Справа № 2-а-1/11
Суддя: Бучацька А. І.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1/11
Провадження № 2-а/513/2/15
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Бучацької А.І., при секретарі Златіній О.І., за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області Швець І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання протиправними дій у відмові в перерахунку пенсії особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ України в Одеській області), мотивуючи тим, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він має право на пенсію, розмір якої не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідач відмовив йому провести перерахунок пенсії відповідно до вимог зазначеного Закону, такі дії відповідача він вважає протиправними, такими, що не відповідають вимогам зазначеного Закону.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області та зобов'язати відповідача виплатити йому пенсію по інвалідності відповідно до ст.ст. 49, 50, п.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 24 січня 2011 року позов був задоволений повністю (а.с.67-74).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року апеляційна скарга ГУПФ України в Одеській області залишена без задоволення, а постанова Саратського районного суду Одеської області від 24 січня 2011 року - без змін (а.с. 87-88).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року касаційну скаргу ГУПФ України в Одеській області задоволено частково. Постанову Саратського районного суду Одеської області від 24 січня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.124-127).

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області (далі - УПФ України в Саратському районі) було залучено до участі у даній справі в якості другого відповідача.

Під час розгляду справи позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ГУПФ України в Одеській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що положення ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо розміру основної пенсії не розповсюджуються на позивача, оскільки йому призначена пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХХ11 від 09 квітня 1994 року.

Представник управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області позов не визнав, посилаючись, зокрема, на правомірність своїх дій. Зазначив, що позивач не звертався до УПФ України в Саратському районі із заявою про призначення пенсії відповідно Зкону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не надав відповідні документи для цього і на обліку в даному управлінні не перебуває.

Заслухавши позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченнями серії Б № 097227 та серії А № 125342 (а.с.7, 6, 46), перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області. Відповідно до його заяви про призначення пенсії, він отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Позивач на день звернення до суду також отримував додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон № 796- Х11) за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особа, що відноситься до категорії 1 і визнана інвалідом ІІ групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховувалась виходячи з 19 гривень 91 копійки ( а.с.45-48).

Позивач зазначає, що відповідач неправомірно не призначив йому пенсію по інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796- Х11), оскільки він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ групи.

Однак, з такими доводами позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796-ХІІ (в редакції від 09 липня 2007 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), якою встановлюється державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, зазначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком по II групі інвалідності.

З пенсійної справи позивача вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області та отримує державну пенсію по інвалідності згідно Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 7 Закону № 2262-ХІІ встановлено право вибору державної пенсії, та зазначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно Положенню про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому постановою правління пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року .№ 11-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 липня 2002 року за № 581/6869, головне управління здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсії виключно військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2282-Х11. Функції щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсії іншим категоріям осіб, в порядку, встановленому чинним законодавством, здійснюють районні управління відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року № 442/6730.

Тобто державна пенсія по інвалідності згідно із Законом України № 796-Х11 призначається органами Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Таким чином, для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України

№ 796-Х11 позивачу необхідно було звернутися до управління пенсійного фонду України за місцем проживання, а саме - до УПФ України в Саратському районі Одеської області з відповідною заявою про призначення такої пенсії та усіма необхідними документами. Однак, позивач заяву про призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону № 796-ХІІ з відповідними документами до УПФ України в Саратському районі не подавав і на обліку в даному управлінні не перебуває.

Крім того, відповідно до п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за N 135/1340 для переведення на пенсію по інвалідності відповідно Закону № 796-Х11, позивачу необхідно було надати до ГУПФ України в Одеській області заяву про припинення виплати пенсії відповідно Закону № 2262-ХІІ, яка йому призначена.

Однак, судом встановлено, що позивач із такою заявою до ГУПФ України в Одеській області не звертався.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ГУПФ України в Одеській області правомірно не призначив відповідачу державну пенсію по інвалідності згідно ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ, оскільки йому вже призначена та виплачується державна пенсія по інвалідності згідно Закону № 2262-ХІІ, а заяву про припинення виплати пенсії згідно Закону № 2262-ХХ11 до ГУПФ України в Одеській області та заяву про призначення пенсії згідно Закону № 796-ХІІ до УПФ України в Саратському районі Одеської області він не подавав. У зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що він подавав зазначені заяви, суд вважає безпідставними, тому що з тексту заяви вбачається, що позивач 10 червня 2010 року звертався до ГУПФ України в Одеській області з проханням про перерахунок основної та додаткової пенсії, а не про припинення виплати пенсії (а.с.15). Аналогічну заяву про перерахунок пенсії позивач подавав до УПФ України в Саратському районі Одеської області 08 жовтня 2010 року (а.с.16).

Згідно до ч.3 ст.24 Закону № 2262-Х11 надбавки і підвищення до пенсій по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи нараховуються і в порядку, встановленому Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.50 Закону №796-ХІІ (в редакції від 09 липня 2007 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 75% мінімальної пенсії за віком для інвалідів II групи.

Згідно ч. 3 ст.67 Закону №796-ХІІ (в редакції від 09 липня 2007 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, відповідно до зазначених норм позивач як особа, віднесена до категорії 1, мав право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком для інвалідів II групи.

До спірних правовідносин належить застосувати положення ч.2 ст.99 КАС України, щодо шестимісячного строку звернення до суду, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з дати подання позову (17 вересня 2010 року) мінус 6 місяців, тобто з 17 березня 2010 року.

Дія ст.50 Закону № 796-ХІІ не змінювалась та не зупинялась протягом 2010 року.

Стосовно правовідносин з приводу призначення позивачу вищевказаної додаткової пенсії у 2011, 2012, 2013, 2014 роках, суд зазначає наступне.

14 червня 2011 року прийнято Закон України № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини 3 ст.43 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік .

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/20 у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України пункт 4 розділу 7 Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визначені норми визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).

Із аналізу наведених норм випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1 і визнано інвалідом 2 групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю виплачується у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" норми і положення ст.ст. 50,ч.4 ст.54, 67,71 ЗУ України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" норми і положення ст.ст. 50, ч.4 ст.54, 67,71 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно п.6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Ст.50 Закону № 796-ХII (в редакції Закону N 76-VIII від 28 грудня 2014 року) встановлює, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, яка збільшила відсоток щомісячної додаткової пенсії до 40% для осіб, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідами ІІ групи. З врахуванням змін, внесених до вищезазначеної постанови постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення" щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується особам, що належать до категорії 1: інвалідам І групи -341,64 грн., інвалідам ІІ групи - 227,76 грн., інвалідам ІІІ групи - 170,82 грн..

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком для інвалідів II групи 1 категорії за період з 17 березня 2010 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням вже виплачених за цей період сум.

Розмір додаткової пенсії позивачеві як ліквідатору ЧАЕС 1 категорії інваліду ІІ групи, починаючи з 23 липня 2011 року і по теперішній час визначений відповідно до діючого законодавства, а тому, в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до ст.28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не може бути застосований для обчислення пенсії відповідно Закону № 796-Х11.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2011 року вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій, визначених статтями 50, 54 Закону № 796-ХII виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення частини третьої статті 28 зазначеного Закону не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою цієї статті.

Керуючись ст..ст.7-11, 99, ч.1 ст.158, ст.ст.159-163 КАС України, ст.50, ч. 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09 липня 2007 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії посадових осіб головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відмові перерахунку пенсії, як особі що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50, ч. 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09 липня 2007 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком для інвалідів II групи 1 категорії за період з 17 березня 2010 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням вже виплачених за цей період сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а особами, які не були присутніми під час проголошення постанови - у той же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя А. І. Бучацька