Справа № 2а/1570/1981/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Київ К/9991/3534/12

№ К/9991/3534/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2011

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011

у справі № 2а/1570/1981/2011 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Рибницька ферма «Акватоп»

до Державної податкової інспекції (ДПІ) у Приморському районі м. Одеси

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011, позов задоволено частково: визнано протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо анулювання реєстрації ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» платником податку на додану вартість з 26.11.2010; визнано протиправним та скасовано акт № 2495 від 26.11.2010р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп»; зобов'язано ДПІ у Приморському районі м. Одеси відновити показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп», задекларовані до 26.11.2010. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Позивач не реалізував своє процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що позивачем у період з жовтня 2009 року по грудень 2010 року були направлені на адресу ДПІ податкові декларації з ПДВ, які відповідачем були належним чином отримані та визнані як податкова звітність. (а.с. 16-101)

У декларації з податку на додану вартість за серпень 2010 року у рядку 10.1 відображені показники, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20 % та нульовою ставкою у сумі 2436942,00 грн. (колонка А), 487388,00 грн. (колонка Б) відповідно, а у рядку 12.1 - ПДВ, сплачений митним органам, у сумі 104492,00 грн. (колонка А), 20898,00 грн. (колонка Б). Сплата ввізного ПДВ здійснена за вантажною митною декларацією № 500030303/2010/003414, що підтверджується платіжним дорученням № 80 від 18.06.2010р. (а.с. 276).

На підставі реєстру податкових декларацій позивача за період з жовтня 2009 року по вересень 2010 року податковим органом винесено акт № 2495 від 26.11.2010р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» (а.с. 145).

Відповідно до вказаного акту підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість було подання декларацій з ПДВ, які свідчать про відсутність оподаткованих поставок протягом дванадцяті послідовних податкових місяців.

З метою запобігання переривання своєї господарської діяльності позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси із заявою про отримання нового свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ. Таке свідоцтво видано позивачу 01.06.2011 р. за № 100336496 (а.с. 135).

У подальшому позивач надіслав на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси податкову декларацію з ПДВ за травень 2011 року з урахуванням показників, які були відображені раніше у попередніх податкових деклараціях з ПДВ та прийняті податковим органом як податкова звітність. Однак, вказана податкова декларація з ПДВ не була прийнята відповідачем як податкова звітність, оскільки з 26.11.2010р. позивач не є платником податку на додану вартість, про що позивачу був надісланий лист від 09.06.2011р. № 34172/10/38-04 (а.с. 136).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» платником податку є будь-яка особа, яка: здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього

податку; підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку; імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Згідно із пунктом 2.4 цієї статті будь-яка особа, що імпортує (для фізичних осіб - ввозить (пересилає)) товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, незалежно від того, який режим оподаткування вона використовує згідно із законодавством, є платником податку, за винятком фізичних осіб, не зареєстрованих платниками податку, які ввозять (пересилають) товари (предмети) у супроводжувальному багажі або отримують їх як поштове відправлення у межах неторгового обороту в обсягах, що не підлягають оподаткуванню відповідно до митного законодавства (крім ввезення транспортних засобів чи запасних частин до них такими фізичними особами) та нерезидентів, які пересилають поштові

відправлення згідно з правилами Міжнародного поштового союзу на митну територію України, та отримувачів таких поштових відправлень.

Відповідно до пункту 3.1.2 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є операції платників податку, в тому числі із ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту згідно з положеннями глав 29-30 Митного кодексу України.

За визначенням пункту 1.4 ст. 1 цього Закону поставка товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. Відтак, під поняттям оподатковуваних поставок охоплюються як операції платника податків з продажу товарів (послуг), так і операції з їх придбання.

Як встановлено судом, позивач у митному режимі імпорту ввіз на митну територію України запліднену риб'ячу ікру (живу) гібридну для подальшого її використання у своєї господарської діяльності (вирощування рибної продукції), що підтверджується приєднаною до справи копією вантажної митної декларації № 500030303/2010/003414.

Відповідно до вказаної декларації позивачем здійснена оплата податку на додану вартість; вказані показники були відображені позивачем у податковій декларації з ПДВ за серпень 2010 року, яка була прийнята відповідачем як податкова звітність.

З урахуванням викладеного, правильними є доводи суду про помилковість висновку податкового органу щодо подання позивачем декларацій з ПДВ, які свідчать про відсутність оподаткованих поставок протягом дванадцяті послідовних податкових місяців у період з жовтня 2009 року по вересень 2010 року включно.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли юридично правильного висновку про протиправність акту № 2495 від 26.11.2010р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» як підстави для скасування цього акту, на підставі якого, в свою чергу, була анульована реєстрація позивача платником податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев