Справа № 804/11333/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 рокусправа № 804/11333/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року у справі № 804/11333/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ЛАДАС» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ЛАДАС» (далі - ТОВ фірма «ЛАДАС») 22 серпня 2013 року звернулось до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області згідно якого просить:

- визнати недійсним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2013 року № про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 75591,80 грн. (основний платіж - 60473,44 грн., штрафна санкція -15118,36 грн.);

- визнати недійсним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2013 року № про визначення штрафної санкції у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, викладені у акті №1659/227/21940919 від 16 квітня 2013 року (далі - акт перевірки) на підставі якого їх було прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що рішенням суду по справі №804/5665/13-а скасовано наказ на проведення перевірки та визнано протиправними дії податкового органу щодо проведення перевірки за результатами якої складено акт №1659/227/21940919 від 16 квітня 2013 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не було з'ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ фірма «ЛАДАС» з питання правильності відображення у податковому обліку проведених експортних операцій за вересень 2012 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №1659/227/219404919 від 16 квітня 2013 року в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- підпунктів 14.1.179, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.3 статті 198 пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, з урахуванням норм підпункту 14.1.36 пункту 14.1 підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 60473,44 грн. у вересні 2012 року;

- пункту 44.1 статті 44 пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, з урахуванням норм пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України (а.с. 65-72).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30 квітня 2013 року:

- №, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання за основним платежем податок на додану вартість у розмірі 60473,44 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15118,36 грн. (а.с. 102);

- , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 510,00 грн. (а.с. 55).

Крім того судом першої інстанції встановлено, що документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ фірми «ЛАДАС» з питань правильності відображення у податковому обліку проведених експортних операцій за вересень 2012 року, за результатами якої 16 квітня 2013 року було складено акт №1659/227/21940919, проведено на підставі наказу відповідача від 04 квітня 2013 року №388.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі №804/5665/13-а за позовом ТОВ фірма «ЛАДАС» до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним рішення позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №388 від 04 квітня 2013 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС». Визнано протиправними дії посадових осіб Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин в частині здійснення експортних операцій та дослідження ланцюга отримання товару за вересень 2012 року, за результатами якого складено акт №1659/227/21940919 від 16 квітня 2013 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС» (а.с. 129-133).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі №804/5665/13-а апеляційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі №804/5665/13-а - без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, оскільки рішенням суду по справі №804/5665/13-а скасовано наказ на перевірку та визнано протиправними дії податкового органу щодо проведення такої перевірки за результатами якої складено акт №1659/227/21940919 від 16 квітня 2013 року.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто єдиною підставою для виключення сум податку на додану вартість зі складу податкового кредиту є випадок, визначений п. 198.6 ст. 198 ПК України - не підтвердження сум податку, попередньо включених до складу податкового кредиту, відповідними документами.

При цьому будь-яких обмежень щодо віднесення до складу податкового кредиту вартості послуг по операціям, які не призвели до отримання прибутку, стаття 198 ПК України не містить.

Відповідач, стверджуючи про відсутність зв`язку спірної господарської операції з господарською діяльністю позивача, вважає, що необхідною умовою ведення господарської діяльності є отримання прибутку.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з пп.14.1.136 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна сума в розмірі 60 473,44 грн., на яку позивачем на думку податкового органу занижено податок на додану вартість та яка підлягає сплаті до бюджету, сформована позивачем у зв'язку із придбанням товару (тренажерів) на загальну суму 79 772,11 грн., та їх подальшої реалізації на експорт. На думку відповідача, враховуючи ненадання позивачем податковому органу документів які б підтверджували придбання експортованого товару, під час продажу товарів на експорт позивачем безпідставно не включено до ціни вказаних товарів всі понесені витрати та відповідно подальша реалізація товару (тренажерів) на експорт за ціною нижчою від ціни придбання не зумовлена характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, оскільки не мала на меті отримання доходу від цих операцій.

Між тим, згідно з актом перевірки, позивачем у вересні 2012 року здійснено поставку власної продукції (тренажерів) на експорт, що підтверджується вантажно-митною декларацією №110080000/2012/ 124690 від 03.09.2012 року (а.с. 68). Обставини виготовлення позивачем вказаної експортованої продукції (тренажерів) підтверджуються наявними в матеріалах справи остаточними калькуляціями (а.с. 12-20).

При цьому постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі №804/5665/13-а за позовом ТОВ фірма «ЛАДАС» до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним рішення позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №388 від 04 квітня 2013 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС». Визнано протиправними дії посадових осіб Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин в частині здійснення експортних операцій та дослідження ланцюга отримання товару за вересень 2012 року, за результатами якого складено акт №1659/227/21940919 від 16 квітня 2013 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ фірма «ЛАДАС» (а.с. 106-110).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі №804/5665/13-а апеляційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі №804/5665/13-а - без змін (а.с. 123).

Вказаними рішеннями суду встановлено, що відповідачем було порушено порядок оформлення запиту та повідомлення позивача про проведення перевірки.

Зазначені обставини, на думку колегії суду свідчать про неможливість позивача, в наслідок протиправних дій відповідача, надати йому під час проведення перевірки документи які б підтверджували походження товару (власне виробництво), що призвело до неповного дослідження перевіряючими особами первинних документів позивача.

Отже за таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки відповідача, викладені в акті перевірки, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року у справі № 804/11333/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 16 грудня 2014 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко