Справа № 821/4222/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4222/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - Лукомського О.П., Татарінової Л.Г.,

представника відповідача 1 - Рябчук В.В.,

представник відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області та Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Херсонська обласна організація профспілки працівників державних установ України (далі - позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області (далі - відповідач 2) в якому просить визнати строк для надання уточнюючих розрахунків до податкової звітності та відшкодування позивачу помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів діючим; зобов'язати відповідача 1 на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2013 року по справі №923/1069/13 прийняти у позивача уточнюючі податкові звіти про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 9-ть місяців 2008 року, 2008 рік, 9-ть місяців 2009 року, І півріччя 2010 року та 9-ть місяців 2010 року та внести відповідні зміни до податкової звітності, в тому числі до особового рахунку позивача; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплачені грошові кошти у рахунок сплати податку на прибуток в сумі 97528, 15 грн.; зобов'язати відповідача 1 підготувати відповідний висновок за формою згідно з додатком 1 до наказу Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України 974/1597/499 від 21.12.2010 року «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань» та передати для виконання Головній державній казначейській службі України в Херсонські й області; зобов'язати відповідача 2 здійснити повернення позивачу помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та пояснили, що відповідач 1 неправомірно залишив заяву позивача без розгляду, враховуючи той факт, що право на відшкодування помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів згідно до п.5 ст.102 Податкового кодексу України у позивача виникло лише 19.12.2013 року, після вступу в законну силу постанови Одеського апеляційного господарського суду у справі №923/1069/13, яким позивача зобов'язано повернути кошти підприємству «Віта СЛС» Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» у сумі 430000, 00 грн., в рахунок повернення виконаного підприємством «Віта СЛС» зобов'язання за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року, з яких позивач протягом 2008, 2009, 2010 років і платив до Державного бюджету податку на прибуток. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що всі зобов'язання сторін за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року припинено, в зв'язку із розірванням договору рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 року (яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року). За таких обставин, позивач мав змогу звернутися із уточнюючими податковими звітами в межах строку давності встановленого ст. 102 Податкового кодексу України. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.06.2008 року між позивачем та підприємством «Віта СЛС «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (далі - підприємство «Віта СЛС») був укладений договір купівлі-продажу №2308, згідно якого позивач зобов'язався передати дитячий оздоровчий табір ім. Гагаріна у власність підприємства «Віта СЛС», а підприємство «Віта СЛС» зобов'язалось прийняти у власність вказаний табір, розташований за адресою: м. Скадовськ, пров. Нічика, 10 та сплатити його вартість, що становить 4106696 грн.

Також, судом встановлено, що вищенаведений договір купівлі-продажу був розірваний в судовому порядку на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 року (залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2011 року).

Протягом 2008-2010 років підприємство «Віта СЛС» перераховано Херсонській обласній організації профспілки працівників державних установ України кошти на загальну суму 430000, 00 грн. з призначенням платежу «часткова оплата за ДОТ ім. Гагаріна згідно договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року», в тому числі: 30000, 00 грн. за платіжним дорученням №2 від 03.07.2009 року, 5000, 00 грн. - за платіжним дорученням №210 від 06.07.2009 року, 20000, 00 грн. - за платіжним дорученням №25 від 10.08.2009 року, 5000, 00 грн. - за меморіальним ордером від 04.06.2010 року, 2000, 00 грн. - платіжне доручення №29 від 29.07.2010 року, 30000, 00 грн. - платіжне доручення №72 від 17.08.2010 року, 1000, 00 грн. - платіжне доручення №129 від 01.08.2008 року, 6000, 00 грн. - платіжне доручення №133 від 08.08.2008 року, 10000, 00 грн. - платіжне доручення №132 від 08.08.2008 року, 10000, 00 грн. - платіжне доручення №136 від 11.08.2008 року, 10000, 00 грн. - платіжне доручення №143 від 12.08.2008 року, 50000, 00 грн. - платіжне доручення №168 від 28.08.2008 року, 25000, 00 грн. - платіжне доручення №203 від 02.07.2009 року, 40000, 00 грн. - платіжне доручення №31 від 31.10.2008 року, 15000, 00 грн. - платіжне доручення №205 від 03.072009 року; 30000, 00 грн. - платіжне доручення №3 від 03.07.2009 року, 50000, 00 грн. - платіжне доручення №724 від 29.06.2010 року, 20000, 00 грн. - платіжне доручення №6 від 22.07.2010 року.

В свою чергу позивач з отриманої від підприємства «Віта-СЛС» суми в розмірі 430000, 00 грн. в рахунок оплати договору купівлі-продажу ДОТ ім. Ю.О. Гагаріна, сплатила протягом 2008-2010 років податок на прибуток на загальну суму 97528, 15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №405 від 05.11.2008 року на суму 13358, 25 грн., №470 від 26.12.2008 року на суму 10000, 00 грн., №205 від 29.07.2009 року на суму 1100, 00 грн., №208 від 31.07.2009 року на суму 15000, 00 грн., №223 від 27.08.2009 року на суму 21415, 30 грн., №271 від 30.10.2009 року на суму 5000, 00 грн., №184 від 03.08.2010 року на суму 13750, 50 грн., №271 від 01.11.2010 року на суму 19004, 10 грн.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2013 року (яке залишено без змін ухвалою Вищого господарського суду від 03.03.2014 року) з Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України на користь підприємства «Віта СЛС» Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» стягнуто 430000, 00 грн. в рахунок повернення виконаного підприємством «Віта СЛС» зобов'язання за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року.

26.03.2014 року (лист від 26.03.2014 року №01/13-30), позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення переплати сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток.

Відповідачем 25.04.2014 року надано відповідь на зазначений вище лист, в якій повідомило про відмову у поверненні сплачених грошових зобов'язань у зв'язку із порушенням строків давності на звернення із відповідною заявою, а також через ненадання уточнюючих розрахунків до податкової звітності.

23.04.2014 року листом №01/13-49 в додаток до листа від 26.03.2014 року №01/13-30 позивач надіслав до відповідача уточнюючі податкові звіти про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 2008, 2009, 2010 роки.

Проте, 19.05.2014 року відповідачем надано відповідь на лист №01/13-49 в якій зазначалось про залишення листа з уточнюючими податковими звітами за 2008, 2009, 2010 роки без виконання, у зв'язку із пропущенням строку давності.

Із адміністративного позову та наданих пояснень слідує, що представники позивача пов'язують перебіг строків давності, відносно подання уточнюючих розрахунків та заяви про повернення надмірно сплачених зобов'язань з податку на прибуток, із набранням законної сили постанови Одеського апеляційного господарського суду у справі №923/1069/13, якою позивача зобов'язано повернути підприємству «Віта СЛС» ВГОІ «Союз організацій інвалідів України» кошти в сумі 430000, 00 грн., в рахунок повернення виконаного даним підприємством зобов'язання за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року, який було розірвано в судовому порядку рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 року по справі №5024/513/2011.

Суд не погоджується із такою правовою позицією, виходячи із наступного.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

В п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що уточнюючий розрахунок подається не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

За таких обставин, враховуючи, що всі зобов'язання сторін за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року припинено, в зв'язку із розірванням договору рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 року (яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року), позивач мав змогу звернутися із уточнюючими податковими звітами в межах строку давності встановленого ст. 102 Податкового кодексу України, а тому суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у прийняті уточнюючих податкових звітів за 2008, 2009, 2010 роки.

Щодо повернення надмірно сплачених сум податкових зобов'язань, суд зазначає наступне.

За змістом п.п. 14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до п.43.1 та п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно п.102.5. ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу вищенаведених норм права, суд дійшов висновку, що передплата податку виникає з моменту фактичної сплати суми коштів до відповідного бюджету.

Таким чином, платник податків має право на повернення надміру сплачених грошових коштів у випадку подання ним заяви про таке повернення з урахуванням дотримання строків, встановлених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, які слід відраховувати з моменту фактичної сплати платником податків суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету.

Такої позиції також дотримується Вищий адміністративний суд України, який у своїй ухвалі від 13.10.2014 року у справі №К/9991/76937/12 зазначив, що строки давності потрібно відраховувати з моменту виникнення факту сплати надмірної суми коштів до відповідно бюджету до моменту подання платником податків заяви про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у поверненні надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є безпідставний та необґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 січня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.1