Справа № П/811/541/14
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/541/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 року

справа № П/811/541/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Кругового О.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 20.03.2014р. у справі №П/811/541/14

за позовом:

Приватного акціонерного товариства «Креатив»

до:

про:

Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014р. Приватне акціонерне товариство «Креатив» (далі – ПАТ «Креатив») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі – Кіровоградська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення /а.с. 4-12 т. 1/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2014р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі П/811/541/14 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 1/.

Відповідач, не погодившись з постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2014р. у даній справі, подав апеляційну скаргу /а.с. 235-238 т. 6/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 20.03.2014р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 20.03.2014р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з’ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та постановлено рішення у справі без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 20.03.2014р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПАТ «Креатив», ідентифікаційний код 31146251, зареєстровано як юридична особа 06.10.2000р. та як платник податків, у тому числі ПДВ, підприємство перебуває на податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем у справі у період з 19.06.2013р. по 20.06.2013р. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірки ПАТ «Креатив» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Алген» за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2012 р., з ТОВ «Скінар» за період з 01.02.2013р. по 31.03.2013р., з ТОВ «Аграрна Фірма «Колос» за період з 01.03.2013р. по 31.03.2013р., з ФГ «В. Лоза» за період з 01.03.2013р. по 31.03.2013р., з ТОВ «Вікторія ЛТД» за період з 01.01.2013р. по 31.01.2013р., з ТОВ «Альфакласс» за період з 01.05.2012р. по 30.06.2012р. та з 01.09.2012р. по 30.09.2012р., з ПП «ДімБуд-Плюс» за період з 01.05.2012р. по 31.07.2012р., з ТОВ «Зей Ком’юнікейшнз» за період з 01.08.2012р. по 31.08.2012р. та з 01.10.2012р. по 30.11.2012р., за результатами якої складено акт №98/22-2/31146251 від 21.06.2013р. (далі – акт перевірки).

Як судом першої інстанції так і апеляційним судом під час розгляду даної справи встановлено, що протягом перевіряємого періоду позивачем (Покупець) було укладено низку договорів щодо постачання товарно-матеріальних цінностей та послуг з контрагентами постачальниками – ТОВ «Алген», ТОВ «Скінар», ТОВ «Аграрна Фірма «Колос», ФГ «В. Лоза», ТОВ «Зей Ком’юнікейшнз», ТОВ «Альфакласс», ПП «ДімБуд-Плюс», ТОВ «Вікторія ЛТД», контрагенти позивача під час укладення договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов’язань за цими правочинами були у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстровані у якості юридичних осіб та зареєстровані платниками ПДВ, при цьому позивачем було надано, як відповідачу під час проведення перевірки так і суду під час розгляду даної справи, усі первинні документи за цими правочинами, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов’язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, та які свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором, та подальше використання отриманих позивачем за цим договором товарів у власній господарській діяльності, і які, у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є підставою для здійснення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, та на підставі яких позивачем у справі у відповідні звітні формувались валові витрати підприємства та визначались податкові зобов’язання та податковий кредит /а.с. 191-194, 196 т.1, 139-140 т. 6, 221 т. 1, 199-203 т. 1, 204-210, 213 т.1, 38-43, 107-161 т.2, 214-220 т. 1, 127-138 т. 6, 119-124 т. 1, 170-176 т. 2, 137-146, 157-169 т. 1, 177-179, 182-200 т. 2, 170-174 т. 1, 201-213 т. 2, 200-224 т.6, 195-204 т.5, 208, 212 т.5, 210 т.5, 168-169 т. 6, 162-164 т. 2, 143-145т.6, 165, 167 т. 2, 146-153 т. 6, 166 т.2, 168-169 т. 1, 154-167 т. 6, 214-216 т. 2, 217, 219, 221, 225, 228 т. 2, 218, 220 т. 2, 196-199 т. 6, 222-224, 226, 227, 229, 230 т. 2, 231-237 т. 2, 242-244, 246, 248, 250 т. 2, 238-241 т. 2, 1, 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34 т. 3, 188-195 т. 6, 245, 247, 249 т. 2, 3 ,5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35 т. 3, 36-56 т. 3, 57-70 т. 3, 75-80 т. 3, 172-178 т. 6, 71-74, 82-227 т. 3, 240-248 т. 3, 249, 250 т. 3, 2, 4, 6, 8-11, 13-46 т. 4, 1, 3, 5, 7 т. 4, 179-187 т. 6, 47-174 т. 4, 108 т. 5, 250т. 3, 2, 4, 6, 8-11, 13 т.6/, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок щодо реальності проведених позивачем господарських операцій.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правових актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов’язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов’язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов’язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару покупець зобов’язаний сплатити вартість товару продавцю, до складу якої входить податок на додану вартість, а продавець зобов’язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару цього обов’язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на продавця товару, який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов’язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів) у даному випадку , що свідчить про те, що несплата продавцем товару податку до додану вартість до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару і не може бути підставою для позбавлення платника податку (покупця товару) на відшкодування податку на додану вартість, у разі якщо такий платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має усі визначені чинним законодавством документи на підтвердження розміру податкового кредиту.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійним податкового повідомлення-рішення (реєстраційний номер в ЄДРСР – 14222198), яке відповідно до ст.. 244-2 КАС України є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов’язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Так, у вищезазначеній постанові Верховний суд України зазначив, що у разі коли контрагент не виконав свого зобов’язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що така правова позиція, щодо розв’язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії (заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов’язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 20.03.2014р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2014р. у справі №П/811/541/14 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено – 09.12.2014р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Панченко