Справа № 33/547
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 грудня 2014 року м. Київ В/800/5330/14

Вищий адміністративний суд України у склад колегії суддів:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Ланченко Л.В., Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 вересня 2014 року

у справі № 33/547 (К/800/46970/14)

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмаш»

про визнання угоди недійсною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві звернулась до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 33/547 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмаш» про визнання угоди недійсною та стягнення коштів, якою було відмовлено Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 вересня 2014 року заявник послався на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 49 Цивільного кодексу України, на підтвердження чого постанову Верховного Суду України від 07 жовтня 2014 року, постанову Верховного Суду України від 18 березня 2002 року, в яких по-іншому, на думку заявника, застосовано норми матеріального права.

При цьому, колегія суддів відзначає, що судовими рішеннями, на які робиться посилання для підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути рішення таких касаційних судів (інстанцій): Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України як касаційної (третьої) інстанції, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України як касаційної (третьої) інстанції, а також рішення апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом України від 22 лютого 2007 року № 697-V «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ». Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним.

Як вбачається зі змісту доданих до заяви про перегляд судового рішення копій постанови Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 07 жовтня 2014 року, на яку заявник посилається як на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вона прийнята за результатом перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2014 року, тобто переглянута судом касаційної (четвертої) інстанції; постанова Верховного Суду України від 18 березня 2002 року, на яку заявник також посилається як на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, була прийнята за результатом перегляду ухвали Вищого господарського суду України від 02 січня 2001 року, тобто переглянута судом касаційної (четвертої) інстанції.

Таким чином, зазначені вище постанови Верховного Суду України від 07 жовтня 2014 року та від 18 березня 2002 року не відносяться до переліку рішень, на які можуть робитися посилання для підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві відсутні підстави, передбачені статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, для порушення питання щодо розгляду заяви Вищим адміністративним судом України про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

В зв'язку з наведеним, підстави для допуску справи до перегляду Верховним Судом України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві в допуску справи до провадження по перегляду Верховним Судом України справи Господарського суду міста Києва № 33/547 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмаш» про визнання угоди недійсною та стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Карась

_____________________ Л.В. Ланченко

_____________________ А.О. Рибченко

_____________________ Т.М. Шипуліна