Справа № 641/13115/14-а
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 8 Закону України «Про державний бюджент бюджет на 2014 рік»;

- зобов'язати Управління npaцi та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік в розмірі 7 мінімальних пенсій відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації здійснити виплату недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік з урахуванням сплаченої суми - розмірі 4782 грн., відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації здійснити мені виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік з урахуванням сплаченої суми - в розмірі 4623грн., відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов'язати Відповідачів подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк подання зазначеного звіту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом війни 3 групи. Та відповідно до положень ст. Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" користується правами та пільгами, що встановлено вказаним законом. У березні 2014 року, всупереч положенням зазначеного Закону та Конституції України, відповідачем була нарахована та сплачена допомога на оздоровлення за 2014 рік позивачу у розмірі 90 грн.

Також у відповідності до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком на день виплати.

У квітні 2014 року він отримав грошову допомогу у розмірі 2020 гривень, що суперечить вимогам Конституції України. Оскільки з 01.01.2014 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 949 грн., тому у 2014 році разову грошову допомогу відповідач повинен був виплатити в розмірі 6643 грн. (949 грн. х 7), а не 2020 грн., як йому було виплачено, недоплата становить 4623 грн. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, проти позову заперечував. В наданих до суду запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на їх безпідставність і законність своїх дій.

Представник відповідача Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові заперечення проти позову відповідача, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується доданими до справи копіями посвідчення серії НОМЕР_1 та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 4).

Відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_2 позивач є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що разова грошова допомога до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивачу була нарахована у квітні 2014 року у розмірі 2020,00 грн., а також призначена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2014 рік у березні 2014 року у розмір і 90 грн.(а.с.6).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Між тим, відповідачем у квітні 2014 року допомога до 5 травня була нарахована та виплачена позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014р. № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 2020 грн., що значно зменшує розмір передбачених законом виплат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014р. № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд приходить до висновку, що доводи заперечень відповідача, про те що позивачу було правомірно виплачено грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16.04.2014р. № 102, у зв'язку з тим, що положеннями ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 22.05.2014р. (зі змінами від 28.12.2007 р.), визначено, що допомога до 5 травня інвалідам війни виплачується у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, не ґрунтуються на законі.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 було визнано неконституційними зміни, внесені до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Відповідно до ст.152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, чинною є редакція ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 09.07.2007р., якою передбачено виплату інвалідам війни 3 групи грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо неправомірності нарахування та виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2014 році, у розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 102 , є обґрунтованими.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення.

Частиною 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у 2014 році допомога на оздоровлення виплачена позивачеві у березні 2014 року та становить - 90 грн.

Разом із тим, при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення відповідачі в порушення вимог законодавства керувався постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, слід зазначити, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562. Норми підзаконних нормативних актів не можуть суперечити нормам законів, а тим більше змінювати їх при вирішенні питання щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім цього, Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" в редакції чинній на час здійснення нарахування позивачу вказаної виплати не передбачав обмеження дії статті 48 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, відповідачем неправомірно у березні 2014 року було нараховано позивачу грошову допомогу на оздоровлення в розмірі меншому, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 28.10.08 р., прийнятій у справі за позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначено, що відповідно ст. 21, ст. 105, ст. 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Відповідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Також, згідно п. 1 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 25 квітня 2006 р. N 147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 червня 2006 р. за N 683/12557, центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр) є державною установою і підпорядковується головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної (у місті Києві - Головному управлінню соціального захисту населення міської) державної адміністрації.

За приписами п. 3.2 зазначеного Положення одним із завдань центру є підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги.

Згідно п.п. 4.6, 4.9 Положення центр відповідно до покладених на нього завдань разом з регіональними органами праці та соціального захисту населення та під їх керівництвом уживає заходів до попередження і погашення сум переплат і недоплат соціальної допомоги, інших грошових виплат; проводить перерахунки розмірів грошової допомоги (в тому числі у зв'язку з індексацією), забезпечує своєчасну підготовку бухгалтерської та статистичної звітності з використанням уніфікованих програмних засобів.

Таким чином, враховуючи, що перерахунок грошової допомоги до 5 травня та щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 нараховано не було, підстави для стягнення зазначених сум з Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації відсутні.

Виходячи з наведеного, та враховуючи позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання здійснити виплату розміру недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової допомоги до 5 травня за 2014 рік у визначених позивачем конкретних розмірах задоволенню не підлягають, та є передчасними, а порушені права позивача мають бути поновлені шляхом зобов'язання відповідача Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок вказаних виплат.

З приводу вимог позивача про зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання постанови, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України зазначені повноваження є правом суду.

Керуючись ст.ст. 6-14, 86, 94, 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі, передбаченому ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням вже проведених виплат.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя - М. Ю. Онупко