Справа № 810/6626/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року 810/6626/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., при секретарі судового засідання - Гавриловій С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області
треті особиОСОБА_2, Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області
провизнання протиправними дій та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, треті особи - ОСОБА_2, Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу за заявою ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області, яка зареєстрована у базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.09.2013 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717;

- визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 14348538 від 10.07.2014 про скасування права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 загальною площею 92,2 кв.м.;

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08, з відкриттям розділу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гора, АДРЕСА_1

- визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 12636081 від 24.04.2014 про реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем незаконно проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за третьою особою, оскільки таке рішенні було прийнято в період, коли за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований на орендованій третьою особою земельній ділянці. Також, представник позивача вказував на те, що відповідачем в порушення вимог закону скасовано право власності позивача на житловий будинок з тих підстав, що третя особа не уповноважена на виконання судових рішень. Крім того, представник позивача вважає, що відповідачем протиправно зареєстровано право власності за третьою особою на 1/2 частину житлового будинку, оскільки рішенням суду було визнано лише право власності третьої особи на 1/2 частину матеріалів, обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, а не частину житлового будинку. Крім того, представник позивача вказував на протиправність дій відповідача щодо закриття розділу на об'єкт нерухомого майна - житлового будинку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки ним були вчиненні правомірні дії по реєстрації договору оренди, скасування права власності за позивачем із закриттям розділу на об'єкт нерухомого майна та по реєстрації права власності за третьою особою на 1/2 частину житлового будинку у законний спосіб, з дотриманням відповідних правил.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що право власності на 1/2 частину житлового будинку за третьою особою було зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки рішенням суду було визнано право власності на 1/2 частину матеріалів і конструкцій, які були використані для будівництва житлового будинку. Крім того, представник третьої особи пояснила, що відповідачем правомірно проведено державну реєстрацію договору оренди, оскільки він є чинним і ніким не скасованим. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

Представник сільської ради у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги є безпідставними. Також вказав, що договір оренди земельної ділянки був зареєстрований правомірно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області на підставі рішення від 25.10.2013 №7222626 було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області, за ОСОБА_1 на підставі заяви, яка була прийнята 18.09.2013 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717.

На підставі зазначеного рішення Реєстраційною службою Бориспільського МРУЮ Київської області було видано ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності від 25.10.2013 №11596903 та присвоєно Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

У судовому засіданні суд встановив, що у 2014 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо вказаного будинку, у зв'язку з чим, останній звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування рішення реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ від 25.10.2013 №7222626 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 №11596903.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 у справі №359/528/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014, визнано незаконним та скасовано рішення реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 25.10.2013 №7222626 про державну реєстрацію права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 Бориспільського району, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 №11596903, виданого на ім'я ОСОБА_1

10.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області, за ОСОБА_1

Разом із заявою ОСОБА_2 надав до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 у справі №359/528/14-ц, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014.

За наслідками розгляду заяви та доданих документів, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 10.07.2014 №14348538 було скасовано державну реєстрацію права власності за №3067063 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним №08.

В подальшому, 02.09.2014 ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про держану реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, АДРЕСА_1

Разом із заявою ОСОБА_2 надав до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області технічний паспорт на будинок, виданий Комунальним підприємством Бориспільської районної ради "Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації", довідку Гірської сільської ради від 28.08.2014 №536, договір оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.04.2014 №20891603.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, державним реєстратором було пояснено ОСОБА_2, які документи повинні бути подані додатково, щоб зареєструвати право власності.

Так, на виконання вимог державного реєстратора ОСОБА_2 було подано до Реєстраційної служби копію Рішення Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 у справі №22ц-5329/2012, згідно з яким за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 Київської області.

Донесені третьою особою документи, як пояснив представник відповідача, були технічно відскановані та відображені в Реєстрі.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 03.09.2014 №15550421 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справі на об'єкт нерухомого майна.

На підставі зазначеного рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області було видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.09.2014 №26349436 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 а також присвоєно Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

Крім того, з наявної в матеріалах справи Реєстраційної справи вбачається, що 18.04.2014 представник ОСОБА_2 звернулась до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055.

Судом встановлено, що Договір оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055 був укладений між ОСОБА_2 та Гірською сільською радою на підставі рішення Гірської сільської ради від 30.03.2012 №449-21-VІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди (строком на 49 років) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 Бориспільського району".

Із даного Договору вбачається, що Гірська сільська рада надала ОСОБА_2 в строкове, платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в селі Гора Бориспільського району Київської області по АДРЕСА_1, відповідно до плану, якою користується ОСОБА_2 згідно наказу радгоспу "Бортничі" від 29.10.1979 №574 і на яку надано дозвіл на будівництво на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів Київської області на підставі рішення виконавчого комітету від 17.03.1980 №82.

Вказаний Договір був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Бориспільському районі, про що було вчинено запис №05547 від 04.07.2012.

Представник ОСОБА_2 разом із даним Договором подала до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області Кадастровий план земельної ділянки, План земельної ділянки, яка надається в довгострокову оренду, Довідку про наявні обмеження на використання земельної ділянки, Акт встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, Акт прийому-передачі земельної ділянки, Витяг з Державного реєстру правочинів.

Так, за результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області було прийнято рішення від 24.04.2014 №12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Однак, не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалась між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 №868.

Статтею 3 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частинами 3 та 5 цієї ж статті передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Статтею 8 Закону №1952-IV встановлені повноваження органу державної реєстрації прав, згідно з якою орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено ст. 15 Закону №1952-IV, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У силу положень частини 4 статті 15 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №1952-IV заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті Закону №1952-IV встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Статтею 19 Закону №1952-IV встановлені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Пунктом першим частини другої статті 9 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV зазначено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 статті 9 Закону №1952-IV закріплено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз положень Закону №1952-IV свідчить про те, що вчиненню реєстраційної дії передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон щодо наявності обтяжень на нерухоме майно або заборон вчиняти реєстраційні дії щодо майна.

Водночас, державний реєстратор не здійснює перевірку наявності чи відсутності спору щодо майна, відносно якого подано заяву про державну реєстрацію та не уповноважений ставити під сумнів автентичність документів на підставі яких здійснюється реєстраційна дія, якщо такі документи відповідають встановленій законом формі та містять необхідні реквізити.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.05.2014 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за результатом розгляду цивільної справи №359/528/14-ц за позовом ОСОБА_2 прийнято рішення, яким визнано незаконним та скасовано рішення реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 25.10.2013 №7222626 про державну реєстрацію права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 Бориспільського району, та визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 №11596903, виданого на ім'я ОСОБА_1

Дане рішення набрало законної сили 26.06.2014 на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області.

10.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області, за ОСОБА_1

Рішенням державного реєстратора від 10.07.2014 №14348538 було скасовано державну реєстрацію права власності за №3067063 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним №08.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_2 не мав права подавати заяву про скасування державної реєстрації права власності позивача, оскільки, як було встановлено судом, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 у справі №359/528/14-ц було прийнято за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_2

Отже, з наведеного слідує, що відповідачем правомірно прийнято рішення від 10.07.2014 №14348538 про скасування державної реєстрації права власності за №3067063 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним №08.

З приводу доводів позивача, що відповідач не мав права реєструвати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 оскільки третьою особою не подано жодного документу, що посвідчував би його право власності на даний будинок, а також з тих підстав, що в рішенні Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 за третьою особою визнано право власності лише на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі будівництва, а не на житловий будинок, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 5 Закону №1952-IV встановлено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Питання щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було вирішено шляхом затвердження Порядку та умов прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення". Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року.

Отже, питання щодо набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05.08.1992 не врегульовано на рівні закону.

29.04.2013 набрав чинності Наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013, яким затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, а також регламентовано процедуру проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Згідно вказаного порядку індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об'єкти права власності на підставі технічного паспорту.

Державна реєстраційна служба України своїм листом від 12.03.2013 №95-06-15-13 роз'яснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Аналогічна позиція щодо порядку реєстрації права власності висловлена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 №24-753/0/4-13. Зокрема, при реєстрації для оформлення права власності об'єктів, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, одним із необхідних документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Тобто для реєстрації права власності на нерухоме майно має значення лише час його будівництва, а саме до 5 серпня 1992 року, оскільки відповідно до вимог Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності" від 20.11.2012 №5496 до Закону "Про регулювання містобудівної діяльності" були внесені зміни, які продовжили дію п. 9 Розділу V "Прикінцеві положення" цього документа до 31.12.2013. Відповідні зміни передбачають спрощений порядок прийняття в експлуатацію з видачею декларації про готовність об'єкта до експлуатації для індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, щодо яких відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" і в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126.

З практичного погляду виникає лише питання про встановлення факту будівництва саме до 5 серпня 1992 року. Технічний паспорт, що виготовлений на підставі обстеження будівлі, містить розділ, у якому зазначається дата будівництва відповідної частини будівлі. В "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна", затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, ідеться про встановлення року побудови об'єкта при визначенні його вартості.

Аналогічну позицію щодо об'єктів самочинного будівництва висловила і Держархбудінспекція у своєму листі, в якому пояснила, що 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабміну № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до цієї дати не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

З аналізу положень Конституції та Цивільного кодексу України випливає, що не вимагається введення в експлуатацію приватних житлових будинків, побудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 у справі №359/528/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014, було встановлено, що жилий будинок по АДРЕСА_1 в селі Гора Бориспільського району був побудований у 1981 році.

Таким чином, з наведеного слідує, що для реєстрації права власності на вказаний будинок не вимагається введення його в експлуатацію.

В той же час, як було встановлено судом, Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 у справі №22ц-5329/2012, зокрема, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох чи більше осіб, у яких завідомо не визначені частки кожної з них.

Зміст права власності становлять належні власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (статті 317, 319 ЦК). Ці принципові положення щодо змісту права власності як речового права, здійснюваного власником відповідно до закону за своєю волею і незалежно від волі інших осіб, поширюються і на право спільної власності, в тому числі спільної сумісної власності. Обсяг прав кількох співвласників на один об'єкт не є меншим, ніж обсяг прав індивідуального (одного) власника на такий самий об'єкт. Проте, обсяг прав співвласника спільного об'єкта не є адекватним обсягу прав індивідуального власника на такий самий об'єкт, оскільки аналогічне право мають і інші співвласники. Тому в ч. 1 закріплене положення про те, що співвласники володіють і користуються майном, що є у спільній сумісній власності, спільно, якщо інше не встановлено домовленістю (договором) між ними, позаяк у спільній сумісній власності частки співвласників не визначені.

Частиною 2 статті 368 ЦК України законодавець передбачив порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою власників, яка може бути виражена в будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Під розпорядженням необхідно розуміти як передачу майна в тимчасове користування інших осіб, наприклад в оренду, так і відчуження його у власність інших осіб.

Таким чином, згода співласника майна потрібна лише у випадку необхідності користуватися чи розпорядитися ним. У питанні оформлення встановленого судом права власності, згода співвласника не потрібна.

Третя особа - ОСОБА_2 як співвласник належної йому частки майна здійснив реєстрацію свого права в установленому законом порядку. При цьому права позивача - ОСОБА_1 жодним чином порушені не були.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні передбачені статтею 24 Закону №1952-IV підстави для відмови у державній реєстрації права власності на 1/2 житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гора, АДРЕСА_1 При цьому, суд підкреслює, що згідно частини 4 статті 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи вищезазначене, відповідач приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.09.2014 №15550421 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом.

З приводу доводів позивача, що відповідачем незаконно проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за третьою особою, оскільки таке рішенні було прийнято в період, коли за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований на орендованій третьою особою земельній ділянці, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, 18.04.2014 представник ОСОБА_2 звернулась до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055.

Вказаний Договір оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055 був укладений між ОСОБА_2 та Гірською сільською радою на підставі рішення Гірської сільської ради від 30.03.2012 №449-21-VІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди (строком на 49 років) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 Бориспільського району".

Крім того, з даного Договору вбачається, що він був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Бориспільському районі, про що було вчинено запис №05547 від 04.07.2012.

Позивачем не надано суду доказів того, що вказаний договір є недійсним, або укладений з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки за третьою особою, оскільки у останнього був правовстановлюючий документ на користування земельною ділянкою, а відтак, рішення державного реєстратора від 24.04.2014 №12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, АДРЕСА_1 власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, є правомірним.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно є гарантією захисту прав власника з боку держави, а тому її здійснення не може бути безпідставно обмежено.

Суд наголошує, що статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, статтею 1 Протоколу №1 до ст. 1 Європейської Конвенції з прав людини закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені під час розгляду справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що Реєстраційна служба Бориспільського МРУЮ, приймаючи оскаржувані рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 69-71, 72, 86, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 17 грудня 2014 р.