними договорами, внаслідок чого була безпідставно списана дебіторська заборгованість, у розмірі 218 070,10 грн.

9 липня 2012 року Інспекція прийняла Вимогу № 02-06-20-14/5152 щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань відповідно до якої Підприємство зобов'язано вжити заходів для повернення Міській раді за рахунок коштів місцевого бюджету недоотриманих доходів в якості різниці в тарифах на надані послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення, у розмірі 1 049 681,79 грн.; зробити взаємозвірку з контрагентами за укладеними договорами, поновити в бухгалтерському обліку безпідставно списану дебіторську заборгованість, у розмірі 218 070,10 грн., та провести претензійно позовну роботу і повернути кошти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що внаслідок не надання Підприємством з вересня 2009 року до лютого 2012 року Міській раді економічно обґрунтованих розрахунків вартості надання послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення, що мають включати понесені витрати з врахуванням рентабельності, Підприємство втратило доходи на загальну суму 1 267 422,46 грн. з яких доходи за січень-лютий 2012 року становлять 1 049 681,79 грн.

На Підприємстві рахується дебіторська заборгованість за квартиронаймачами, у розмірі 3 800 814,80 грн. та кредиторська заборгованість Ладижинською ТЕС за надані послуги, у розмірі 21 234 126,50 грн., Підприємство неспроможне працювати прибутково при існуючих тарифах на послуги теплопостачання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 цього Закону у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Згідно з ч. 6 ст. 191 Господарського кодексу України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, застосування яких унеможливлює одержання прибутку суб'єктами підприємництва, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію відповідно до закону.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що Підприємство не виконало п. 1 Вимоги № 02-06-20-14/5152 щодо вжиття заходів для повернення Міською радою за рахунок коштів місцевого бюджету недоотриманих доходів, а саме різницю у тарифах наданих послуг з тепло -, водопостачання та водовідведення, у розмірі 1 049 681,79 грн.

Щодо здійснення Підприємством взаємозвірки з контрагентами за укдладеними договорами та поновлення в бухгалтерському обліку Підприємства списаної дебіторської заборгованості, у розмірі 218 070,10 грн., повернення зазначених коштів (з урахуванням санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань) слід зазначити наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Підприємством був наданий Інспекції акт списання дебіторської заборгованості, про списання з балансу Підприємства простроченої дебіторської заборгованості, строк позовної давності якої минув і яка є безнадійною для погашення відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу України.

Вимоги, заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, не розглядається та вважаються погашеними внаслідок не проведення відповідачем претензійно-позовної роботи за 25 контрагентами з наданих послуг.

Дебіторська заборгованість визначається як сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату. Дебіторами можуть бути як юридичні, так і фізичні особи, які заборгували підприємству грошові кошти, їх еквіваленти або інші активи. За даними бухгалтерського обліку можна визначити суму заборгованості на будь-яку дату, але звичайно така сума визначається на дату балансу. Оскільки відповідно до вимог національних стандартів бухгалтерського обліку підприємства подають також проміжну (квартальну) звітність, то суму дебіторської заборгованості підприємства слід визначати щоквартально.

Дана дебіторська заборгованість списана за господарськими операціями Підприємства з Міською радою, у розмірі 162 912,82 грн., ТОВ «Ладспецпостач», у розмірі 35 836,98 грн., ПП «Кордис», у розмірі 2 914,78 грн., ПП «Сковод», у розмірі 3 738,11 грн., ВАТ «Ладижнхліб», у розмірі 4 327,94 грн.

24 березня 2010 року Міська рада прийняла рішення № 1485 щодо затвердження акту списання дебіторської заборгованості Підприємства від 29.01.2012 року та акту списання простроченої заборгованості від 1.01.2010 року.

Наказом Міської ради № 46 від 19.04.2010 року дебіторську заборгованість, у розмірі 218 070,10 грн., списано.

Однак, достовірних доказів, щодо вжиття Підприємством заходів претензійно-позовної роботи не надано.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 6 Господарсько-процесуального кодексу України підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії. Підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою претензією.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що Підприємство не надало доказів щодо проведення претензійно позовної роботи.

Висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позову є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційних скаргах, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Ладижинського міського комунального підприємства «Добробут» та Ладижинської міської ради Вінницької області відхилити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.