Справа № 901/799/12
Суддя: Битківський Л.М. Л. М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 901/799/12

25 грудня 2014 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківський Л.М.,

секретаря Дякун М.В.

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сільської ради, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Раковецької сільської ради в якому поставив питання про скасування рішення сільської ради від 21.10.2010 року №3-36/2010, яким затверджено акт встановлення та узгодження меж його земельної ділянки та ділянки ОСОБА_2, що є третьою особою у даному спорі. Заявлені вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Раковецької сільської ради від 08.05.1985 року №31 йому виділено під забудову земельну ділянку площею 0,08 га, що знаходиться в АДРЕСА_1. На підставі цього рішення районною архітектурою видано технічний паспорт і зроблений акт виносу в натуру меж земельної ділянки, відповідно до якого відстань від господарської будівлі до межі щодо якої виник спір становить 4,5 м., а довжина земельної ділянки становить 41,5 м. На підставі рішення виконкому Раковецької сільської ради від 09.10.2001 року йому видано свідоцтво про право власності на збудоване ним домоволодіння по АДРЕСА_1. Разом з тим, між ним та ОСОБА_2, яка користується земельною ділянкою, що знаходиться в кінці його домоволодіння виник спір стосовно правильності встановлення межі між їх земельними ділянками. Тому, 20.10.2010 року комісією, яка створена Раковецькою сільською радою, було розглянуто спірне питання і складено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, відповідно до якого межа між ділянками мала би бути встановлена по стіні його господарської споруди. Вказаний акт затверджений 21.10.2010 року на сесії Раковецької сільської ради рішенням №3-36/2010.

Вказане рішення вважає протиправним, оскільки при його прийнятті не враховано, що відповідно до п.3.25 ДБН 360-9 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше як 1 метр. Той факт. Що він здійснив забудову домоволодіння у межах відведеної йому для цього ділянки підтверджується тим, що при складанні технічної документації з інвентаризації та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку, встановлено, що довжина його ділянки на даний час складає 38,6 метра. Фактичне збільшення загальної площі з 0,08 га до 0,0964 відбулося за рахунок розширення ділянки в сторону межі з сестрою його дружини ОСОБА_3, яка є суміжником і зі згоди останньої.

Оскаржуваним рішенням порушено його право на приватизацію земельної ділянки у межах, виділених для забудови і необхідних для обслуговування домоволодіння.

Представник Раковецької сільської ради Вінтоняк І.Б. в судовому засіданні з доводами позивача погодився. Заявлений позов визнав.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. ОСОБА_2 пояснила, що вона є користувачем земельної ділянки площею 0,1352 га в урочищі «Під берегом» в с.Раковець Богородчанського району Івано-Франківської області. Раніше цією землею користувалися її батьки, однак площа ділянки у погосподарських книгах села була зазначена лише 0,08 га. Вона звернулася у сільську раду з метою узаконити решту земельної ділянки й рішенням відповідача від 24.12.2010 року № 14-2/2010 їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0552 га для ведення особистого селянського господарства. Вказана ділянка прилягає до господарства ОСОБА_1, який збудував господарську споруду по межі ділянки та виніс на 1 метр за її межі каналізаційний колектор. 20.10.2010 року комісією сільської було складено акт. Яким встановлено та узгоджено межі їх земельних ділянок, яким встановлено, що межа господарства ОСОБА_1 має проходити по існуючій будівлі. Вказаний акт затверджений рішенням сільської ради від 21.10.2010 року за № 3-36/2010, яке вважає обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного Кодексу України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України. Так, у разі зацікавлення у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, громадянин подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Таке рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Разом з тим відповідно до ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення ОСГ чи інших цілей, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 станом на день прийняття сесією сільської ради оскаржуваного рішення про встановлення меж, тобто станом на 21.10.2010 року, взагалі не могла вважатись належним землекористувачем земельної ділянки в урочищі «Під берегом». Суду не представлено жодних доказів того, що сільська рада будь-коли до цієї дати приймала рішення про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки у вказаному урочищі. Той факт, що рішенням Раковецької сільської ради від 01.04.1994 року земельна ділянка в урочищі «Під берегом» площею 0,0784 га була виділена її дідові ОСОБА_6, який помер, не приватизувавши її, не може свідчити про те, що ОСОБА_2 набула права власності чи користування на цю ділянку. Як встановлено судом, лише 24.12.2010 року рішенням сесії Раковецької сільської ради№ 14-2/2010 їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0552 га для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином у відповідача не було відповідних правових підстав вирішувати питання про встановлення межі між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки остання не була на той час законним землекористувачем.

На підставі наведеного, керуючись ст.163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення сесії Раковецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області №3-36/2010 від 21.10.2010 року « Про затвердження та узгодження меж земельної ділянки».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя