Справа № 2-а-5165/11
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді щодо нарахування та виплати державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді в якій просить визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дитині війни за період з 27.07.2011 року по 31 грудня 2011 року, зобов»язати Управління Пенсійного фонду України нараховувати і здійснювати виплату їй виплату щомісячної соціальної допомоги в повному обсязі протягом усього часу дії ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона народилася 1944 року і відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року за № 2195-IV (надалі Закон України № 2195-IV) належить до соціальної категорії «Дитина війни». Відповідно до статті 6 Закону України № 2195-IV з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак фактично виплачується менше 7%. З метою досудового врегулювання даного питання вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України з проханням нараховувати і виплачувати їй ці кошти в повному обсязі, на що отримала лист з відмовою, із посиланням на те, що ці витрати не передбачені у Держбюджеті. Вважаючи, що порушуються її права вона звернулася до суду і 15.08.2011 року суд виніс постанову, якою її позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород задоволені частково: за період з 26.01.2011 року по 26.07.2011 року. У зв»язку з наведеним вона повторно звертається до суду та просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді та зобов»язати його призначити не донараховану їй як «дитині війни», щомісячну державу соціальну допомогу та забезпечити її виплату в повному обсязі за період з 27.07.2011 року по 31.12.2011 року, зобов»язати Управління Пенсійного фонду України нараховувати і здійснювати виплату їй виплату щомісячної соціальної допомоги в повному обсязі протягом усього часу дії ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додала, що у 2011 році зверталася до суду із позовом про стягнення щомісячної соціальної допомоги як дитині війни та її позов 12.08.2011 року було задоволено і постанова суду набула законної сили. Надала суду копію вищевказаної постанови.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, письмових заперечень проти позову не надав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.12.2014 року, про причини неявки суд не повідомив а тому суд відповідно до ч.4 ст 128 КАС України, ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка, яка народилася 09 серпня 1944 року, є дитиною війни в розумінні статті 1 Закону України № 2195-IV, що підтверджується відповідною відміткою в пенсійному посвідченні серії НОМЕР_1.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (із внесеними змінами і доповненнями) позивачка має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України

Згідно роз'яснень, що містяться в п.11 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 року №8 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, із 23 липня 2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року N 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», відповідно до п. 6 якого встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Враховуючи, що позивачка просить зобов»язати управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді призначити їй не донараховану як «дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу та забезпечити її виплату в повному обсязі за період з 27.07.2011 року по 31.12.2011 року, в період дії вищевказаних норм закону, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», керуючись статтями 3,7, 8, 9, 10, 11, 71, 122, 160-163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді щодо нарахування та виплати державної соціальної допомоги дітям війни - відмовити.

На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набуває законної сили після закінчення строків, встановлених ст. 186 КАС України, якщо заява про апеляційне оскарження даної постанови та апеляційна скарга подані не були.

Суддя: О.А.Придачук