Справа № 872/16226/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/11703/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Манцов Д.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року по справі № 804/11703/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №352653 від 13.02.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 про відмову у реєстрації права власності на Ѕ частину приміщень магазину за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати його здійснити реєстрацію рішення Ленінського районного суду по справі №2-619/09 від 09.06.2009 року на право власності на Ѕ частину приміщень магазину за адресою: АДРЕСА_1, за Позивачем;

- зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав та нерухомого майна Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати скасування заборони вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна - магазина за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач при винесенні рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та відмову у знятті арешту з нерухомого майна не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенні чинним законодавством

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_2, не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-619/09р. від 09.06.2009 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину приміщення магазину, було визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З метою реєстрації права власності 07.02.2013 року позивач звернулася до Державної реєстраційної служби із заявою про реєстрацію за нею права власності на 1/2 частину приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-619/09р. від 09.06.2009 року.

Однак, відповідачем 13.02.2013 року було прийнято рішення про відмову у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки в рішенні Ленінського районного суду відсутні відомості про опис нерухомого майна, яке є власністю Позивача, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно.

З метою усунення перешкод у реєстрації права власності на нерухоме майно позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-619/09р. від 02.04.2013 року, яка залишена без змін хвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.06.2013 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено, із посиланням на те, що у позовних вимогах ОСОБА_2 не було вказано переліку приміщень та їх площу, а також загальну площу магазину, ганків та сходів.

Крім того, згідно довідки з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1, накладено арешт ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2008 року.

30.08.2010 року позивач звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

За результатами розгляду зазначеної скарги, 30.08.2010 року судом було винесено ухвалу про скасування арешту на нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та направлено її до Відповідача для подальшого його виконання.

Однак, листом Дніпропетровського міського управління юстиції № 6780/10.11-19/6966 від 05.07.2013 року у знятті заборони було відмовлено та роз'яснено порядок зняття обтяжень на нерухоме майно, відповідно до якої, при знятті арешту з нерухомого майна, обтягувач має звернутися до реєстраційної служби зі спеціальною заявою.

Також, 22.05.2013 року представник позивача звернувся до Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про скасування арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Однак, листом Дніпропетровського міського управління юстиції № 5008/10.11-18/5598 від 10.06.2013 року позивачу було відмовлено в знятті заборони та роз'яснено порядок зняття обтяжень на нерухоме майно.

Вважаючи рішення Відповідача щодо відмови у проведенні державної реєстрації правна нерухоме майно та відмови у знятті арешту з нерухомого майна протиправним, Позивач звернулася до суду з метою отримання судового захисту.

Правомірність відмови у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та відмови у знятті арешту з нерухомого майна є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Відповідача від 13.02.2013 року про відмову у проведенні державної реєстрації є обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства, а тому підстави для проведення державної реєстрації відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з п.2 ст.9 Закону України № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

У відповідності з ч.1 ст.24 Закону України № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Зміст зазначених правових норм вказує на те, що державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою зокрема фактів переходу прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою для переходу права власності зокрема може бути судове рішення, яке набрало законної сили. Проте, вказане рішення суду не може носити безумовний характер, оскільки, після подання документів для здійснення реєстрації права власності, державний реєстратор перевіряє їх на відповідність закону та відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене судове рішення за своєю правовою природою має правоустанавлюючий характер та може слугувати підтвердженням існування права власності на нерухоме майно, та безпосередньо підставою для проведення державної реєстрації.

Проте, воно не містить відомостей технічної інвентаризації зазначеного об'єкта нерухомого майна, а саме відсутній опис нерухомого майна, що робить неможливим проведення ідентифікації майна та встановлення відповідність заявлених прав документам Позивача.

Тобто, відсутність документу, у якому зазначені технічні відомості про нерухоме майно, унеможливлює законного здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема на підставі рішення суду, оскільки в такому випадку державний реєстратор здійснює свої повноваження щодо проведення державної реєстрації за відсутності відомостей, які мають обов'язковий характер.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення суду в якому відсутні технічні відомості про нерухоме майно, а тому рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є обґрунтованим та законним.

Щодо правомірності скасування рішення Відповідача про відмову у знятті арешту з нерухомого майна, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зняття обтяжень з нерухомого майна може здійснюватися виключно на підставі заяви особи яка є обтяжувачем, що свідчить про неможливість застосування інших документів, зокрема рішення суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Відповідно до п.2.1 Порядку прийняття та розгляду заяв про внесення змін до запису та заяв про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається з довідки з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на об'єкт нерухомого майна розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Брянський, буд.9 обтяження було накладено Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Отже, Ленінський районий суд м. Дніпропетровська є належним обтяжувачем, на підставі заяви якого має бути знято обтяження з зазначеного нерухомого майна.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська не формувалася заява про зняття обтяженя з нерухомого майна, а була винесена ухвала про зняття арешту від 30.08.2010 року.

Так, приписам чинного законодавства встановлено, що підставою для державної реєстрації припинення обтяження є безпосередньо заява самого обтяжувача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала від 30.08.2010 року про зняття арешту знерухомого майна в даному випадку є документом, на підставі якого має безпосередньо формуватися заява про скасування обтяження нерухомого майна, але вона не є виключним документом на підставі якої має бути знятий арешт з нерухомого майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний реєстратор в даному випадку діяв на виконання виконання вимог чинного законодавства, із дотриманням порядку проведення реєстраційних дій, що свідчить про відсутність підстав для визнання його дій протиправними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року по справі № 804/11703/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим