Справа № 334/804/13-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" вересня 2014 р. справа № 334/804/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод», управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2013 р. у справі № 334/804/13-а

за позовом прокурора Ленінського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя,

третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Запорізький арматурний завод»,

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2013 року прокурор Ленінського району м. Запоріжжя в порядку ст. 60 КАС України звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення перерахунку пільгового стажу ОСОБА_1 на підставі заяви-повідомлення ВАТ «Запорізький арматурний завод» № 297 від 27.04.2011р. про відкликання довідки №297 від 27.11.2003 р.;

- скасувати розпорядження №162639 від 16.06.2011р.,

- зобов'язати поновити виплату пільгової пенсії та здійснити виплату недоплачених сум пенсійних виплат з 01.07.2011р.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач та третя особа оскаржили її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи. Просять скасувати постанов суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив залишити постанову суду без змін.

Представники інших учасників процесу, повідомлені належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з'явилися до суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи,

перевіривши в межах доводів апеляційних скарг дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають є задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебував на обліку УПФУ з 12.11.2003р. (Протокол про призначення пенсії за віком за Списком №1 №1939 від 26.02.2004р.).

Для призначення пенсії позивачем було надано довідку ВАТ «Запорізькій арматурний завод» №297 від 25.11.2003р., якою підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ «Запорізькій арматурний завод», а також пільговий характер його роботи за Списком №1 за періоди: з 25.06.1986р. по 30.08.1988р. термістом, постійно зайнятим у печей на гарячих роботах по 4 розряду, в чавуноливарному цеху.

Підставою для видачі ВАТ «Запорізькій арматурний завод» цієї довідки стали: ЄКТС, штатний розклад, особиста справа, розрахункові відомості, табель обліку робочого часу, накази про атестацію робочих місць.

Судом встановлено, що 29.04.2011р. до управління надійшла заява-повідомлення ВАТ «Запорізький арматурний завод» №177 від 27.04.2011р. (оригінал якої в пенсійній справі на час розгляду справи відсутній), якою ВАТ «Запорізький арматурний завод» відкликало довідку №297 від 27.11.2003р. з посиланням на те, що ВАТ «Запорізький арматурний завод» не є правонаступником ЗВО «Арматуробудування», а 07.06.2011р. на адресу відповідача надійшла від ВАТ «Запорізький арматурний завод» нова довідка про пільговий характер роботи позивача на ВАТ «Запорізький арматурний завод» № 46 від 01.06.2011р., в якій було зазначено, що будь-які відомості про роботу ОСОБА_1 на ВАТ «Запорізький арматурний завод» або на ДП «Запорізький арматурний завод» відсутні.

З урахуванням цього, розпорядженням УПФУ №162639 від 16.06.2011р. було зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із зменшенням пільгового стажу за Списком №1.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку викладеним фактам, виходив з того, що відповідачем не проведено жодних перевірок з метою підтвердження достовірності інформації, отриманої від третьої особи, а спірне розпорядження прийнято без урахування всіх обставин та не містить правового обґрунтування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Діючим законодавством не передбачено відкликання виданих довідок про уточнення особливого характеру роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, тому це не може бути самостійною підставою для припинення виплати пенсії.

Також, колегія суддів вважає, що у відповідача не було підстав вважати, що документи, на підставі яких було призначено пенсію, є недостовірними, оскільки лише заяви-повідомлення третьої особи про відкликання уточнюючої довідки недостатньо для прийняття розпорядження про припинення виплати пенсії.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що розпорядження №162639 від 16.06.2011 року не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України. Зокрема, у розпорядженні зазначено, що перерахунок здійснюється через зміну надбавки, що жодним чином не відображає правових підстав та обставин, які вплинули на прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права, слід зазначити наступне.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією суду щодо наявності поважних причин для поновлення строку звернення до суду, оскільки суд прийняв до уваги похилий вік позивача, його майновий стан та вжиття ним різних заходів для захисту свого порушеного права.

Колегія суддів також вважає, що доводи відповідача про заміну позивачем предмету позову після початку судового розгляду справи не можна прийняти до уваги, оскільки це не вплинуло на правильність рішення суду. Так, позивач в позові просив визнати дії відповідача щодо проведення перерахунку пільгового стажу ОСОБА_1, а згодом уточнив вимоги та просив скасувати спірне розпорядження. По суті оскаржувані дії відповідача і полягали у прийнятті цього розпорядження, тому колегія суддів вважає, що така зміна позовних вимог є лише їх уточненням, а не зміною предмету позову.

Доводи відповідача про те, що період праці ОСОБА_1 на ЗВО «Арматуробудування» повинен бути підтверджений саме цим підприємством або його правонаступником, яким не є ВАТ «Запорізькій арматурний завод», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що у судовому засіданні були долучені статути ЗВО «Арматуробудування» та ДП «Запорізькій арматурний завод», згідно яких ВАТ «Запорізькій арматурний завод» не може бути правонаступником ВО «Запоріжпромарматура», тому не може видавати уточнюючу довідку (а.с. 187 т. 1). Але ж всі ці обставини відповідач мав з'ясовувати не в судовому засіданні, а під час прийняття спірного розпорядження.

Щодо апеляційної скарги третьої особи, колегія суддів зазначає наступне.

Заявник апеляційної скарги посилається на судові рішення, якими було встановлено обставини, що, на його думку, не підлягають доведенню під час розгляду цієї справи. Проте такі рішення (справа № 0814/309/2012, 0814/8317/2012) набрали чинності після того, як відповідач прийняв спірне розпорядження, та йому не було відомо про встановлені судами факти.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, на думку колегії суддів, відповідач під час прийняття спірного розпорядження про перерахунок пенсії позивачу не дотримався принципів обґрунтованості, добросовісності, розсудливості; не врахував права особи на участь в прийнятті рішення, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційних скарг суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод», управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2013 р. у справі № 334/804/13-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун