Справа № 2а-908/10/0470
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" листопада 2014 р. справа № 2а-908/10/0470
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Туркіної Л.П., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі № 2а-908/10/0470

за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

до Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії,

третя особа - ОСОБА_1,

про визнання недійсним акту, -

встановив:

У січні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати недійсним заключення Міжрайонної профпатологіної медико-соціальної експертної комісії про встановлення 25% стійкої втрати професійної працездатності пенсіонерці за віком ОСОБА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що оспорюваний висновок не стосується прав та інтересів позивача та у нього відсутні повноваження щодо його оскарження. Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком, не працює і тому не є суб'єктом страхування в системі загальнообов'язкового соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а тому позбавлена права на отримання страхових виплат є необґрунтованими, оскільки ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає суб'єктів страхування від нещасного випадку, та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», що регулює питання медико-соціальної експертизи та стосується спірних правовідносин, не встановлено обмежень щодо проведення експертиз та надання висновків відносно осіб, які досягли 60 років.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі. Зокрема, позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 10.01.1993р. є пенсіонеркою за віком. Встановивши 05.10.2009 р. їй втрату професійної працездатності відповідач порушив норми ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки вона не працює і тому не є суб'єктом страхування в системі загальнообов'язкового соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та не має права на отримання страхових виплат. Встановивши ОСОБА_1 відсоток втрати професійної працездатності, відповідач таким чином поклав на позивача обов'язок прийняти довідку МСЕК для нарахування та виплати ОСОБА_1 страхових виплат в рахунок відшкодування втраченого заробітку.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позову.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.08.2009 р. комісією з розслідування професійного захворювання у складі: голови - ОСОБА_2, членів комісії: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання (отруєння), за результатами якого складено акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) відносно ОСОБА_1 (форма П-4).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 18.08.2009, встановлено, що причиною професійного захворювання ОСОБА_1 стала робота на протязі 15 років та 6 місяців в умовах пилу підвищених параметрів. Працюючи з 31.07.1985 по 10.05.1988 та з 10.10.1988 по 18.03.1994 машиністом конвеєра, грохотівником ДСФ кар'єра «Северний» РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда» і поверховим грохотівником ДСФ шахти «Саксагань» ВО «Кривбасруда», ОСОБА_1 виконувала роботи, які з причин недосконалості робочих місць характеризувалися впливом запиленості повітря робочої зони в концентраціях, що перевищувала ГДК. Працюючи раніше з 21.08.1978 по 09.07.1985 бризгувальником мульд шлакових ковшів і бункерувальником доменного цеху №2 КМК «Криворіжсталь», за даними довідки Дзержинської райСЕС від 09.02.2009 № 2/2-374, ОСОБА_1 також підпадала під вплив запиленості повітря робочої зони, в концентраціях, що перевищувала ГДК.

05.10.2009 Міжрайонною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією проведено огляд громадянки ОСОБА_1, за результатами якого видано виписку з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії ДНА-02 № 033702.

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання та виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 05.10.2009 року Міжрайонною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією було проведено первинний огляд ОСОБА_1 та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 25 відсотків з 21 вересня 2009 року безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням, діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (Пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН другого ст., встановлений з 04.08.2009 року.

Колегія суддів приходить до висновку помилковість висновків суду першої інстанції та помилковість заключення відповідача, з наступних підстав.

За змістом статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, відповідні суми грошової допомоги і пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Відповідно до преамбули закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року N 1105-XIV (далі - Закон України N 1105-XIV) страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.(ст.2 Закону України N 1105-XIV)

Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів. (ч.4 ст.13 Закону України N 1105-XIV)

Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. (ч.1 ст.30 Закону України N 1105-XIV)

Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури (ч.1 ст.30 Закону України N 1105-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі- особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності встановлено Положенням про медико-соціальну експертизу (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

Згідно пункту 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до пункту 4 вищевказаного Положення, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, відповідач має право встановлювати ступінь втрати працездатності лише щодо осіб, які є працездатними.

Як вбачається з матеріалів, справи третя особа, щодо якої встановлено відповідачем 25% втрати професійної працездатності, на час здійснення огляду досягла пенсійного віку та отримувала пенсію, тобто за визначенням ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для встановлення непрацездатній ступеню втрати професійної працездатності.

При цьому, слід зазначити, що третя особа не позбавлена права перейти на пенсію по інвалідності, групу якої встановлює МСЕК.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем прийнято заключення про встановлення 25% стійкої втрати професійної працездатності пенсіонерці за віком ОСОБА_1 з порушенням встановленого законом порядку, що є підставою для визнання його недійсним.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі № 2а-908/10/0470 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заключення Міжрайонної профпатологіної медико-соціальної експертної комісії про встановлення 25% стійкої втрати професійної працездатності пенсіонерці за віком ОСОБА_1, викладене в акті огляду МСЕК від 05.10.2009 р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.О. Коршун