Справа № 817/2452/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" січня 2015 р. Справа № 817/2452/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "21" жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 № яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., у тому числі за основним платежем на 937,47 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 234,34 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона не являється суб»єктом адміністративних правовідносин з Рівненською митницею, оскільки не являється перевізником, декларантом чи іншою відповідальною особою, оскільки всі рішення, в тому числі і щодо розмитнення, приймав її чоловік та по даному факту вже прийнято обґрунтоване судове рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 № про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., у тому числі за основним платежем на 937,47 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 234,34 грн.

Присуджено на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 183,50 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Міндоходів у Рівненській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову у задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилися обставини встановлені Головним управлінням Міндоходів у Рівненській області при проведенні документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою ОСОБА_3 вимог законодавства України з питань державної митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з подання декларації від 28.08.2013 №204050002/2013/034432.

Відповідно до вимог ст.55 КАС України, судом апеляційної інстанції Головне управління Міндоходів у Рівненській області замінено на належного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної невиїзної перевірки дотримання фізичною особою-громадянкою України ОСОБА_3 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 28.08.2013 №204050002/2013/034432, складено акт від 01.07.2014 №н1/4/17-00-17-03/НОМЕР_1 (а.с.36-40), відповідно до висновків якого, встановлено порушення ОСОБА_3 ст.257, ч.1 та ч.2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ч.3 ст.279, ст.368, ч.1 ст.377 Митного кодексу України, п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, а саме подання документів, які містять недостовірні відомості щодо обставин придбання та фактурної вартості транспортного засобу, що призвело до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України вантажного автомобіля Volkswagen Transporter, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з поданням митної декларації №204050002/2013/034432 від 28.08.2013.

На підставі акту перевірки Головним управлінням Міндоходів у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2014, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 937,47 грн. та за штрафними санкціями в сумі 234,37 грн. (а.с.8).

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно, оскільки відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_3 ст.257, ч.1 та ч.2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ч.3 ст.279, ст.368, ч.1 ст.377 Митного кодексу України, п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, а саме, подання документів, які містять недостовірні відомості щодо обставин придбання та фактурної вартості транспортного засобу Volkswagen Transporter ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з поданням митної декларації №204050002/2013/034432 від 28.08.2013.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.08.2013 року до митного органу подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №204050002/2013/034432, якою заявлено до митного оформлення ввезений громадянином України ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3 автомобіль вантажний марки Volkswagen модель Transporter, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 (а.с.23, 67).

В графі 8 "Одержувач" митної декларації зазначено: гр. України ОСОБА_5; в графі 9 "Особа, відповідальна за фінансове врегулювання" зазначено: Гр. України ОСОБА_3".

Разом з вказаною ВМД декларантом надано митному органу контракт б/н від 20.08.2013, відповідно до якого вищевказаний транспортний засіб придбаний ОСОБА_3, Незалежності 26-21, Костопіль, Україна, за 950,00 євро (а.с.51).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, митне оформлення транспортного засобу Volkswagen Transporter (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) проведено за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.08.2013 №204050002/2013/034432 за коригованим рівнем митної вартості на рівні 12238,90 грн. (1148 EUR), визначеним на підставі цінової інформації, що міститься в періодичних виданнях Eurotax Schwackeliste, з врахуванням відомостей, що містяться у акті про проведення митного огляду про: марку, модель, модифікацію, тип та маркування кузова, об'єм та потужність двигуна, тип пального, повну масу, вантажопідйомність, фактичний термін експлуатації, пробіг, технічний стан, компетенцію, функціональне призначення.

Після завершення митного оформлення транспортного засобу та сплати позивачем відповідних митних платежів, до Міністерства доходів і зборів України надійшло звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги стосовно підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу "Volkswagen Transporter", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 (а.с.75).

Митними органами Литовської Республіки надані копії документів, які не надавались декларантом до митного оформлення в Україні, зокрема, митну декларацію країни експорту №13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунок серії DV№2285 від 26.08.2013, які містять відомості, що не відповідають відомостям, заявленим декларантом до митного оформлення (а.с.30,31).

Саме на підставі зазначених документів, відповідач дійшов висновку про надання позивачем до митного оформлення документів, які містять недостовірні відомості щодо обставин придбання та фактурної вартості транспортного засобу, що призвело до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу, та здійснив розрахунок митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, сума якої становить 21613,60 грн. (7000 LTL). Виходячи з встановленої митної вартості, митним органом розраховано суму митних платежів, які повинні були сплачуватись до Державного бюджету при митному оформленні транспортного засобу, ввезеного на територію України позивачем по ВМД від 28.08.2013 №204050002/2013/034432, що складає 6886,35 грн., в т.ч. мито - 2161,36 грн., ПДВ - 4754,99 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль у частині здійснення заходів, що вживаються митними органами з метою перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, є складовою частиною митного контролю.

За приписами пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завишення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.54.4 ст.54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу Ш Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за офіційним курсом валюти України до цієї іноземної валюти, встановленим національним банком України, що діє на день подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно положень частини 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями пункту 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, зокрема шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, повноти та сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема і щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пункту 2(a) статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2(b) статті під "дійсною вартістю" повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України, обов'язок із сплати митних платежів з поміж іншого виникає і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося відповідачем, під час здійснення митного контролю Рівненською митницею Міндходів запит для встановлення автентичності контракту б/н від 20.08.2013, наданого декларантом позивача до митного оформлення в Україні, до митного органу Королівства Швеції не надсилався та будь-яких сумнівів щодо заявленої суми не виникало.

Однак, як зазначалося вище, підставою для проведення перевірки стало звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги стосовно підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу "Volkswagen Transporter", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2, а тому відповідачем правомірно, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України, визначено додаткові податкові зобов»язання.

Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що будь-які відомості щодо ОСОБА_3 як покупця транспортного засобу, чи щодо придбання транспортного засобу на її ім'я по дорученню та транспортував його в Україну, в експортній декларації №13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунку серії DV№2285 від 26.08.2013 - відсутні, оскільки згідно експортної декларації №13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунку серії DV№2285 від 26.08.2013, за яким транспортний засіб було експортовано з Литовської Республіки за ціною 7000 LTL (а.с.32,33), встановлено, що покупцем транспортного засобу Volkswagen Transporter ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2, зазначено ОСОБА_5 (Україна, Костопіль, Незалежності 26-21).

Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що графи митної декларації, де вказується інформація щодо декларанта, уповноважену особу, що склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника, вносяться декларантом, і таким чином, він несе відповідальність за достовірність заявлених у декларації відомостей.

Крім того, згідно із отриманих від митних органів Литовської Республіки експортної декларації від 26.08.2014 року № 13LTKR1000ЕК08В230 вантажний автомобіль "Volkswagen Transporter", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 експортовано за межі Литви, який є ідентичним номеру кузова, який оформлявся декларацією від 28.08.2013р. №204050002/2013/034432 в Україні та сама вказана ознака є ідентифікуючою. Проте, відомості зазначені в експортній декларації, яка надійшла від митних органів Литовської Республіки становить 7000 літ (станом на 20.08.-26.08.2013 року, орієнтовано 2,027 тис.євро).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками митних органів, що саме вказаний автомобіль і перебував на митному оформленні від імені ОСОБА_3, а тому зазначення в митній декларації від 28.08.2013 року № 204050002/2013/034432 відомостей щодо ціни автомобіля є недостовірними. Згідно графи 9 митної декларації особою, відповідальною за фінансове врегулювання, а відтак і платником податків є ОСОБА_3, а тому відповідачем правомірно донараховано саме ОСОБА_3 зобов»язання по сплаті митних платежів, відповідно до декларації та рахунку фактури, які надійшли від митних органів Литовської Республіки.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що доказів на підтвердження подання будь-яких документів щодо транспортного засобу до митного оформлення на території Литовської Республіки не надано та не встановлено судом, оскільки такі відомості спростовуються повідомленням митних органів Литовської Республіки.

Окрім того, в позовній заяві позивач не заперечувала того, що транспортний засіб перебував на території Литовської Республіки.

Безпідставним є посилання суду першої інстанції на і постанову Рівненського міського суду від 30.05.2014 у справі №569/7579/14-п, залишеною без змін постановою апеляційного суду Рівненської області від 25.07.2014, провадження у справi про порушення митних правил ОСОБА_5, передбачене ч.1 ст.483 Митного кодексу України, (на підставі протоколу про порушення митних правил №0150/20400/14 від 25.03.2014) закрито за вiдсутнiстю подiї i складу адмiнiстративного правопорушення (а.с.6-7).

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Постанова Рівненського міського суду від 30.05.2014 у справі №569/7579/14-п, провадження у справi про порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 Митного кодексу України, (на підставі протоколу про порушення митних правил №0150/20400/14 від 25.03.2014) прийнята відносно чоловіка позивачки ОСОБА_5, а тому обставини встановлені судом в цій постанові, не є підставою для звільнення осіб, які беруть участь у по вказаній справі, від доказування.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України, обов'язок із сплати митних платежів з поміж іншого виникає і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватись, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку.

Проведення документальної перевірки стану дотримання законодавства України з питань митної справи є одним зі способів митного контролю, передбаченого Митним кодексом України.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність заявленої митної вартості товарів або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей орган доходів і зборів може самостійно визначити митну вартість товарів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що дії Головного управління Міндоходів у Рівненській області, спрямовані на здійснення контролю за правомірністю визначення розміру сплати, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, митних платежів відносно громадянина України ОСОБА_3, як особи відповідальної за фінансове врегулювання при митному оформленні транспортного засобу "Volkswagen Transporter", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 за миною декларацією від 28.08.2013р. №204050002/2013/034432, є правомірними та здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням фактичних обставин справи та наведених норм закону є правомірними дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 15.07.2014 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 937,47 грн. та за штрафними санкціями в сумі 234,37 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі вищезазначеного, ухвалене судове рішення підлягає скасування відповідно до приписів п. 4 ст. 202 КАС України, з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "21" жовтня 2014 р. скасувати та прийняти нову.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35000

3- відповідачу Головне управління Міндоходів у Рівненській області вул. Віденська,12,Рівне,33023

4- представник позивача адвокат ОСОБА_7 АДРЕСА_2 - ,