Справа № 809/1331/13-а
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2015-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2015 р. Справа № 809/1331/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.

за участю:

представника позивача Гуменюка Б.С.,

представника відповідача Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: приватного акціонерного товариства "Шкіряник"

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 09.02.2011 року та № від 06.03.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Шкіряник" звернулося в суд з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 09.02.2011 року та № від 06.03.2013 року (том 1 а.с. 3-7, 19-21).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2013 року позов задоволено повністю (том 2 а.с. 104-116).

16.10.2013 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного від 17.06.2013 року в справі №809/1331/13-а - без змін (том 2 а.с. 143-148).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.09.2014 року касаційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року у справі №809/1331/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2 а.с. 182-187).

Даною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.09.2014 року зазначено, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вказаним вимогам, оскільки, розглядаючи спір про правомірність формування позивачем податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувались первинні бухгалтерські документи у повному обсязі. Судами попередніх інстанцій не витребувано та не досліджено доказів, на підставі яких в силу статей 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, можна встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі. Отже, наявних у справі доказів недостатньо для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи. У зв'язку із цим, є підстави вважати, що висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову є необґрунтованими.

Враховуючи зазначені висновки Вищого адміністративного суду України, при розгляді адміністративної справи, вжиті належні заходи щодо додаткового витребування та дослідження в судовому засіданні первинних бухгалтерських документів з приводу спірних правовідносин, отримані пояснення представників сторін та свідків.

В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначено, що висновки податкового органу є неправомірними, оскільки укладені правочини є реальними, товарними та в судовому порядку не визнані недійсними, а акти зустрічних документальних перевірок контрагентів позивача не можуть бути використані податковим органом як доказ нікчемності та безтоварності укладених позивачем з даними суб'єктами господарювання правочинів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду надав усні та письмові пояснення (том 1 а.с. 216-228, том 2 а.с. 86-94, том 3 а.с. 3-9, том 4 а.с.175-182). Зазначив, що відповідач протиправно, на підставі помилкового висновку щодо нікчемності та безтоварності договорів укладених між позивачем та ТОВ "Газторг", ТОВ "Югукрбізнес", ПП "Приматех", ТОВ "ЛУКСОР", ТОВ "Ледер-Плюс", ТОВ "Євро-Трейд", ТОВ "Арті Інвест" та ПП "Аеромакс-сервіс" оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 09.02.2011 року зменшив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 380309,00 грн за 10 місяців 2010 року, а оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2013 року визначив додаткове податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 99800,00 грн а за штрафними фінансовими санкціями 24950,00 грн. Пояснив, що податковим органом не надано доказів на підтвердження тих обставин, що учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Вважає, що досліджені докази, в тому числі первинні бухгалтерські документи у повному обсязі підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування за спірний період. На підтвердження даних фактів подав відповідні копії первинних документів. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення та пояснення (том 1 а.с. 49-51, том 4 а.с. 7-11). Пояснив, що за наслідками проведених перевірок відповідачем, що зафіксовані актами перевірок від 14.01.2011 року та 20.02.2013 року за період 2010 року позивачем порушено вимоги п.п.7.4.1, п.7.4 та п.1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", чим завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року на суму 380309,00 грн та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 398871,00 грн., та порушено п.п.7.2.3, 7.2.6,7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", чим занижено до сплати в бюджет податку на додану вартість на суму 99800,00 грн, в тому числі за вересень 2009 року на суму 33267,00 грн, за листопад 2009 року на суму 66533,00 грн. та завищено від'ємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2009 року на суму 33200,00 грн. Висновки податковим органом зроблено на підставі матеріалів зустрічних перевірок контрагентів позивача, відповідно до яких встановлено, що у даних контрагентів відсутні необхідні трудові та виробничі потужності для здійснення поставок такої кількості товару, тощо. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Закону та інших підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач - ПАТ "Шкіряник" є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ "Шкіряник", заснованого Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області відповідно до постанови КМУ "Про перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства" №686 від 07.12.1992 року та наказу №333 від 01.08.1994 року, є правонаступником державного підприємства "Болехівського шкірзаводу", створеного 1994 року та діючого на основі тимчасового Статуту, зареєстрованого виконкомом Болехівської міської Ради народних депутатів від 18.09.1994 року. Взяте на податковий облік Долинською оДПІ 15.12.1996 року, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва за №13191593 від 18.09.1997 року (том 1 зворотній бік а.с. 24).

Відповідно до статуту ПАТ "Шкіряник" предметом діяльності товариства є виробництво та реалізація шкірсировини, шкіряних напівфабрикатів, шкіри тощо (том 3 а.с. 106-119).

Для потреб виробництва та здійснення господарської діяльності у власності ПАТ "Шкіряник" є майновий комплекс, що складається з цехів, складів, лабораторії, компресорної та інших споруд (том 3 а.с. 121).

У підтвердження економічної діяльності, виробництва промислової продукції за період, в якому здійснені спірні господарські операції, позивачем надано відповідні статистичні звіти, які відображають виробництво промислової продукції (том 3 а.с. 122-149).

Встановлено, що в період з 05.01.2011 року по 13.01.2011 року на підставі направлення податкового органу на перевірку відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2010 року за період що декларувався з 01.09.2010 року по 31.10.2010 року, за результатами якої 14.02.2011 року складено акт за № 9/234/22173327, яким встановлено порушення позивачем п.п.7.4.1, п.7.4 та п.1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", чим завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року на суму 380309,00 грн та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 398871,00 грн. (том 1 а.с.24-31).

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, відповідач 09.02.2011 року податковим повідомленням-рішенням за №/0 зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в сумі 380309,00 грн. за жовтень 2010 року (том 1 а.с. 23).

Також, в період з 31.01.2013 року по 13.02.2013 року відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій з ТОВ "Арті Інвест" з 01.09.2009 року по 31.04.2012 року та з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із ПП "Аеромакс-сервіс" за період з 01.07.2010 року по 30.09.2010 року, за результатами якої 20.02.2013 року складено акт за №336/220/22173327, яким встановлено порушення позивачем, в тому числі п.п.7.2.3, 7.2.6,7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", чим занижено до сплати в бюджет податку на додану вартість на суму 99800,00 грн, в тому числі за вересень 2009 року на суму 33267,00 грн і за листопад 2009 року на суму 66533,00 грн та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2009 року на суму 33200,00 грн (том 1 а.с. 33-43).

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, відповідач 06.03.2013 року податковим повідомленням-рішенням за № визначив позивачу додаткове податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 99800,00 грн, а за штрафними фінансовими санкціями - 24950,00 грн. (том 1 а.с. 32).

Судом встановлено, що підставою для визначення вказаних зобов'язань та зменшення сум бюджетного відшкодування слугував висновок проведених перевірок, згідно яких позивачем безпідставно заявлено до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість згідно правочинів укладених із ТОВ "Газторг", ТОВ "Югукрбізнес", ПП "Приматех", ТОВ "ЛУКСОР", ТОВ "Ледер-Плюс", ТОВ "Євро-Трейд", ТОВ "Арті Інвест" та ПП "Аеромакс-сервіс". Укладені правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, є безтоварними.

Висновки про наявність вказаних порушень ґрунтуються на встановленні відповідачем під час перевірок використаних актів та довідок перевірки даних контрагентів про проведення аналізу їх діяльності та встановлення відсутності наявності трудових ресурсів, необхідних умов для результатів відповідної господарської економічної діяльності, основних фондів виробничих активів складських приміщень, наявність ряду фіктивних суб'єктів господарювання, угоди з якими теж є нікчемними, відсутність окремих із них за місцем знаходження. Тобто, зроблено висновок про діяльність вказаних підприємств спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, не набуття належним чином цивільної право-дієздатності, висновку про фіктивність правочинів та їх безтоварність.

Як наслідок відповідач дійшов висновку, що позивачем безпідставно, в порушення норм Податкового кодексу України заявлено до бюджетного відшкодування показники від здійснення господарських операцій укладених із ТОВ "Газторг", ТОВ "Югукрбізнес", ПП "Приматех", ТОВ "ЛУКСОР", ТОВ "Ледер-Плюс", ТОВ "Євро-Трейд", ТОВ "Арті Інвест" та ПП "Аеромакс-сервіс" за відповідний період.

В даному випадку слід зазначити, що порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету України або відшкодуванню з нього (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків регламентовано п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 даного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сум податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2 п.7.7 ст.7 вказаного Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, мас від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.7.4 п.7.7. ст.7 цього Закону платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому, платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

В той же час, відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 7.4.4 даного пункту якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до вимог підпункту 7.4.5. не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Пунктом 7.5.1 даного Закону зазначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Визначення терміну бюджетне відшкодування передбачене пунктом 1.8, згідно положень якого бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Вирішуючи правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомленнь-рішень та перевіряючи вказані рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність вимогам встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про прийняття відповідачем необґрунтованих рішень, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Так, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7. Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Поряд з цим, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій, їх товарність та зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, бюджетного відшкодування судом встановлено наступне.

Так, 14.07.2010 року між ПАТ "Шкіряник" (покупець) та ПП "ПРИМАТЕХ" (продавець) укладено договір купівлі - продажу №061402-10ШК. Відповідно до п. 1.1. зазначеного вище договору сторони домовились про те, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно накладних, які є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар і розрахуватися за нього. Відповідно до п. 4.1. цього ж договору сторони домовились про те, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця (том 2 а.с 209).

На виконання вимог зазначеного вище договору продавцем у вересні 2010 року було поставлено ВРХ на загальну суму 1300000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 216 666,67 грн, а в жовтні 2010 року поставлено ВРХ на загальну суму 1218647,7 грн. в т. ч. ПДВ на суму 203107,95 грн, про що виписані наступні накладні: №892 від 08.09.2010 року (том 1 а.с. 133), №2391 від 23.09.2010 року (том 1 а.с. 127), №7101 від 07.10.2010 року (том 1 а.с. 131), №29101 від 29.10.2010 року (том 1 а.с. 137).

Крім того, ПП "ПРИМАТЕХ" виписано товариству наступні податкові накладні: №892 від 08.09.2010 року (том 1 а.с. 135), №2391 від 23.09.2010 року (том 1 а.с. 129). №2898 від 28.09.2010 року (том 1 а.с. 130), №7101 від 07.10.2010 року (том 1 а.с. 136), №29101 від 29.10.2010 року (том 1 а.с. 139).

Також, позивачем надані ветеринарні свідоцтва на отриману сировину, а саме: №152805 від 06.09.2010 року (том 1 а.с. 134), №152813 від 20.09.2010 року (том 1 а.с. 128), №152812 від 05.10.2010 року (том 1 а.с. 132), №152810 від 27.10.2010 року (том 1 а.с. 138).

Відповідно до п. 2 "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей» затвердженої Наказом Міністерства Фінансів України №99 від 16.05.1996 р. (із змінами та доповненнями) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. А в силу п. 3 цієї ж інструкції бланки довіреностей видаються після їх реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей.

Реалізовану продавцем сировину позивач одержував за довіреностями №312 від 08.09.2010 року, №334 від 23.09.2010 року, №352 від 07.10.2010 року, №391 від 29.10.2010 року виданими ПАТ "Шкіряник" ОСОБА_3. Дана обставина також підтверджується і копіями 74, 75, 76, 78 сторінками журналу реєстрації довіреностей (том 2 а.с. 67-78). Крім того, досліджені прийомо - здаточні акти №136 від 08.09.2010 року, №142 від 23.09.2010 року, №147 від 07.10.2010 року (том 1 а.с. 236-237, том 3 а.с. 10-11), №160 від 29.10.2010 року (том 1 а.с. 233).

За отриману сировину товариством оплачено продавцю кошти згідно наступних платіжних доручень №1588 від 08.09.2010 року, №1608 від 13.09.2010 року, №1624 від 14.09.2010 року, №1366 від 23.09.2010 року, №1660 від 28.09.2010 року, №1663 від 04.10.2010 року, №1683 від 08.10.2010 року, №1436 від 14.10.2010 року, №1729 від 29.10.2010 року, №1489 від 03.11.2010 року.

Тобто, зібраними в матеріалах справи доказами (накладними, податковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, прийомо-здаточними актами, платіжними дорученнями) повністю підтверджується реальність проведених операцій.

При цьому, висновки податкового органу грунтуються на інформації отриманої від Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська щодо відсутності, станом на 21.03.2011 року, ПП "ПРИМАТЕХ" за місцезнаходженням (том 1 а.с. 52-54).

Аналогічно 19.01.2010 року між ПАТ "Шкіряник" (покупець) та ТОВ "Ледер - Плюс" (продавець) укладено договір №5 купівлі - продажу шкір ВРХ (п. 1 договору). Відповідно до п. 2 даного договору сторони передбачили, що ціна за відвантажену сировину вказується в накладних на товар. Транспортування товару здійснюється за рахунок продавця (п. 5 договору). В силу вимог п. 6 договору прийомка товару по вазі, сортності і кількості штук проводиться на складі покупця. Термін дії зазначеного вище договору до 31.12.2010 року (п. 7 Договору) (том 2 а.с.206).

На виконання вимог зазначеного вище договору продавцем у вересні 2010 року поставлено шкір ВРХ на загальну суму 876133,86 грн, в т.ч. ПДВ - 146 022,31 грн, а в жовтні 2010 року поставлено шкіри ВРХ на загальну суму 1497943,5 грн, в т.ч. ПДВ 249657,25 грн, про що було виписано наступні видаткові накладні: №РН-00068 від 15.09.2010 року (том 1 а.с. 145), №РН-00073 від 30.09.2010 року (том 1 а.с. 148), №РН-00076 від 13.10.2010 року (том 1 а.с. 151), №РН-00079 від 21.10.2010 року (том 1 а.с. 154), №РН-00081 від 27.10.2010 року (том 1 а.с. 157).

Крім того, ТОВ "Ледер - Плюс" по зазначених вище операціях виписано товариству податкові накладні №68 від 15.09.2010 року (том 1 а.с. 147), №73 від 30.09.2010 року (том 1 а.с. 150), №76 від 13.10.2010 року (том 1 а.с. 153), №79 від 21.10.2010 року (том 1 а.с. 156), №81 від 27.10.2010 року (том 1 а.с. 159).

Також, товариством представлені в якості доказів ветеринарні свідоцтва на отриману сировину, а саме: №957048 від вересня 2010 року (т. 1 а.с. 146), №957854 від 28.09.2010 року (том 1 а.с. 149), №957347 від жовтня 2010 року (том 1 а.с. 152), №957495 від жовтня 2010 року (том 1 а.с. 155), №958219 від 25.10.2010 р. (том 1 а.с. 158).

Реалізовану продавцем сировину позивач одержував за довіреностями №320 від 15.09.2010 року №341 від 30.09.2010 року, №360 від 13.10.2010 року, №373 від 21.10.2010 року, №385 від 27.10.2010 року виданими ПАТ "Шкіряник" ОСОБА_3. Дана обставина також підтверджується копіями 75-78 сторінками журналу реєстрації довіреностей (том 2 а.с. 67-78).

Крім того, досліджені судом прийомо - здаточні акти №137 від 15.09.2010 року, №145 від 30.09.2010 року, №149 від 13.10.2010 року (том 2 а.с. 10-11), №155 від 21.10.2010 року (том 2 а.с. 16), №158 від 27.10.2010 року (том 2 ст. 21-22).

За отриману продукцію товариством сплачено продавцю кошти згідно наступних платіжних доручень: №1648 від 17.09.2010 року, №1363 від 23.09.2010 року, №49 від 04.10.2010 року, №1419 від 13.10.2010 року, №1699 від 14.10.2010 року, №52 від 21.10.2010 року, №56 від 22.10.2010 року, №1478 від 28.10.2010 року.

Тобто, зібраними в матеріалах справи доказами (накладними, податковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, прийомо - здаточними актами, платіжними дорученнями) повністю підтверджується реальність проведених операцій.

При цьому, згідно довідки ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька від 28.01.2011 року №92/23-411/33200527 (том 1 а.с. 72-73) встановлено, що ТОВ "Ледер - Плюс" станом на момент здійснення господарських операцій зареєстроване платником ПДВ. Перевіркою встановлено, що суми ПДВ по операціях із позивачем ТОВ "Ледер - Плюс" включило до податного зобов'язання за вересень-жовтень 2010 року. Суми ПДВ відображені в реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку №5 до податкової декларації.

Відповідно до п. 1 висновку 4 зазначеної вище довідки податковий орган зазначив, що звіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин ТОВ "Ледер Плюс" з ПАТ "Шкіряник"

Таким чином, зібраними в матеріалах справи доказами (накладними, податковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, прийомо - здаточними актами, платіжними дорученнями, матеріалами зустрічних перевірок) повністю підтверджується реальність проведених операцій.

Щодо господарських операцій ПАТ "Шкіряник" та ТОВ "Євротрейд Холдинг" встановлено наступне.

Так, 01 вересня 2010 року між ПАТ "Шкіряник" (покупець) ТОВ "Євротрейд Холдинг" (продавець) укладено Договір №12 купівлі - продажу шкір ВРХ мокросолених, обряджених, боєнського походження (п. 1 договору). Відповідно до п. 2 даного договору сторони передбачили, що ціна за відвантажену сировину вказується в накладних на товар. Транспортування товару здійснюється за рахунок продавця (п. 5 договору). В силу вимог п. 6 договору прийомка товару по вазі, сортності і кількості штук проводиться на складі покупця. Термін дії зазначеного вище договору до 31.12.2010 року (п. 7 Договору) (том 2 а.с. 203).

На виконання вимог зазначеного вище договору у вересні 2010 року ТОВ "Євротрейд Холдинг" продало товариству шкір ВРХ на загальну суму 1946302,68 грн, в т.ч. ПДВ 324383,78 грн, а в жовтні 2010 року - на загальну суму 2559587,82 грн, в т.ч. ПДВ - 426 597,97 грн згідно наступних накладних: №31 від 07.09.2010 року (том 2 а.с. 25), №50 від 17.09.2010 року (том 2 а.с. 28), №54 від 21.09.2010 року (том 2 а.с. 31), №75 від 29.09.2010 року (том 2 а.с. 34), №74 від 28.09.2010 року (том 2 а.с. 37), №226 від 06.10.2010 року (том. 2 а.с. 40), №270 від 12.10.2010 року (том 2 а.с. 42), №301 від 14.10.2010 року (том 2 а.с. 45), №314 від 15.10.2010 року (том 2 а.с. 48), №325 від 16.10.2010 року (том 2 а.с. 51), №370 від 22.10.2010 року. (том 2 а.с. 53), №401 від 26.10.2010 року (том 2 а.с. 55).

ТОВ "Євротрейд Холдинг" видано товариству наступні податкові накладні: №31 від 07.09.2010 року (том 2 а.с. 26), №50 від 17.09.2010 року (том 2 а.с. 29), №54 від 21.09.2010 року (том 2 а.с. 32), №75 від 29.09.2010 року (том 2 а.с. 35), №74 від 28.09.2010 року (том 2 а.с. 38), №226 від 06.10.2010 року (том 2 а.с. 41), №270 від 12.10.2010 року (том 2 а.с. 43), №301 від 14.10.2010 року (том 2 а.с. 46), №314 від 15.10.2010 року (том 2 а.с. 49), №325 від 16.10.2010 року (том 2 а.с. 52), №370 від 22.10.2010 року (том 2 а.с. 54), №401 від 26.10.2010 року (том 2 а.с. 56).

В судовому засіданні досліджені ветеринарні свідоцтва на отриману сировину, а саме: №583421 від вересня 2010 року (том 2 а.с. 27), №583423 від 15.09.2010 року (том 2 а.с. 30), №583425 від 18.09.2010 року (том 2 а.с. 33), №581756 від 28.09.2010 року (том 2 а.с. 36), №583427 від 26.09.2010 року (том 2 а.с. 39), №583527 від 12.10.2010 року (том 2 а.с. 44), №581743 від 11.10.2010 року (том 2 а.с. 47), №581747 від 15.10.2010 року (том 2 а.с. 50), №586870 від 22.10.2010 року (том 2 а.с. 57).

Реалізовану продавцем сировину позивач одержував за довіреностями №310 від 07.09.2010 року, №326 від 17.09.2010 року, №331 від 21.09.2010 року, №337 від 28.09.2010 року, №340 від 29.09.2010 року, №356 від 12.10.2010 року, №362 від 14.10.2010 року, №365 від 15.10.2010 року, №377 від 22.10.2010 року, №382 від 26.10.2010 року, виданими ПАТ "Шкіряник" ОСОБА_3. Дана обставина також підтверджується копіями 74-79 сторінок журналу реєстрації довіреностей (том 2 а.с. 67-78).

Також по даних операціях наявні прийомо - здаточні акти: №135 від 07.09.2010 року, №139 від 17.09.2010 року, №140 від 21.09.2010 року, №143 від 28.09.2010 року, .№144 від 29.09.2010 року, №146 від 06.10.2010 року, №148 від 12.10.2010 року, №150 від 14.10.2010 року, №151 від 15.10.2010 року, №152 від 16.10.2010 року, №156 від 22.10.2010 року, №157 від 26.10.2010 року.

За отриману продукцію ПАТ "Шкіряник" сплачено продавцю кошти згідно наступних платіжних доручень: №1365 від 23.09.2010 року, №1396 від 05.10.2010 року, №1400 від 08.10.2010 року, №1684 від 08.10.2010 року, №1403 від 12.10.2010 року, №1420 від 13.10.2010 року, №1701 від 15.10.2010 року, №1443 від 15.10.2010 року, №1446 від 15.10.2010 року, №51 від 20.10.2010 року, №54 від 22.10.2010 року, №53 від 21.10.2010 року, №1728 від 28.10.2010 року, №1479 від 28.10.2010 року, №1730 від 29.10.2010 року, №1486 від 01.11.2010 року, №63 від 04.11.2010 року, №1732 від 04.11.2010 року, №1508 від 10.11.2010 року, №1736 від 16.11.2010 року, №1524 від 18.11.2010 року, №100 від 25.11.2010 року.

В даному випадку, зібраними в матеріалах справи доказами (накладними, податковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, прийомо - здаточними актами платіжними дорученнями, матеріалами зустрічних перевірок) повністю підтверджується реальність проведених операцій.

Однак, актом перевірки від 25.03.2011 року №241/23-02/37222018 (том 1 а.с. 56-59) встановлено відсутність ТОВ "Євротрейд Холдинг" об'єктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів за період з 01.08.2010 року по 31.12.2010 року. При цьому, встановлено, що ТОВ "Євротрейд Холдинг" у вересні - жовтні 2010 р. було платником ПДВ. Суми ПДВ від реалізації товариству продукції включено до податкового зобов'язання за вересень 2010 року в сумі 324383,78 грн та за жовтень 2010 року в сумі 426597,97 грн.

Також, суд не бере до уваги посилання податкового органу на висновок експерта від 14 серпня 2011 року №95 (том 4 а.с. 205-211), оскільки згідно з витягом з Реєстру атестованих судових експертів від 06.03.2012 року судовий експерт ОСОБА_4 не зареєстрований в Реєстрі атестованих судових експертів, а тому зазначений висновок не може бути належним доказом у справі (том 2 а.с. 85). Відповідно до ч. З ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. В силу вимог ст. 7 цього ж Закону передбачено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань. Крім того зазначений вище висновок експерта не був підставою для складання висновків акту перевірки від 14.01.2013 р. №9/234/22173327, а отже не може братись до уваги.

Також, суд звертає увагу, що висновок експерта від 14 серпня 2011 року №95 грунтується на досліджених копіях документів.

При цьому, розділом 3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року експертиза проводиться на основі відібраних експериментальних зразків підписів, виконаних особисто особою, підпис якої ідентифікується. Даною інструкцією не передбачений порядок проведення експертизи на основі звірки підписів в копіях документів.

Крім того, суд звертаю увагу на те, що даному висновку як доказу надано оцінку Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі №1442/12/0970, що набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.10.2013 року №К/800/27765/13 (том 3 а.с. 56-57, том 4 а.с. 153-158).

Щодо господарських операцій ПАТ "Шкіряник"з ТОВ "ЮПК - ІНВЕСТ" встановлено.

Зокрема, ПАТ "Шкіряник» 25.06.2010 р. укладено з ТОВ "ЮПК - ІНВЕСТ" договір №25/06-2 (том 3 а.с. 32-35). Перевіз здійснювався транспостом постачальника. На виконання умов даного договору товариство у вересні 2010 року придбало у ТОВ "ЮПК - ІНВЕСТ" дубник хромовий кількістю 20 т. на загальну суму 212000,00 грн, в т.ч. ПДВ 25333,33 грн. В жовтні 2010 року було придбано дубник хромовий на загальну суму 41040 грн, в т.ч. ПДВ 6 840 грн.

ТОВ "ЮПК -ІНВЕСТ" виписано позивачу видаткову накладну №РН-0000066 від 27.09.2010 року (том 1 а.с. 161) та видаткову накладну №РН-0000073 від 22.10.2010 року (том 1 а.с. 165).

Також, ТОВ "ЮПК -ІНВЕСТ" виписано товариству податкові накладні №79 від 27.09.2010 року (том 1 а.с. 162) та №88 від 22.10.2010 року (том 1 а.с. 165).

Крім того, в судовому засіданні досліджені накладні №397 від 27.09.2010 року (том 1 а.с. 160) та №453 від 25.10.2010 року (том 1 а.с. 163), на підставі яких продукція була прийнята на склад підприємства.

За отриману продукцію позивачем сплачено згідно наступних платіжних доручень: №1380 від 27.09.2010 року, №1417 від 12.10.2010 року, №1485 від 29.10.10 року.

Відповідно до довідки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 10.01.2012 року №4/23-3/34681041 (том 1 а.с. 61 - 62) ТОВ "ЮПК - ІНВЕСТ" у вересні - жовтні 2010 року було зареєстровано платником ПДВ. Суми ПДВ по накладній за вересень 2010 року включено до податкового зобов'язання по ПДВ за вересень 2010 р.

Відповідно до п. 1 висновку 4 зазначеної вище довідки податковий орган зазначив, що звіркою ТОВ "ЮПК-НВЕСТ" документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ПрАТ "Шкіряник" у вересні 2010 року Долинська оДПІ не надала зустрічних перевірок даного підприємства за жовтень 2010 р.

Судом досліджено, що 25.05.2010 року між ПАТ "Шкіряник" та ТОВ "ЮГУКРБІЗНЕС" укладено договір №11 (том 1 а.с. 239) купівлі продажу шкір ВРХ мокросолених, обряджених, боєнського походження (п. 1 договору). Відповідно до п. 2 даного договору сторони передбачили, що ціна за відвантажену сировину вказується в накладних на товар. Транспортування товару здійснюється за рахунок продавця (п. 5 договору). В силу вимог п. 6 договору прийомка товару по вазі, сортності і кількості штук проводиться на складі покупця. Термін дії зазначеного вище договору до 31.12.2010 року (п. 7 Договору).

На виконання умов договору ТОВ "ЮГУКРБІЗНЕС" поставлено товариству шкіри ВРХ, про що було виписано накладну від 04.08.2010 року №1008041 на суму 124897,50 грн, в т.ч. ПДВ в розмірі 20816,25 грн. (том 1 а.с. 240). Також було виписано податкову накладну від 04.08.2010 року №1008041 (том 1 а.с. 241). Досліджено ветеринарне свідоцтво №583429 від 02.08.2010 року (том 1 а.с. 242) та прийомо - здаточний акт від 04.08.2010 року №130.

Реалізовану Продавцем сировину одержував за довіреністю №280 від 05.08.2010 року ОСОБА_3, доказом чого є копія 73 сторінки журналу реєстрації довіреностей (том 2 а.с. 67-78).

За отриману продукцію ПАТ "Шкіряник" сплачено згідно платіжного доручення від 28.09.2010 року №1661.

Таким чином, зібраними в матеріалах справи доказами (накладними, податковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, прийомо - здаточними актами платіжними дорученнями, матеріалами зустрічних перевірок) повністю підтверджується реальність проведених операцій.

Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_3, який працює на посаді майстра складу шкірсировини на ПАТ "Шкіряник", підтвердив факт отримання та використання у виробництві шкірсировини від ПП "Приматех", ТОВ "Ледер-Плюс", ТОВ "Євротрейд Холдинг" та ТОВ "Югукрбізнес" (том 4 а.с. 1-6).

При цьому, щодо проведених операцій із ТОВ "ЮГУКРБІЗНЕС" податковим органом зазначено, що згідно відповіді ДПІ у Оболонському районі м. Києва дане підприємство подало останню звітність по податку на додану вартість за червень 2010 року; декларація з податку на прибуток підприємства подана за 1 півріччя 2010 року, де валовий дохід становить 210750,00 грн, розрахунок комунального податку подано з кількістю працюючих - 0 чоловік, що свідчить про відсутність технічного персоналу; розрахунок податку з власників транспортних засобів до ДПІ не подано, що свідчить про відсутність транспортних засобів на підприємстві. Тобто, факту сплати податку на додану вартість ТОВ "ЮГУКРБІЗНЕС" до бюджету не встановлено.

З даного приводу суд зазначає, що такі факти, як неподання контрагентом податкової звітності та несплата необхідної суми податкових зобов'язань за наслідками здійснення спірних операцій стосуються не позивача безпосередньо, а цього контрагента, а тому самі по собі, не у зв'язку з іншими обставинами справи, не можуть слугувати об'єктивними ознаками недобросовісності позивача як платника податку. Чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з повнотою відображення постачальником продукції у своїй звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником до бюджету податку на додану вартість. Відсутність у контрагента необхідної найманої праці не спростовує можливості залучення працівників на договірній основі. Податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт постачальником. З такою правовою позицією погоджуються і вищі судові інстанції (Ухвала ВАСУ від 25.12.2012 року по справі № К-24680, Постанова ВАСУ від 03.04.2013 року по справі № К/9991/32753/12). Покупець не має права перевіряти кількість працюючих осіб контрагента-постачальника (Ухвала ВАСУ від 10.01.2012 року). Відсутність у контрагента необхідної трудової сили не спростовує можливості залучення працівників на договірній основі. Податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт постачальником (Ухвала ВАСУ від 08.08.2012 року по справі №К/9991/35491/132).

Також, у вересні 2010 року ПП "Компанія "Санта" надано позивачу послуги з обов'язкового розміщення інформації, про що свідчить податкова накладна від 14.09.2010 року №15838 на суму 390,00 грн. в т.ч. ПДВ 65,00 грн. (том 1 а.с. 144). За надані послуги товариство сплатило кошти згідно платіжного доручення №1616 від 14.09.2010 року. За результатами наданих послуг складено акт приймання-передачі робіт (том 3 а.с. 220). Факт надання цих послуг позивач підтвердив також і повідомленням розміщеним ПП "Компанія "Санта" у Відомостях Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №168 від 13.09.2010 року (том 3 а.с. 220).

Судом також встановлено, що з метою проведення зустрічних звірок по TOB "Газторг Україна" податковим органом було надіслано запит до ДПІ в Печерському районі м. Києва від 29.12.2010 №1647/7/23-04/4. Згідно інформації ДПІ в Печерському районі м. Києва від 10.01.2011р. №362/7/23-1110 зазначено дані податкової декларації з ПДВ за травень та червень, з яких вбачається, що загальна сума податкових зобов'язань (р.9 Декларації) та податкового кредиту (р.17 Декларації) становить 0 грн. В ході проведення аналізу згідно додатку №5 "Розшифровки податкового кредиту в розрізі контрагентів", затвердженого Наказом ДПА України від 17.03.2008р. №159 та наказу ДПА України від 18.04.2008 року №266 "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" шляхом автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту встановлено виявлено розбіжності при звірці показників податкової звітності контрагентів, внаслідок яких позивачем задекларовано податкового кредиту більше, ніж податкового зобов'язання задекларованого TOB "Газторг Україна", оскільки TOB "Газторг Україна", подало останню звітність по декларації з ПДВ за квітень 2010 року, декларації не подано за травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2010 року. Тобто, факту сплати податку на додану вартість TзOB "Газторг Україна" до бюджету не встановлено.

Суд звертає увагу на той факт, що зазначені вище обставини не були підставою для виключення суми ПДВ в розмірі 26 649,08 грн. за вересень 2010 року та 99,02 грн. за жовтень 2010 року. Єдиною підставою для виключення спірних сум ПДВ був факт визнання "недійсною" декларації по ПДВ TOB "Газторг Україна" за вересень 2010 року (стор. 6 та 12 акту перевірки від 14.01.2011 р. №9/234/22173327).

При цьому суд зазначає, що податковим органом не враховано положення абз. 1 пп. 4.1.2 п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

За змістом абзацу п'ятого підпункту 4.1.2 пункту 4.1 цієї ж статті Закону податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України (додаток № 1 до наказу Державної податкової адміністрації України від 31.12.2008 № 827) передбачено, якщо податкова звітність, надана органу ДПС платником податків, заповнена всупереч правилам, визначеним у затвердженому порядку її заповнення, то вона може бути не визнана органом ДПС як податкова звітність. Підставою про невизнання податкової звітності є: відсутність підпису відповідних посадових осіб (факсиміле не дозволяється); відсутність скріплення печаткою підписів платника податків; відсутність обов'язкових реквізитів податкового документа; відсутність обов'язкових додатків до податкової звітності, передбачених порядком заповнення відповідної звітності; неможливість прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті); наявність порваних аркушів, підчищень, помарок, виправлень, дописок і закреслювань; подання ксерокопії звітних документів; порушення загальних вимог оформлення документів податкової звітності.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що підставою для відмови податкового органу визнати податкову звітність як податкову декларацію є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом державної податкової служби.

Однак, ні Законом України "Про державну податкову службу в Україні", ні Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не надано право органам ДПС визнавати податкову декларацію недійсною.

Поряд з цим, судом встановлено, що 21.12.2009 року між ПАТ "Шкіряник" та ТОВ "Газторг Україна" було укладено договір постачання природного газу №12/09-21/03 (том 3 а.с. 50-53). На виконання умов договору у вересні 2010 року ТОВ "Газторг Україна" поставив товариству природний газ на загальну суму 155977,79 грн, про що було складено акт приймання-передачі № від 30.09.2010 року та акт приймання - передачі № від 30.09.2010 року (том 3 а.с. 54-55).

Крім того, в матеріалах справи наявні податкова накладна від №3683 від 30.09.2010 року на суму 159894,46 грн, в т.ч. ПДВ 26649,08 грн (том 1 а.с. 140) та податкова накладна на попередню оплату №3890 від 12.10.2010 року на суму 594,14 в т.ч. ПДВ 99,02 грн. (том 1 а.с. 141).

За отриманий газ ПАТ "Шкіряник" сплатило кошти згідно наступних платіжних доручень №1617 від 14.09.2010 року та №1402 від 12.10.2010 року.

Згідно довідки ДПІ в Печерському районі м. Києва від 06.09.2011 р. №/23-11/36185253 (том 1 а.с. 67-68) встановлено, що ТОВ "Газторг Україна" у вересні 2010 року було зареєстровано платником ПДВ. Цією ж довідкою підтверджено укладання договору від 09.12.2009 року №12/09-21/03. Також, підтверджено сплату ПАТ "Шкіряник" за отриманий газ у вересні 2010 року в сумі 159894,46 грн.

Відповідно до п. 1 висновку 4 зазначеної вище довідки податковий орган зазначив, що звіркою ТОВ "Газторг Україна" документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ПАТ "Шкіряник" у вересні 2010 року. Згідно п. 2 висновку звіркою ТОВ "Газторг Україна" встановелно відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ПАТ "Шкіряник". Долинська оДПІ не надала зустрічних перевірок даного підприємства за жовтень 2010 року.

Щодо контрагента ТОВ "Луксор" відповідач вказує на те, що згідно відповіді ДПІ у Печерському районі м. Києва від 20.09.2010р. №21308/7/23-1110 за результатами перевірки було складено акт 20.09.2010 року №5206/23-11/31991982 про неможливість проведення перевірки, оскільки ТОВ "Луксор" за юридичною адресою не знаходиться. Тобто, факту сплати податку на додану вартість ТзОВ "Луксор" до бюджету не встановлено.

З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно ст.13 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.10 № 2467-VI транспортування природного газу здійснюється відповідно до договору. За договором транспортування природного газу газотранспортне підприємство зобов'язується транспортувати природний газ, довірений йому замовником, магістральними трубопроводами до пункту приймання-передачі газу та передати його замовнику, а замовник зобов'язується сплатити газотранспортному підприємству встановлену в договорі вартість транспортування. Тобто, продавець передає покупцю газ у загальному потоці газу у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу (далі - ПСГ) у газотранспортну систему.

Суд звертає увагу на той факт, що зазначені вище обставини не були підставою для виключення суми ПДВ в розмірі 9243,16 грн за вересень 2010 року та 28639,31 грн за жовтень 2010 року. Єдиною підставою для виключення спірних сум ПДВ був факт визнання "недійсною" декларації по ПДВ ТОВ "Луксор" за вересень, жовтень 2010 року (стор. 6 та 12 акту перевірки від 14.01.2011 р. №9/234/22173327).

Судом досліджено, що 20.09.2006 року між ТОВ "Луксор" та ПАТ "Шкіряник" було укладено договір поставки природного газу №809-09-G. 01.08.2010 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду №23 до вищезазначеного договору поставки (том 3 а.с. 42). Згідно даної додаткової угоди сторони погодили ціну за 1000 стандартних метрів кубічного газу.

У вересні 2010 року ТОВ "Луксор" поставлено позивачу природний газ на суму 53542,56 грн, в т.ч. ПДВ 8923,76 грн, про що складенол акт №УЛ-0002947 прийому-передачі природного газу від 30.09.2010 року та №УЛ-0002947 на суму 1916,4 грн, в т.ч. ПДВ 319,4 грн. В жовтні 2010 року ТОВ "Луксор" поставлено природній газ на суму 126 488,94 грн, в т.ч. ПДВ 21081,49 грн, про що складено акт приймання передачі газу №УЛ-0002967 від 31.10.2010 року та №УЛ-0002967 від 31.10.2010 року на суму 4527,3 грн, в т.ч. ПДВ на суму 754,55 грн (том 1 а.с. 244, том 3 а.с. 43-45).

Також ТОВ "Луксор" виписано товариству наступні податкові накладні №322 від 30.09.2010 року (том 1 а.с. 245) та №361 від 25.10.2010 року (том 1 а.с. 143). ПАТ "Шкіряник" сплачено за поставлений газ згідно наступних платіжних доручень: №1321 від 09.09.2010 року, №1618 від 14.09.2010 року, №1675 від 05.10.2010 року, №1724 від 25.10.2010 року.

Крім того, встановлено що згідно акту перевірки ДПІ в Печерському районі м. Києва від 02.09.2011 року №6056/23-11/31991982 (том 1 а.с. 64) ТОВ "Луксор" задекларовано податкове зобов'язання по ПДВ за жовтень 2010 року в розмірі 6 498 914,00 грн, тобто в обсягах, які значно перевищують операції із поставки газу ПАТ "Шкіряник".

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, який працює на посаді інженера -енергетика на ПАТ "Шкіряник", підтвердив факт отримання та використання у виробництві газу отриманого від ТОВ "Луксор" та ТОВ "Газторг Україна" (том 3 а.с. 241-245).

Щодо господарських операцій ПАТ "Шкіряник" та ТОВ "Арті Інвест" судом встановлено наступне.

Так, 15.09.2009 року між ПАТ "Шкіряник" (покупець) та ТОВ "Арті Інвест" (продавець) укладено договір поставки №15/09 (том 2 а.с. 212-215). Згідно п. 1 даного договору продавець зобов'язувався поставити сухий дубник хромовий в кількості 100 тон. Поставка товару відбувалась на склад покупця (п. 2 договору).

На виконання умов договору ТОВ "Арті Інвест" поставлено ПАТ "Шкіряник" у вересні 2009 року дубник хромовий на суму 199600,08 грн, в т.ч. ПДВ 33266,68 грн., про що свідчить видаткова накладна від 23.09.2009 року №092301. У жовтні 2009 року - на суму 199600,08 грн, в т.ч. ПДВ 33266,68 грн, про що свідчить видаткова накладна від 16.10.2009 року №101601, у листопаді 2009 року - на суму 199 600,08 грн, в т.ч. ПДВ 33 266,68 грн, про що свідчить видаткова накладна від 13.11.2009 року №111002 та грудні 2009 року - на суму 199 200,0 грн, в т.ч. ПДВ 33 200,00 грн, про що свідчить видаткова накладні від 21.12.2009 року №121101. Також, досліджені податкові накладні від 23.09.2009 року №92301, від 16.10.2009 року №101601, від 13.11.2009 року №111002, від 21.12.2009 року №121101 (том 1 а.с.167-177).

Крім того, ПАТ "Шкіряник" надані накладні №467 від 23.09.2009 року, №500 від 16.10.2009 року, №542 від 13.11.2009 року, №598 від 21.12.2009 року, які свідчать про облік сировини на складі.

За отриманий товар товариством сплачено ТОВ "Арті Інвест" згідно наступних платіжних доручень: №1187 від 14.01.2010 року, №1096 від 18.11.2009 року, №579 від 23.11.2009 року, №1017 від 19.10.2009 року, №1037 від 30.10.25009 року, №944 від 25.09.2009 року, №460 від 23.09.2009 року.

В той же час, відповідно до Акту перевірки від 21.09.2012 року №841/15-02/35204018 (том 1 а.с. 75-102) ТОВ "Арті Інвест" на момент виникнення спірних правовідносин було зареєстровано платником ПДВ. ТОВ "Арті Інвест", повністю відобразило суми ПДВ в cкладі податкового зобов'язання по операціях із товариством за період вересня-грудня 2009 року.

Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджено реальність проведення господарських операцій.

Поряд з цим, згідно акту ДПІ у м. Сімферополі від 21.09.2012 року №841/15-02/35204018 TOB "Арті Інвест" не знаходиться за юридичною адресою, до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту.

В даному випадку суд зазначає, що податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт постачальником. Покупець не має права перевіряти кількість працюючих осіб контрагента - постачальника. Відсутність у контрагента необхідної трудової сили не спростовує можливості залучення працівників на договірній основі. Податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт постачальником.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до п. 102.1. ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Абзац 2 цієї ж статті передбачає, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. Пункт 1 розділу IX "Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 року №41 та зареєстрованого в Мінюсті 16.02.2011 року за №197/18935, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачає, що у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

Пункт 2 даного порядку вказує, що у графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення. А відповідно до п. 3. у графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

Тобто, виходячи із системного аналізу зазначених вище норм права, якщо платник податку подає уточнюючий розрахунок то 1095 днів починають свій відлік для показників відхилення. Наприклад, якщо платник податку збільшує податковий кредит чи податкове зобов'язання, то 1095 днів будуть стосуватись тільки різниці, на яку збільшується податковий кредит чи податкове зобов'язання. Аналогічно 1095 днів будуть стосуватись тільки різниці, на яку зменшується податковий кредит чи податкове зобов'язання. В протилежному випадку (так як вважає податкова інспекція) це буде суперечити абзацу 1 ст. 102.2 ПК України, який передбачає, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Досліджено, що ПАТ "Шкіряник" 20.10.2010 року подано до Долинської оДПІ податкову декларації по ПДВ за вересень 2010 року, згідної якої задекларувано податковий кредит за вказаний вище період в розмірі 672487,00 грн, в тому числі 571764,00 грн податкового кредиту по операціях із придбання з ПДВ на митній території України товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20%. Згідно розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, яка також подана відповідачу 20.10.2010 року випливає, що серед податкових накладних, що включені товариством до податкового кредиту наявна податкова накладна від 23.09.2009 р. №92301 на суму ПДВ 33266,68 грн, що виписана ТОВ "Арті-Інвест" (том 1 а.с 205-210).

Аналогічно, ПАТ "Шкіряник" 18.11.2010 року. подано до Долинської оДПІ податкову декларації по ПДВ за жовтень 2010 року (том 1 а.с. 200-204) та 18.12.2010 року за листопад 2009 року (том 1 а.с. 191-199).

Встановлено, що податковий кредит по операціях із ТОВ "Арт-Інвест", які відбулися у вересні, жовтні, листопаді 2009 року задекларований товариством у податкових деклараціях за цей же період.

Таким чином, відповідно до вимог п. 102.1. ст. 102 ПК України 1095 днів для донарахування спірних сум ПДВ по декларації за вересень 2009 року закінчується у жовтні 2012 року, за жовтень 2009 р. - у листопаді 2012 року, за листопад 2009 року - у грудні 2012 року.

Однак, в порушення вимог п. 102.1. ст. 102 ПК України Долинська оДПІ 20.02.2013 року складає акт перевірки №336/220/22173327 та згідно податкового повідомлення - рішення від 06.03.2013 року донараховує ПДВ.

При цьому, податковий орган вказує на уточнюючі розрахунки, що були подані в травні 2011 року та уточнювали декларації за вересень - листопад 2009 року. Однак, сторони не заперечують той факт, що дані уточнюючі розрахунки не стосувались операцій між позивачем та ТОВ "Арті Інвест" та ПП "Аеромакс-сервіс".

Щодо господарських операцій з ПП "Аеромакс-сервіс" суд зазначає наступне.

В серпні 2010 року ПАТ "Шкіряник" придбано у ПП "Аеромакс-Сервіс" підшипник 23134 з втулкою М3134 на суму 9200,00 грн, в тому числі ПДВ 1840,00 грн, про що було виписано видаткову накладну №РН-8-30002 від 30.08.2010 року та податкову накладну № від 30.08.2010 року.

Також у вересні 2010 року ПП "Аеромакс-Сервіс" продано товариству електротельфер вартістю 30200,00 грн, в т.ч. ПДВ 5033,33 грн, доказом чого є підписані між ПАТ "Шкіряник" та ПП "Аеромакс-Сервіс" видаткова накладна від 20.09.2010 року №РН-9-20001 та податкові накладні №5000001 від 29.07.2010 року та № від 20.09.2010 року.

За отримані підшипник та електротельфер ПАТ "Шкіряник" сплачено кошти згідно наступних платіжних доручень: №1335 від 09.09.2010 року, №1644 від 17.09.2010 року, №1543 від 29.07.2010 року, №1298 від серпня 2010 року.

Реалізований продавцем товар одержував за довіреністю №292 від 30.08.2010 року ОСОБА_6 та №327 від 20.09.2010 року ОСОБА_7, доказом чого є копія 73 та 75 сторінок журналу реєстрації довіреностей. (том 2 а.с. 67-78).

Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив факт отримання електротельфера ним у ПП "Аеромакс-Сервіс". Пояснив, що 21.09.2010 року електротельфер введено в експлуатацію (том 3 а.с. 246-250).

Таким чином, суд перевіряючи реальність господарських операцій, визначених угодами, що укладені між позивачем та контрагентами прийшов до висновку, що твердження податкового органу не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Як наслідок суд приходить до висновку про реальність даних господарських операцій, а також реальність усіх даних, наведених у документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, а відтак і про товарність господарських операцій.

Суд зазначає, що обставини, коли контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на формування податкового кредиту у разі, коли цей платник має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах. Так, у постанові від 13.01.2009 року (справа № 21-1578во08) Верховний Суд України зазначив, що визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі по собі не призвели до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляло правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні. У постанові від 11.12.2007 року (справа № 21-1376во06) Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, дана позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

В матеріалах справи відсутні докази обставин, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірний договір, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем, що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності позивачем, оскільки мета є суб'єктивною ознакою, притаманною фізичним особам. Юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані позивачу в зв'язку з несплатою ним сум податкових зобов'язань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірних зобов'язань за спірними договорами або відомості про наявність податкового боргу у позивача, представником відповідача, також суду не надано. Не доведено також відповідачем й наявності доказів кримінальної відповідальності посадових осіб та відповідальності суб'єктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було надано суду постанови про визнання винними відповідальних осіб контрагентів у вчиненні злочину, передбаченого статтею 212 Кримінального кодексу України.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для прийнятих податковим органом висновків.

Враховуючи вищевикладене, підлягають скасуванню податкове повідомлення-рішення за № /0 від 09.02.2011 року та податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2013 року.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 09.02.2011 року та № від 06.03.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Шкіряник" (77200, вул. Петрушевича, 29, м. Болехів, Івано-Франківська область, ) сплачений згідно платіжного доручення № 224 від 26.04.2013 року судовий збір в сумі 2 294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Грицюк П.П.

Постанова складена в повному обсязі 12.01.2015 року.