Справа № 804/123/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 804/123/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Кудін М.В. (дов від 23.01.2014)

Бойко О.С. (дов від 06.10.2014)

відповідача: - Жаворонков С.М. (дов від 19.05.2014)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року

у справі № 804/123/14

за позовом публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2013,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів,в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2013 №.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю зменшення контролюючим органом суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2013 року на 513366 грн. у зв'язку з невизнанням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ за червень та липень 2013 року як податкової звітності. Факт отримання відповідачем уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань товариства підтверджено актом камеральної перевірки, на адресу позивача письмове повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків ані поштою, ані засобами електронного зв'язку не надходило.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанову суду мотивовано правомірністю податкового повідомлення-рішення з огляду на підтвердження факту отримання позивачем повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків за червень та липень 2013 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В якості обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на обставини, викладені в адміністративному позові. Наполягає на тому, що на адресу товариства письмове повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків ані поштою, ані засобами електронного зв'язку не надходило, отже відповідачем безпідставно зменшено позивачу суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2013 року у зв'язку з невизнанням прийнятими вищенаведених уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ за червень та липень 2013 року. Крім того, відсутність порушення позивачем податкового законодавства підтверджується постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 27.11.2013 у справі № 213/4578/13-п.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 18.10.2013 позивачем - ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (правонаступником якого є ПАТ «Південний ГЗК», а. с.80-86) засобами електронного зв'язку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року (вх.№ ) з додатками до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську в електронному вигляді.

В даній декларації в рядках 21 «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» та 21.1 «значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду» позивачем задекларовано суму 25 645 756 грн.

За даними податкової декларації з податку на додану вартість ВАТ «Південний ГЗК» за серпень 2013 року (від 18.09.2013 № ) в рядок 20.2 внесено суму 25132390 грн.

Згідно додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року (від 18.10.2013 № ) «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)» сума податку 25645756 грн., яка включається до рядка 22 декларації, включає суми за наступні звітні (податкові) періоди: червень 2013 року - 513 100 грн. (уточнюючий розрахунок від 18.09.2013 №; липень 2013 року - 266 грн. (уточнюючий розрахунок від 18.09.2013 №); серпень 2013 року - 25132390 грн. (звітна податкова декларація від 18.09.2013 № ).

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних ВАТ «Південний ГЗК», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2013 року, за результатами якої складений акт від 08.11.2013 № 306/32.3/00191000 (а. с.6-11).

Згідно висновків даного акту камеральної перевірки встановлено завищення суми, що підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 513366 грн., заявленої товариством у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року у сумі 25 645 756 грн.

Такий висновок обґрунтовано тим, що уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2013 року (від 18.09.2013 № ) та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 року (від 18.09.2013 № ), відповідно до п.48.7 ст.48 ПК України не визнано як податкова звітність, про що товариству направлено повідомлення від 18.09.2013 №8442/10/32.3.

25.11.2013 на підставі вказаного акту камеральної відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким товариству з огляду на порушення п.п.200.3, 200.4 ст.200 ПК України зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 513366 грн. та відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 256683 грн. (а. с.12).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу;

Згідно п.200.3 ст.200 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За визначенням, наведеним у п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та /або сплаченого податку.

Разом з тим, у відповідності до п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з п.49.8 ст.49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За приписами п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

У відповідності до п.49.11 ст.49 ПК України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

При цьому, згідно п.49.12 ст.49 ПК України у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, в порядку, визначеному п.п.7.4, 7.5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, на адресу позивача 18.09.2013 надійшли перша та друга квитанції на підтвердження отримання відповідачем податкової звітності позивача.

18.09.2013 листом № 8442/10/32.3 податковий орган направив повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності: уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2013 року (№ ) та додаток 5 до нього (№ ) та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 року (№ ) та додаток 5 до нього (№ ) (а. с.65).

Повідомлення направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу головного бухгалтера ВАТ «Південний ГЗК» Бонтуш М. Є. і отримано останньою 02.10.2013 (а. с.66), що не спростовується позивачем.

Доводи позивача про неотримання зазначеного повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків через те, що поштове відправлення здійснено не на адресу товариства, а на адресу головного бухгалтера ВАТ «Південний ГЗК», колегія суддів не приймає до уваги, головний бухгалтер є тією посадовою особою ПАТ «Південний ГЗК», до службових обов'язків якої входить ведення бухгалтерського та податкового обліку товариства.

Отже надсилання поштового відправлення на адресу відповідальної посадової особи підприємства, а не безпосередньо на адресу підприємства не може свідчити про необізнаність підприємства з повідомленням податкового органу про відмову у прийнятті податкової звітності, внаслідок чого, для позивача, який свідомо не скористався правом, встановленим наведеною вище нормою п.49.12 ст.49 ПК України, настають відповідні правові наслідки.

Посилання позивача на відсутність опису поштового вкладення вищевказаного поштового відправлення колегія суддів не приймає в якості доказів не направлення повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків, оскільки положення чинного податкового законодавства зобов'язують податковий орган направляти поштові відправлення не з описом поштового вкладення, а лише з повідомленням про вручення (зокрема, абз.3 п.58.3 ст.58 ПК України).

Також не приймаються до уваги посилання позивача на неврахування судом першої інстанції постанови Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27.11.2013 у справі № 213/4578/13-п (а. с.87-90), якою порушень в діях Бонтуш М. Є. (головного бухгалтера ВАТ «Південний ГЗК») щодо ведення податкового законодавства стосовно обставин, що є предметом спору у даній адміністративній справі, не встановлено.

З даної постанови вбачається, що позиція Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу обґрунтована відсутністю в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів направлення податковим органом товариству повідомлення про відмову у прийняття вищезазначених уточнюючих розрахунків, що, з огляду на вищенаведене, спростовується матеріалами даної адміністративної справи.

Крім того, за правилами ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже можуть не бути предметом доказування в даній адміністративній справі лише обставини, встановлені Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу у справі № 213/4578/13-п, а не висновки, які зроблені цим судом на підставі з'ясованих обставин.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно та обґрунтовано встановив факт завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 513366 грн.

Дотримання податковим органом приписів наведеної вище Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку не є обставиною, яка звільняє податковий орган (уповноважену посадову особу органу державної податкової служби) від обов'язку перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів податковій декларації, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу та не звільняє від обов'язку, встановленого п.49.11 ст.49 ПК України.

Згідно п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.3, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2013.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування постанови суду у даній справі відсутні.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року у справі № 804/123/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко