Справа № 2а-2820/10/0870
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року Справа № 2а-2820/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді О.В. Конишевої,

при секретарі судового засідання С.А. Данилової,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про визнання протиправними дій.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про визнання протиправними дій.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити, а саме: визнати протиправними дії відповідача по розподілу коштів призначення платежів, визначених позивачем в платіжних дорученнях №5258 від 23.04.2010, № 5385 від 26.04.2010, №5530 від 28.04.2010, №5531 від 28.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на загальну суму 8 390 485 грн.

Зокрема зазначивши, що дії Відповідача протизаконні щодо зміни призначення платежів, які було самостійно визначені Позивачем у платіжних доручення під час виконання ним свого обов'язку при сплаті сум поточних податкових зобов'язань з податку на додану вартість, та направлення зазначених сум на погашення податкового боргу за інший податковий період. Зазначає, що самостійне зарахування відповідачем, сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених в запереченнях на позов, вважає оскаржуване рішення таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Згідно п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 зазначеного Закону, органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу є виключно податкові органи. Отже, дії контролюючого органу - СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі є законними.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 01.09.2009 у справі № 5/325-5/329 Верховний Суд України скасував судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, які були прийняті на користь Позивача і залишив в силі податкове повідомлення - рішення №/2 від 07.10.2004, яким ВАТ «Запоріжжяобленерго» Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі було визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 37 809 687 грн. 50 коп. (25 206 458 грн. 33 коп. - основний платіж та 12 603 229 грн. 17 коп. - штрафні санкції).

Платіжним дорученням № 5258 від 23.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 2 000 000 грн.

Платіжним дорученням № 5385 від 26.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 3 000 000 грн.

Платіжним дорученням №5530 від 28.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 2 950 000 грн.

Платіжним дорученням №5531 від 28.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 440 485 грн.

Всього на суму : 8 390 485 грн.

Відповідач самостійно здійснив розподіл грошових коштів, сплачених вищевказаними платіжними дорученнями і пропорційно зменшив суму податкового боргу позивача, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № /2 від 07.10.2004.

Відповідачем були надіслані позивачеві податкові повідомлення:

- № 16121 від 26.04.2010 про розподіл суми 2 000 000 грн., сплаченої

позивачем платіжним дорученням № 5258 від 23.04.2010, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість. Згідно з повідомленням залишок податкового боргу позивача станом на 23.04.2010 складав - 33 672 822,9 5 грн., пеня - 1 079 338, 24 грн.;

- № 16705 від 27.04.2010 про розподіл суми 3 000 000 грн., сплаченої

позивачем платіжним дорученням № 5385 від 26.04.2010, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість. Згідно з повідомленням залишок, податкового боргу позивача станом на 26.04.2010 складав - 30 765 997, 43 грн., пеня - 1 175 218,91 грн.;

- № 17858 від 29.04.2010 про розподіл суми 440 485 грн., сплаченої позивачем платіжним дорученням № 5531 від 28.04.2010, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість. Згідно з повідомленням залишок податкового боргу позивача станом на 28.04.2010 складав - 30 341 719, 27 грн., пеня - 1 186 892, 38 грн.;

- № 17861 від 29.04.2010 про розподіл суми 2 950 000 грн., сплаченої

позивачем платіжним дорученням № 5530 від 28.04.2010, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість. Згідно з повідомленням залишок податкового боргу позивача станом на 28.04.2010 складав - 27 502 771, 81 грн., пеня - 1 257 562,16 грн.

Пунктом 1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III встановлено, що податкове зобов'язання платника податків - зобов'язання сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 1.3 вказаної статті передбачено, що податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Пунктом 7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 цього ж Закону, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/89/76 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Отже, у податкового органу відсутні повноваження змінювати призначення платежу, який було самостійно визначено платником податків у платіжних доручення під час виконання ним свого обов'язку при сплаті сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, та направляти суми при веденні оперативного обліку платежів на погашення податкового боргу за інший податковий період.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Частиною 2 статті 71 КАС України у справах про протиправність рішень суб'єктів владних повноважень обов'язок доказування правомірності таких рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд вважає дії відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежу, визначеного позивачем у відповідних платіжних дорученнях протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 158, 160- 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії відповідача по розподілу коштів та призначення платежів, визначених позивачем в платіжних дорученнях :

№ 5258 від 23.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 2 000 000 грн.

№ 5385 від 26.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 3 000 000 грн.

№5530 від 28.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 2 950 000 грн.

№5531 від 28.04.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за березень 2010 року» на суму 440 485 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 17.06.2010.

Суддя /підпис/ О.В. Конишева