Справа № 750/12374/14
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/46/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Карапута Л.В.,

при секретарі Руденок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправними дії Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження №31270852 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а/2506/117/12 виданого 19 січня 2012 року та визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа по справі №2-а/2506/117/12.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2014 року позивачем отримано лист № 18/9 від 24.11.2014 року, яким надіслано постанову заступника начальника Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Шило Т.О. від 24.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження №31270852 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а/2506/117/12, виданого 19.01.2014 року. Посилається на те, що в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено: неможливо виконати рішення суду без участі боржника. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Деснянським районним судом м. Чернігова 11.01.2012 року винесено постанову по справі № 2-а/2506/117/12, якою зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити перерахунок щомісячної державної пенсії позивача в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно вимог ст. 50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 19.06.2011 року по 22.07.2011 рік та сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

На виконання зазначеної постанови 19.01.2012 року було видано виконавчий лист № 21-а/2506/117/12.

27.11.2014 року позивачем отримано лист № 18/9 від 24.11.2014 року, яким надіслано постанову заступника начальника Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Шило Т.О. від 24.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 31270852 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а/2506/117/12, виданого 19.01.2014 року. Посилається на те, що в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено: неможливо виконати рішення суду без участі боржника. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" Згідно змісту вказаної постанови встановлено, що постанову Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якої було видано виконавчий лист № 2-а/2506/117/12 від 19.01.2012 року неможливо виконати без участі боржника (а.с.4).

В силу ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суду не надано доказів, що під час примусового виконання вказаного виконавчого листа були повністю виконані вимоги ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно до ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Таким чином, рішення суду є обов"язковим до виконання на всій території України всіма юридичними та фізичними особами, а також органами державної влади.

Крім того, реалізація особою права, що пов"язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, посилання суб"єктів владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов"язань, судом до уваги не приймається.

Відповідно до виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" вкзао, що така відмова є свавільною та незаконною.

Суд вважає, що при винесенні постанови заступником начальника Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Шило Т.О. про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2014 року не було дотримано вимоги п. 11 ч. 1 ст. 49, ч.3 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", а оскільки фактично дії заступника начальника Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Шило Т.О. виявились у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, то суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України визнати постанову незаконною. Позивач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2014 року лише 27.11.2014 року, що підтверджується повідомлення про вручення відправлення, з позовом звернувся 01.12.2014 року, що підтверджується штампом суду про прийняття позову (а.с.1), позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, оскільки недоліки були усунуті у строк, встановлений судом, то вона вважається поданою у день первісного її подання до адміністративного суду, а отже підстав для залишення її без розгляду у суду немає.

Керуючись ст.ст. 1, 87-99, 158-163, 181 КАС України, ст. 124 Конституції України, Законом України "Про виконавче провадження", суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову заступника начальника Деснянського ВДВС ЧМУЮ Шило Т.О. про закінчення виконавчого провадження № 31270852 від 24.11.2014 року.

В решті позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.В. Карапута