Справа № 456/4417/14-а
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4417/14-а
Провадження № 2-а/456/208/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" грудня 2014 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ з обслуговування Тисменицького району Івано-Франківської області, інспектора 1-го взводу роти ДПС ДАІ ВДАІ з обслуговування Тисменицького району Івано-Франківської області лейтенанта міліції Ананевич Олега Ігоровича, УДАІ УМВС в Івано-Франківській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою інспектора взводу ДПС ДАІ з обслуговування Тисменицького району Івано-Франківської області Ананевич О.І. від 29.10.2014р. серія ПС1 № 409883 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.10.2014р. інспектором Ананевич О.І. складено протокол, про те, що начебто він 29.10.2014р. о 11.42 год. в с. Майдан, Тисменицького району, Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки "Lexus 220" д.н.з. НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 97 км/год. Швидкість вимірювалася приладом - Візир № 0812380, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесено постанову серії ПС1 № 409883 від 29.10.2014р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 255 грн.. Однак, стверджує, що він рухався зі швидкістю 60 км/год. та з спірним протоколом та постановою не згідний. Працівник ВДАІ, у підтвердження його вини представив фото на якому були висвітлені два автомобілі та цифра " 97", яке було зафіксовано приладом "Візир", на якому був відсутній серійний номер. Вважає, що був зупинений помилково, тому що рухався в потоці машин, поряд і позаду його автомобіля та по інших смугах також рухалися автомобілі, швидкість яких була вищою. З фотографії, які були йому продемонстровані видно, що кут огляду приладу "Візір" звужений, внаслідок чого не видно машин поруч, що не доводить їх відсутність. Проте, радарний пристрій "Візир" не можливо налаштувати на вимірювання швидкості певної точки (конкретного автомобіля), радар вимірює всі швидкості машин у потоці руху і видає на монітор швидкість найближчого або найшвидшого об"єкта, в залежності від попередніх налаштувань приладу. Отже, даним приладом була зафіксована швидкість найшвидшого автомобіля у потоці машин, а сфотографований найблищий об"єкт "крупним планом", крім того зазначене вище могло призвести до похибки вимірювання, встановленої технічною конструкцією приладу. По технічних характеристиках приладу "Візир" максимальна дальність вимірювання швидкості дорівнює не менше 400м., а відстань на якій можна зафіксувати номерний знак дорівнює не більш як 80м., а у кадр попадає автомобіль, який рухається ближче 80м., але не порушує швидкості, що і вийшло у його випадку. Зі зйомки не видно, чи присутні інші автомобілі на дорозі в контрольованому напрямку на відстані 600м. від фотооб"єктиву Візира. "Візир" не вимірює відстань до об"єкту, швидкість якого виводиться на екран, що унеможливлює визначення, якому саме автомобілю належить швидкість. Тому, фотографії які йому продемонстровані є недостатнім доказом у факті скоєння ним правопорушення. Приладом "Візир" фіксуються лише швидкість, але не фіксують до якого саме транспортного засобу це застосовується. Тому єдиним доказом є фото, або відеоматеріал на якому зображено транспортний засіб, з зазначенням дати, часу та швидкості. Згідно принципу дії приладу "Візир" останній фіксує швидкість авто, який рухається в зустрічному напрямку з найвищою швидкістю. Крім того інспектором не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів. Свідків, які б могли підтвердити чи спростувати факт правопорушення, інспектором залучено не було. З огляду на викладене вважає, що дії інспектора були незаконними, категорично заперечує свою вину, оскільки не вчинив жодних протиправних дій.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та додатково пояснив, що постанова винесена інспектором є незаконною, повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху не порушував і завжди неухильно їх дотримується. Швидкості він не перевищував і рухався в населеному пункті зі швидкістю 60 км/год.. З протоколом категорично не згідний. З фотографій, які були представлені працівником ДАІ неможливо розібратися, який автомобіль рухався швидше, тобто даним приладом була зафіксована швидкість найшвидшого автомобіля у потоці машин, а сфотографований найблищий об"єкт. Тому, фотографії які були представлені працівником ДАІ є недостатнім доказом у факті скоєння ним правопорушення. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що з протоколом не згідний, при цьому свідки вказаного правопорушення інспектором ДАІ залучені не були. А тому просить скасувати постанову про притягнення його до відповідальності.

Представники відповідачів в судове засідання не з"явились. Однак від управління ДАІ в Івано-Франківській області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника, окрім того позов вони заперечили повністю, вважають постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 законною та таку, що скасуванню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що 29.10.2014р. інспектором І-го взводу роти ДПС ДАІ з обслуговування Тисменицького району Івано-Франківської області Ананевичем О.І. винесено постанову серії ПС1 № 409883 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

З вищевказаної постанови вбачається, що 29.10.2014р. о 11.42 год. в с. Майдан, Тисменицького району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Lexus 220" д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 97 км/год, швидкість вимірювалася приладом "Візир", чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо. Крім того, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, а саме пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, коли правопорушник не визнає своєї вини відповідач зобов"язаний був протоколі вказати свідків чи очевидців даної події, які б посвідчили той факт, що швидкість належить саме вказаному правопорушнику, а також що швидкість є такою, що перевищує допустиму на даному відрізку дороги. Адже згідно вимог ст. 71 КАС України при невизнанні вини позивачем, доведення законності, тобто обов"язок доказування покладається на відповідача. При складанні протоколу не було вказано жодного свідка, який міг би підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

Також, приладом типу "Візир" фіксують лише швидкість, але не фіксують до якого саме транспортного засобу це застосовується, тому єдиним доказом фіксації перевищення встановлення швидкості є фото, або відеоматеріал на якому зображено транспортний засіб, з зазначенням дати, часу та швидкості.

Оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних з протоколу про адміністративне правопорушення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом"якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Проте інспектор в повній мірі не з"ясував чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винний позивач у вчиненні, чи є обставини що пом"якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також не з"ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожного руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Стаття 14-1 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 2 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху спеціальним технічним засобом, який працює в автоматичному режимі, та має функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, є, в тому числі, вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "Візир" з активованою функцією "автоматичний режим" модифікації "Візир 03".

Однак, фіксація правопорушення вказаним вимірювачем не відповідає вимогам ст. 14-1 КУпАП з наступних підстав.

Вимірювач швидкості "Візир" не працює в автоматичному режимі, а тільки має функцію фото- або відеозйомки, а згідно зі ст. 14-1 КУпАП пристрій, який здійснює фіксацію швидкісного режиму, повинен працювати в автоматичному режимі й мати функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пристрій "Візир" не дозволяє працювати й фіксувати транспортні засоби в автоматичному режимі, тобто без втручання людини (інспектора), й він не може автоматично зафіксувати правопорушення. У такому разі, навіть при встановленні пристрою "Візир" на штатив, фіксація здійснюватиметься із втручанням інспектора. Адже саме інспектор, натиснувши кнопку фіксації, самостійно вибирає відповідний проміжок, і фіксує вибраний ним момент часу, автомобіль і місце фіксації.

Крім того, відповідно до Методичних рекомендацій по роботі з радіолокаційним відеозаписувальним пристроєм, визначник швидкості "Візир" зовсім не містить такого поняття, як робота в автоматичному режимі, а робота цього пристрою відбувається тільки в ручному режимі.

Таким чином, працівником ДАІ порушено принцип всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи, як того вимагають завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачені у ст. 245 КУпАП.

Ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення АБ2 №971901 від 29.10.2014 р. вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилось за допомогою приладу "Візир" № 0812380. Радіолокаційний вимірювач швидкості "Візир" має функції фото фіксації. Однак відповідач не надав суду фотознімків, зроблених за допомогою приладу "Візир", там самим не надавши доказів на спростування доводів позивача про те, що за даними, зафіксованими приладом "Візир" 29.10.2014 р. неможливо встановити номерний знак автомобіля, його водія та місце проведення фіксації швидкості. Інші докази, надані відповідачем, не спростовують доводів позивача про неможливість встановлення факту перевищення позивачем швидкості руху на підставі показів приладу "Візир".

Крім того, відповідачі не надали суду достатніх доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин усі сумніви трактуються на користь позивача та свідчать про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 86, 158-163 КАС України, ст.ст. 247, 293 КпАП України суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Постанову інспектора 1-го взводу роти ДПС ДАІ ВДАІ з обслуговування Тисменицького району Івано-Франківської області лейтенанта міліції Ананевич Олега Ігоровича серії ПС1 № 409883 від 29.10.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України - скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Янів