Справа № 800/106/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року м. Київ справа № 800/106/14

Час 12 год. 27 хв.

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Борисенко І.В.,

суддів Кошіля В.В.,

Моторного О.А.,

Островича С.Е.,

Федорова М.О.

секретар судового засідання Гончар Н.О.

за участю:

позивача ОСОБА_4

представника відповідача Гриб В.Ю.

розглянувши в відритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

про визнання незаконним рішення № 3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2014 року суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як до суду першої інстанції, з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним рішення №3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення ВККС України не в повній мірі з'ясовано всі обставини справи, у зв'язку з чим вважає безпідставним висновок про вчинення ним дисциплінарного проступку, пов'язаного з невжиттям всіх передбачених законом заходів щодо своєчасного розгляду цивільної справи. При цьому, позиція позивача обґрунтована тим, що ВККС України не прийнято до уваги, те що тривалий перебіг розгляду справи судом першої інстанції був зумовлений об'єктивними причинами, зокрема, складністю справи (в ході розгляду якої була залучена третя особа - ПАТ «ОТП Банк», а також було об'єднано в одне провадження первинний та зустрічний позов), хворобою судді, перебуванням у відпустці, непроцесуальною поведінкою учасників процесу (в тому числі скаржника - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на яку зауважував позивач під час засідання Комісії); не конкретизовано та не визначено, чи мав суддя об'єктивну можливість забезпечити своєчасний розгляд справи за наведених обставин (із зазначенням процесуальних заходів, які не були вжиті суддею за наявності можливості їх вчинити); належним чином не досліджено питання впливу на строки розгляду справи навантаження судді, обмежившись формальним висновком щодо помірного навантаження судді; не аналізовано та не взято до уваги складність розглянутих суддею справ; не враховано ступінь вини судді та обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, з урахуванням посилання в оскаржуваному рішенні на позитивну характеристику та статистику розглянутих судових справ; у рішенні не зазначено конкретних мотивів, з яких Комісія виходила при прийнятті оскаржуваного рішення.

Позивач вважає незаконним посилання ВККС України на скасування Апеляційним судом Черкаської області рішення суду першої інстанції від 8 квітня 2013 року, як на одну з підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, оскільки не можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які були одночасно підставою для усунення цих недоліків самим апеляційним судом у межах його повноважень, що узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2012 у справі № 6-22330св12. Також, позивач зазначає щодо невірного тлумачення змісту ч.2 ст.83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки з матеріалів дисциплінарної справи не вбачається, що ним, як суддею, було допущено навмисне порушення закону чи несумлінність, більше того, констатується відсутність помилки, що свідчить про безпідставність та незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, наведених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях. Так, відповідач зазначив, що, приймаючи оскаржуване рішення, Вища кваліфікаційна комісія суддів України виходила з того, що справа, яка розглядалась суддею ОСОБА_4 перебувала в його провадженні з 16 березня 2012 року (ухвала про відкриття провадження) по 8 квітня 2013 року (ухвалене рішення по справі). До розгляду справа призначалась 12 разів, а розглядалась тільки у шести судових засідань, що було зумовлено неодноразовим відкладенням та оголошенням перерв у судових засідань, а значні перерви між судовими засіданнями не сприяли всебічному розгляду справи, ухваленню законного та обґрунтованого рішення. Крім того, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2013 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 квітня 2013 року було скасовано у зв'язку з необґрунтованістю висновків, зроблених судом першої інстанції. Під час прийняття оскаржуваного рішення від 19 грудня 2013 року Комісією враховано, що позивач 17 вересня 2013 року вже притягався до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді догани, а також враховано пояснення ОСОБА_4, в яких не наведено переконливих обставин, які б вказали на вжиття останнім дій, спрямованих на розгляд справи протягом розумного строку, особу судді, його характеристику, яка спростовує доводи позивача про її позитивний характер. Аналізуючи навантаження судді ОСОБА_4 за період 2010-2012 років та за 10 місяців 2013 року, відповідач дійшов висновку про його помірність, що не може слугувати виправданням затягування розгляду справи. Також відповідач зазначив, що рішення Комісії від 18 грудня 2013 року було прийнято в кількості 8 членів, що є більш ніж половина усього складу ВККС України, а відтак, вважає дисциплінарне стягнення до судді ОСОБА_4 таким, що застосовано з дотриманням відповідних положень законодавства. Відповідач вважає, що дії Комісії при проведені перевірки спрямовані не на спростування аргументів скаржника, а на їх перевірку та оцінку з точки зору чинного законодавства та з огляду на дотримання суддею вимог процесуального законодавства.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів встановила наступне.

Указом Президента України «Про призначення суддів» від 29 грудня 2009 року №1122/2009 ОСОБА_4 призначено суддею Звенигородського районного суду Черкаської області строком на п'ять років.

Указом Президента України від 27 вересня 2010 року № 919/2010 суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 переведено на роботу на посаді судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області у межах п'ятирічного строку.

19.04.2013 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Копинлець Т.В. (вх. № 8вк - 2907/13) щодо притягнення судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за порушення норм статті 157 Цивільно-процесуального кодексу України. Скарга обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_4. навмисно порушує норми процесуального права, зокрема, умисно затягує строки розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Уманський міський відділ ДВС МРУЮ в Черкаській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також за зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Секретарем ВККС України Марцинкевичем А.М. листом від 24.04.2013 направлено запит для отримання пояснень від судді ОСОБА_4 по суті скарги та матеріалів на їх підтвердження, довідки про рух справи із зазначенням причин відкладення судових засідань.

Витребувані письмові пояснення по фактах, викладених у скарзі, отримані Комісією 05.06.2013.

У зв'язку з тим, що до ВККС України від Вищої ради юстиції України повторно надійшла скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 01.07.2013 Комісія повторно направила запит про надання письмових пояснень від судді ОСОБА_4, які були отримані Комісією 14 серпня 2013 року разом з довідкою про рух справи із зазначеними причинами відкладення судових засідань.

Секретарем Комісії Марцинкевичем А.М. листом від 02.09.2013 на ім'я керівника апарату Уманського міськрайонного суду Черкаської області витребувано довідку про якість роботи судді ОСОБА_4 та показник середньомісячного надходження справ на розгляд судді, кількість справ, які знаходяться у провадженні судді (в тому числі, залишки нерозглянутих справ) за період з 03 січня 2012 року по 03 вересня 2013 року.

Витребувані документи були отримані Комісією разом із супровідним листом від 11 вересня 2013 року (вих. № 2150) за підписом керівника апарату Уманського міськрайонного суду Михайлюк Н.М. 17 вересня 2013 року.

Листами від 02 та 18 вересня 2013 року Секретарем Комісії Марцинкевичем А.М. було витребувано у керівника апарату Уманського міськрайонного суду Михайлюк Н.М. копію технічного запису судового засідання у цивільній справі №2318/1520/2012; 2/705/88/2013 та у цивільній справі № 2318/1665/2012;2/2318/902/2012, які 24 травня 2012 року були об'єднані в одне провадження, які були отримані Комісією 25.09.2013.

За результатами перевірки Секретарем Вищої кваліфікаційної комісії суддів Марцинкевичем А.М. 18 вересня 2013 року складено висновок, яким запропоновано відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4

У висновку зазначено, що суддею ОСОБА_4 порушено вимоги ст.157 ЦПК України щодо строків розгляду цивільної справи, оскільки справа розглядалась понад один рік (16 березня 2012 року - відкрито провадження по справі, 8 квітня 2013 року - прийнято рішення). Причини тривалого розгляду справи свідчать про неодноразове відкладення та оголошення перерв у судових засіданнях, а також значні перерви між судовими засіданнями, що є небажаним явищем у зв'язку з тим, що це затримує вирішення спору між сторонами та не призвело до всебічного розгляду справи і постановлення законного і обґрунтованого рішення, так як ухвалене судом першої інстанції рішення було скасоване апеляційним судом Черкаської області. Проаналізоване навантаження судді є помірним і не може бути об'єктивною причиною та виправданням затягування строку розгляду справи. Зібрані в ході перевірки відомості можуть вказувати на невжиття суддею ОСОБА_4 заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом.

Рішенням ВККС України № 2937/дп-13 від 17.10.2013 відкрито дисциплінарну справу щодо судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 за скаргою представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Копинлець Т.В., в якому зазначено, що доводи, наведені у скарзі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та матеріали перевірки, проведеної членом ВККС України, дають підстави для висновку про вчинення суддею діянь, які мають ознаки дисциплінарного проступку та можуть мати наслідки застосування до судді дисциплінарної відповідальності згідно п. 2 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». У рішенні також зазначено, що Комісією не встановлено, що суддею ОСОБА_4 порушено присягну судді, а саме - умисне затягування суддею строків розгляду справи понад терміни встановлені законом та порушення морально-етичних принципів поведінки судді.

Секретар ВККС України Марцинкевич А.М. листом від 21.10.2013 на ім'я голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Маринчука М.П. витребував повні відомості, що характеризують суддю ОСОБА_4, інформацію про притягнення зазначеного судді до дисциплінарної відповідальності, довідку про якість та показники його роботи за останній рік, в тому числі, інформацію про кількість справ, що перебувають у провадженні судді та залишки нерозглянутих справ.

Голова Уманського міськрайонного суду Черкаської області Маринчук М.П. супровідним листом від 08.11.2013 року (вих. № 26675) надіслав характеристику від 7 листопада 2013 року, довідки про показники роботи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 за 10 місяців 2013 року; узагальнюючу довідку про показники роботи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 за 2011 рік, 2012 рік та за 10 місяців 2013 року; довідку про перебування судді ОСОБА_4 у відпустках, та знаходження його на лікарняних за 2013 рік, разом з копіями відповідних наказів (від 10 червня 2013 року № 33-В; від 23 жовтня 2012 року № 45-В) та копіями листків непрацездатності (сер АГЕ № 879959 та АГЕ № 892918).

За результатами засідання ВККС України від 18.12.2013 щодо розгляду дисциплінарної справи стосовно судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 прийнято рішенням № 3545/дп-13 від 18 грудня 2013, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді догани.

Підставою для прийняття цього рішення слугували висновки, зроблені за результатами аналізу зібраних матеріалів, що свідчать про невжиття суддею ОСОБА_4. заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом, оскільки цивільна справа розглядалась більше одного року, з 12 призначених судових засідань справа розглядалась тільки у 6 засіданнях, перерви між засіданнями були достатньо значними, а навантаження судді є помірним і не може бути причиною та виправданням затягування строку розгляду справи. Неналежне ставлення ОСОБА_4 до службових обов'язків призвело до скасування судового рішення апеляційною інстанцією. Із характеристики вбачається, що рішенням ВККС України від 17.09.2013 суддя ОСОБА_4. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З огляду на вказані обставини, Комісія дійшла висновку про необхідність притягнення судді ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених п.2 ч.1, ч.2 ст.83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Вважаючи незаконним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до частини третьої ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено підставність та обґрунтованість оскаржуваного рішення ВККС України про притягнення судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності. При цьому, суд виходить з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів, у провадженні судді ОСОБА_4 перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Уманський міський відділ ДВС МРУЮ в Черкаській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

16 березня 2012 року по вказаній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 18 квітня 2012 року та задоволено заяву про забезпечення позову.

18 квітня 2012 року розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою представника відповідача та третіх осіб.

4 травня 2012 року допитані представники позивача та третя особа та оголошено перерву у зв'язку неявкою представника відповідача.

Ухвалою від 24 травня 2012 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Уманський міський відділ ДВС МРУЮ в Черкаській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

28 травня 2012 року продовжено розгляд справи, зобов'язано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надати до огляду в судове засідання ряд документів та оголошено перерву до 21 серпня 2012 року.

21 серпня 2012 року залучено в якості третьої особи ПАТ «ОТП Банк» та оголошено перерву до 2 жовтня 2012 року.

2 жовтня 2012 року допитаний представник відповідача та визнано обов'язкову явку позивача ОСОБА_7

25 жовтня 2012 року допитаний позивач ОСОБА_7 та оголошено перерву.

20 листопада 2012 року справа не розглядалася у зв'язку з відрядженням судді до Національної школи суддів України для підвищення кваліфікації.

06 грудня 2012 року справа не розглядалася у зв'язку з заявою позивача щодо хвороби.

З 24 грудня 2012 року по 11 січня 2013 року ОСОБА_4 перебував у відпустці, що підтверджується наказом від 23 жовтня 2012 року № 45-В (а.с.16)

31 січня 2013 року справа не розглядалася у зв'язку з перебуванням ОСОБА_4 на лікарняному з 15.01.2013 по 18.02.2013, що підтверджується листком непрацездатності АВЮ № 705262 (а.с. 15).

20 березня 2013 року справа не розглядалася у зв'язку з неявкою позивача та його представника.

08 квітня 2013 року по вказаній цивільній справі було ухвалено судове рішення.

Вищевказані обставини сторонами у справі не заперечуються та у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Пунктами 8, 9 ч.1 ст.91 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що до повноважень ВККС України, серед інших, віднесено розгляд заяв та повідомлень про дисциплінарну відповідальність суддів місцевих і апеляційних судів та за наявності підстав, порушення дисциплінарних справ і здійснення дисциплінарного провадження, а також прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав застосування дисциплінарного стягнення до суддів місцевих та апеляційних судів.

Підстави для притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності зазначені у частині першій ст.83 Закону «Про судоустрій і статус суддів», пунктом 2 якої, зокрема, встановлено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.

Частиною 2 ст.87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що при обранні дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 1 ст.88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді догани.

Відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

З вищезазначеного слідує, що суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав невжиття ним заходів щодо розгляду справи протягом строку, передбаченого ст.157 ЦПК України.

Проте, з'ясувавши обставини справи на підставі наявних доказів, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідачем належним чином не досліджено та не враховано вплив об'єктивних причин на порушення встановленого законом строку розгляду справи, зокрема, не враховано обставини складності справи (в ході розгляду якої в одне провадження було об'єднано дві окремі цивільні справи), залучення третьої особи, відсутність судді у зв'язку з перебування у відрядженні та на лікарняному, неявки сторін у судові засідання.

Відповідачем також не досліджувалось питання впливу наявного навантаження судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 та складність справ, які вже перебувають у провадженні судді, на строки їх розгляду.

Так, Комісія, здійснивши аналіз навантаження судді ОСОБА_4, дійшла висновку про те, що його навантаження є помірним та не може бути причиною та виправданням затягування строку розгляду справи.

Проте, судова колегія вважає такий висновок необґрунтованим, оскільки критерії розмежування рівнів навантаження судді чинним законодавством не встановлені, а відповідачем в оспорюваному рішенні не зазначено, з врахуванням яких саме чинників та порівняльних даних Комісією була здійснена оцінка рівня навантаження судді ОСОБА_4 та визначено його помірність (зокрема, у порівнянні з навантаженням інших суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області та дотриманням ними процесуальних строків розгляду справ).

Таким чином, відповідачем, в порушення вимог частини 2 ст.87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не враховано особу судді, ступінь її вини, обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Також, при прийнятті рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, в порушення положень частини 2 ст.87 названого Закону, відповідачем не з'ясовано питання щодо наявності негативних наслідків допущеного порушення процесуального строку розгляду справи.

Згідно з частиною шостою статті 87 названого Закону рішення у дисциплінарній справі повинно містити, зокрема, встановлені обставини у справі з посиланням на докази (пункт 2); мотиви, з яких ухвалено рішення (пункт 3).

Проте, відповідачем не наведено мотивів та не зазначено доказів, що підтверджують невжиття суддею ОСОБА_4 заходів щодо розгляду справи протягом строку, передбаченого ст.157 ЦПК України.

Судова колегія зазначає, що положеннями статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з пунктом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів».

Аналогічна позиція викладена в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, в яких тривалі строки розгляду вважалися «розумними»: з урахуванням складності справ (Рішення «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік); з урахуванням неналежної поведінки заявника («Чирикоста та Віола проти Італії», 1995 рік).

Крім того, як вбачається з оскаржуваного рішення, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення з підстав, передбачених ч.2 ст.83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за змістом якої скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов'язків.

Проте, матеріали справи не містять та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів умисного порушення позивачем норм права чи його неналежного ставлення до службових обов'язків.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що викладені в оскаржуваному рішенні ВККС України обставини не є достатніми для висновку про необхідність притягнення судді ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених п.2 ч.1, ч.2 ст.83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч.5 ст.171-1 Кодексу адміністративного судочинства України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року.

На підставі наведеного, керуючись статтями 18, 122, 128, 159 - 163, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним рішення № 3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року задовольнити.

2. Визнати незаконним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України рішення № 3545/дп-13 від 18 грудня 2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

3. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

4. Повний текст постанови буде виготовлений в порядку та в строки, передбачені статтею 160 Кодексу адміністративного суду України.

Головуючий суддя Борисенко І.В.

Судді Кошіль В.В.

Моторний О.А.

Острович С.Е.

Федоров О.М.