Справа № 826/19063/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 грудня 2014 року 11:00 № 826/19063/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Металева Покрівля» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Металева Покрівля» (надалі - ТОВ «Металева Покрівля», позивач) до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - ДПІ Святошинському районі м. Києва, відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 27.11.2014р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 289 998,50 грн., у тому числі 859 999,00 грн. за основним платежем та 429 999,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію про результати документальної позапланової перевірки, які оформлені актом перевірки від 12.11.2014р. № 534/26-57-22-03-10/36264990 та зобов'язання відновити в інформаційній системі «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Металева Покрівля» шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2014 рік.

Свої позовні вимоги ТОВ «Металева Покрівля» обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що при проведенні перевірки ДПІ у Святошинському районі м. Києва не аналізувало фінансово-господарську діяльність позивача, а лише використала висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок його контрагентів, діяльність яких жодним чином не впливає на формування податкового кредиту та валових витрат позивача у періоді, що перевірявся.

Зокрема, позивач зазначає, що первинні бухгалтерські документи, отримані від ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» відповідають вимогам закону та мають усі необхідні реквізити. Таким чином, зазначені суми по податкових накладних правомірно включені позивачем до податкового кредиту відповідного періоду.

Під час здійснення господарських операцій контрагенти позивача мали належну й необхідну цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію, реєстрацію платників податків та не були позбавлені прав та не мали обмежень укладати будь-які договори у відповідності з діючим законодавством України.

Крім того, послуги (виконані роботи), які були надані під час виконання договорів, укладених ТОВ «Металева Покрівля» з його контрагентом використовувались у подальшій господарській діяльності позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, та зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

ТОВ «Металева Покрівля» зареєстроване 10.12.2008р. в Головному управлінні юстиції у м. Києві, свідоцтво про державну реєстрацію №0023228. Код суб'єкта господарювання за .

ТОВ «Металева Покрівля» взято на податковий облік в органах податкової служби 12.12.2008р. за №10432 та перебуває на обліку в ДПІ у Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до Свідоцтв про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Металева Покрівля» зареєстровано платником ПДВ з 24.01.2009р.

ДПІ у Святошинському районі м. Києва на підставі Наказу від 30.10.2014р. №1929 та направлень від 30.10.2014р. за №1930/26-57-22-01-21П, від 30.08.2014 за №1931/26-57-22-01-21П, на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п. 81.1 ст.81, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Металева Покрівля» з питань формування податкового кредиту з податку на додану вартість та відображення даних операцій в складі витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по взаємовідносинах з ТОВ «БК «Астек» () за період 01.03.2014р. по 31.03.2014р. та ТОВ «Сіметрик» за період 01.07.2014р. по 31.07.2014р.

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 12.11.2014р. № 534/26-57-22-03-10/36264990 (надалі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, наведених в Акті, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Металева Покрівля» пп.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2 п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України по взаємовідносинах із ТОВ «БК «Астек» () за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. та ТОВ «Сіметрик» () за період з 01.07.2014р. по 31.07.2014р., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 859 999 грн., в тому числі: за березень 2014 року у сумі 150 945 грн., за липень 2014 року у сумі 709 054 грн.

Висновки Акту перевірки зроблені на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок зазначених контрагентів, та обґрунтовані тим, що операції між позивачем та ТОВ «БК «Астек» і ТОВ «Сіметрік»: є нереальними, а укладені договори є нікчемними, а отже ТОВ «Металева Покрівля» протиправно віднесло до складу податкового кредиту суми за операціями із зазначеними контрагентами.

На підставі висновків, викладених у Акті перевірки, ДПІ у Святошинському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення від 27.11.2014р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 289 998,50 грн., у тому числі 859 999,00 грн. за основним платежем та 429 999,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, законодавцем визначено підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Металева Покрівля» та ТОВ «БК» Астек» уклали договір субпідряду №А-03-2-14 від 20.03.2014р., згідно умов якого ТОВ «Металева Покрівля» (Підрядник) в особі заступника генерального директора ОСОБА_2 та ТОВ «БК» Астек» (Супідрядник), в особі директора Зубкової Оксани Валеріївни, уклали даний договір, згідно умов якого Підрядник доручає, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс робіт по улаштуванню покрівлі, а Підрядник зобов'язується оплатити проведені Субпідрядником роботи, згідно цього договору та Угод до нього. Об'єкт будівництва: Житлова та громадська забудова території з автовокзалом по вул. Кільцева дорога, 1, 1а, 1в, обмежений вулицями Кільцева дорога, західною межею забудови по вулицях Теремківська і Жулянська і межами міста, в Голосіївському районі м. Києва.

Згідно податкових накладних та актів виконаних робіт, наданих позивачем до суду, субпідрядником виконано робіт на суму 905 670,42 грн., в тому числі ПДВ 150 945,07 грн.

В той же час, відповідач, посилаючись на акт ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 12.05.2014р. №1324/26-55-22-08/38003254 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельна Компанія «Астек» за період діяльності з 01.03.2014р. по 31.03.2014р.» робить висновок про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «БК» Астек».

Податковий орган зазначає, що основним постачальником ТОВ «БК» Астек» було ТОВ «ТЛК Груп», в той же час, відповідно до акту ДПІ в Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.04.2014р. №1084/26-59-22-04/39015909 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ТЛК Груп» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2014р. по 30.03.2014р.» звіркою встановлено порушення ТОВ «ТЛК Груп» вимог п.п. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16, п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, ст. 93 Цивільного кодексу України, ст. 1, ст. 9, ст. 19 Закону України від 15.03.03 № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (зі змінами та доповненнями), п.187.1 статті 187, п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит за січень, лютий, березень 2014 підлягають зменшенню до "0".

Окрім того, у вказаному акті про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЛК Груп» зазначено, що за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. встановлені відхилення між податковими зобов'язаннями задекларованими ТОВ «ТЛК - Груп» та задекларованим ТОВ «БК» Астек» податковим кредитом, сформованим за рахунок ТОВ «ТЛК - Груп» на загальну суму 3636453,72 грн.

На підставі зазначеного, податковий орган приходить до висновку, що вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Таким чином, задекларовані ТОВ «БК» Астек» податкові зобов'язання та податковий кредит за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014р. за результатами перевірки зменшені до «0». Крім того, задекларований податковий кредит контрагентів-покупців ТОВ «БК» Астек» за зазначений період сформований неправомірно та підлягає зменшенню до « 0».

В той же час, суд зазначає, що ТОВ «ТЛК Груп» не був прямим контрагентом ТОВ «Металева Покрівля».

Виявлені податковими органами допущені контрагентом ТОВ «БК» Астек» та його контрагентом ТОВ «ТЛК Груп» порушення податкового законодавства не стосуються діяльності ТОВ «Металева Покрівля», а отже, останній не може нести відповідальність за дії третіх осіб, в даному випадку ТОВ «ТЛК Груп».

Окрім того, судом встановлено, що ТОВ «Металева Покрівля» та ТОВ «Сіметрік» уклали договір субпідряду №1/2014 від 02.06.2014р.

Згідно умов договору, Підрядник доручає, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельних робіт на об'єкті будівництва Підрядника: «Житлово-офісний торговельний комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського, соціального та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Регенераторній, 4 у Дніпровському районі м. Києва».

До договору будівельного субпідряду №1/2014 від 02.06.2014р. додається Угода №1 від 02.06.2014р., Угода №2 від 01.06.2014р., Угода №3 від 01.06.2014р.

Окрім того, між зазначеними сторонами укладено договір будівельного субпідряду №4/2014 від 01.07.2014р., згідно умов якого Підрядник доручає, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельних робіт на об'єкті будівництва Підрядника: «Житлово-адміністративний комплекс з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торговельного призначення та наземним і підземним паркінгами на вул. І. Кудрі, 7 у Печерському районі м. Києва».

До договору будівельного субпідряду №4/2014 від 01.06.2014р. додається Угода №1 від 01.06.2014р.

Також, між ТОВ «Металева Покрівля» та ТОВ «Сіметрік» укладено договір будівельного субпідряду №5/2014 від 07.07.2014р., згідно умов якого Підрядник доручає, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельних робіт на об'єкті будівництва Підрядника: «Житловий комплекс з об'єктами соціально-громадського призначення, паркінгами та благоустроєм пам'ятки природи «Крістерова гірка» по вул. Вишгородській, 45 у Подільському районі м. Києва».

До договору будівельного субпідряду №5/2014 від 07.07.2014р. додається Угода №1 від 07.07.2014р.

Окрім того, між ТОВ «Металева Покрівля» та ТОВ «Сіметрік» укладено договір будівельного субпідряду №6/2014 від 07.07.2014р., згідно умов якого Підрядник доручає, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати покрівельні роботи на об'єкті, що знаходиться за адресою: «На розі вулиць Гостомельське шосе та 11 Лінія, м. Ірпінь, Київської області».

Згідно договору субпідряду №1/2014 від 02.06.2014р., договору субпідряду №4/2014 від 01.07.2014р., договору будівельного субпідряду №5/2014 від 07.07.2014р., договору будівельного субпідряду №6/2014 від 07.07.2014р. за зазначений період ТОВ «Металева Покрівля» отримано роботи на загальну суму 4 254 325,92 грн., в тому числі ПДВ 709 054,32 грн.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач надав суду копії договорів, додатків до них, податкових накладних, актів виконаних робіт тощо.

В той же час, відповідач зазначає, що до ДПІ у Святошинському районі м. Києва надійшов Акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 04.09.2014р. №2063/26-59-22-08/39125951 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сіметрік» (код за ), з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за період з 01.06.2014р. по 31.07.2014р.

У вказаному акті зазначено, що зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що згідно інфомації ІС «Податковий блок», яка була використана ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, станом на момент проведення зустрічної звірки, стан підприємства: 9 - «направлено повiдомлення про вiдсутнiсть за мiсцезнаходженням».

Податковим органом встановлено, що основним постачальником ТОВ «Сіметрік» у періоді з 01.07.2014р. по 31.07.2014р. було ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014» ().

В той же час, Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області складено акт від 03.09.2014р. №124/26-00 «Про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014» () з питань взаємовідносин з контрагентами за період - липень 2014 року».

Перевіркою встановлено, що в ТОВ «Сіметрік» та ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014» згідно поданого звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2014 року відображено 0 працівників.

Посилаючись на зазначені акти про неможливість проведення зустрічних звірок податковий орган стверджує, що відсутність основних фондів, відсутність трудових ресурсів у контрагентів та їх постачальників унеможливлює виконання робіт, задекларованих ТОВ «Металева Покрівля».

В той же час, суд зазначає, що в наведених актах аналізуються фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «Сіметрік» та ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014». Будь-яких переконливих доказів на підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сіметрік» податковий орган суду не надав.

Вищезазначене підприємство - контрагент ТОВ «Сіметрік» - ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014» не має жодного відношення до господарської діяльності позивача. У позивача не було правовідносин з останнім підприємством.

З огляду на таке, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законодавством України на однуіз сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Так само і відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Отже, в даному разі для перевірки законності здійснених донарахувань оспорюваних сум податкових зобов'язань позивачеві дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання цих операцій.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знаходить своє продовження у праві Європейського союзу, зокрема у Шостій Директиві № 77/388/ЄЕС від 17.05.1977р. щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту (надалі - також "Шоста Директива").

Закон України «Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу» визначає сферу оподаткування (зокрема, непрямі податки) як пріоритетну сферу для виконання програми адаптації українського законодавства. Даний закон визначає, що елементом адаптації законодавства має стати перевірка проектів законів України та інших нормативно-правових актів на їх відповідність acquis communautaire (право ЄС) з метою недопущення прийняття актів, які суперечать acquis Європейського Союзу. Тобто, податкове законодавство України, а, відповідно, його тлумачення та застосування, не може суперечити положенням Шостої Директиви. Це підтверджується позицією Суду Європейського Союзу (Суд ЄС), яка відповідно застосовується ЄСПЛ для вирішення справи "Булвес"АД проти Болгарії", а саме: "…Операції самі по собі не визнаються недійсними через шахрайство з ПДВ, складають поставки товарів чи послуг особою, яка виступає у ролі платника податку, та економічну діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1) Шостої Директиви, де такі поставки і така діяльність відповідають об'єктивним критеріям, на яких базуються визначення даних термінів, незважаючи на наміри іншого продавця, який приймає участь у тій самій низці поставок та/або потенційно шахрайський характер будь-якої іншої операції платником податку, який розглядається, про що платник податку не знав і не міг знати. Право на податковий кредит особи зі статусом платника податку, яка здійснює такі операції, не може залежати від факту, що у низці поставок, в яку входять ці операції, попередня чи наступна операція є недійсною через шахрайство з ПДВ, про яке платник податку не знав і не міг знати".

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Обов'язковість установлення умислу поширюється на визнання недійсними правочинів, вчинених із метою, що суперечить інтересам держави і суспільства (ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Суд звертає увагу, що доказом наявності вини сторони у формі умислу може бути лише вирок по кримінальній справі відносно посадових осіб товариства, який набрав законної сили.

Матеріали справи таких відомостей не містять.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо невідповідності податкових накладних, виписаних на ім'я ТОВ «Металева Покрівля» контрагентами, вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Суд звертає увагу, що станом на дату укладення і виконання договорів між позивачем та ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» вказані суб'єкти господарювання були зареєстровані у передбаченому законодавством порядку і були платниками ПДВ, тобто мали спеціальну податкову та цивільну правосуб'єктність.

В Акті перевірки немає жодних посилань на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договору.

Окрім того, відповідно до правової позицій Вищого адміністративного суду України, викладеного в ухвалі від 03.05.2012р. по справі № К/9991/11271/12, наявність реєстрації контрагента на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб'єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.

Щодо посилання ДПІ у Святошинському районі м. Києва в Акті перевірки на акти про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» суд зазначає наступне.

Згідно з п. 73.5 Податкового кодексу України зустрічні звірки проводяться органами державної податкової служби виключно з метою отримання податкової інформації.

При цьому, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, висновки про порушення платником податків вимог податкового законодавства можуть робитися контролюючим органом виключно на підставі проведеної перевірки, а не звірки.

Крім того, як звертає увагу Вищий адміністративний суд України в Ухвалі від 10.06.2013р. у справі № К/9991/69832/12, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України право платника податку на податковий кредит ставить в залежність від отримання податкової накладної, а не від проведення зустрічних звірок контрагентів платника податку (позивача) та знаходження їх посадових осіб за юридичними адресами.

Суд звертає увагу, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ґрунтуються виключно на аналізі господарської діяльності ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» та їх контрагентів ТОВ «ТЛК - Груп» та ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧ-2014», які не мають жодного відношення до фінансово-господарської діяльності позивача, а отже висновки акту перевірки не містять жодного доказу щодо встановлення наявності умислу посадових осіб позивача на ухилення від оподаткування.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем в Акті перевірки не зазначається про наявність розбіжностей в реєстрі виданих і отриманих податкових накладних позивача і контрагентів, а отже такі розбіжності відсутні, позивач і ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» задекларовані їх податкові зобов'язання за наслідками виконання ними зобов'язань по договорам у повному обсязі та належним чином.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що волевиявлення позивача і ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік» на укладення договорів субпідряду було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а договори спрямовані на реальне настання передбачених ним наслідків.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність включення до складу податкового кредиту коштів, сплачених позивачем відповідно до договорів, укладених із ТОВ «БК «Астек» та ТОВ «Сіметрік», а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем необґрунтовано, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію про результати документальної позапланової перевірки, які оформлені актом перевірки від 12.11.2014р. № 534/26-57-22-03-10/36264990 та зобов'язання відновити в інформаційній системі «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Металева Покрівля» шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2014 рік суд зазначає, що дані до АІС «Податковий блок» вносяться на підставі рішень податкових органів, а отже, скасування протиправного податкового повідомлення-рішення тягне за собою вилучення відповідної інформації про результати документальної позапланової перевірки, які оформлені актом перевірки від 12.11.2014р. № 534/26-57-22-03-10/36264990 з інформаційної бази та поновлення показників, зазначених платником податку у податкових деклараціях.

Таким чином, суд вважає, що скасування податкового повідомлення-рішення поновлюються є достатнім для захисту порушених прав та інтересів позивача, і додаткового захисту в даному випадку не вимагається, а отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази правомірності винесення оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх часткового задоволення.

Беручи до уваги вимоги ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частити вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Металева Покрівля» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2014 р. №, винесене Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві по відношенню до товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Металева Покрівля».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Металева Покрівля» (код за ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко