Справа № 2а-13755/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" до Київської регіональної митниці про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгума" звернувся до суду з позовом до Київської регіональної митниці про скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2, зобов'язання визначити митну вартість товару за методом 1 за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а саме: в розмірі 3540,00 (доларів США) за тону.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгума" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгума" (Покупець) та Компанією Trade-STOMIL (м. Лодзь, Польща (Продавець) було укладено Контракт №031/09-11 від 16 вересня 2011 року.

Згідно п. 1.1 умов даного Контракту, Продавець поставить, а Покупець прийме та оплатить натурального латексу марки LA REVULTEX в кількості 10 000 (десять тисяч) тонн для власного виробництва, в подальшому товар, в порядку та на умовах визначених в даному контракті.

Пунктом 2.3 Контракту визначено, що загальна сума даного контракту складає 40 000,00 доларів США.

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту, позивачем було подано до митного оформлення ВДМ № 100190000/2012/371428 від 29 березня 2012 року.

З метою митного оформлення товару позивачем подана до митного органу вантажно-митна декларація, в якій митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто за основним методом визначення митної вартості товарів.

Оскільки заявлена позивачем митна вартість товару (деякого товару) відрізнялась від вартості, що була визначена митницею під час митного оформлення ідентичних та подібних товарів ввезених на територію України за іншими угодами та суперечила даним, які містяться в базі даних ЄАІС ДМСУ, позивачу було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: прайс-лист виробника; відповідна бухгалтерська документація (оплата попередніх поставок, податкові накладні); експертне заключення щодо вартісних характеристик товару.

Декларант був ознайомлений із вимогою щодо необхідності подання додаткових документів, про що свідчить відмітка в декларації митної вартості та запис: «Ознайомлений. Процедуру консультації проведено. Додаткові документи надати немає можливості».

У зв'язку з неподанням позивачем усіх витребуваних документів, 29 березня 2012 року митним органом було прийнято рішення № 100190000/2012/710813/2 про визначення митної вартості товару.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про визначення митної вартості товару та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, приймаючи рішення про відмову у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Митного Кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю за правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 - 3 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Так, правову позицію з даного питання було викладено в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року та 11 вересня 2012 року, в яких зазначено, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (декларантом) під час митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон було надано митному органу усі необхідні документи.

Разом з тим, відповідач дійшов висновку про заниження митної вартості імпортованої продукції, а тому зобов'язав декларанта надати наступні документи: прайс-лист виробника; відповідну бухгалтерську документацію (оплату попередніх поставок, податкові накладні); експертне заключення щодо вартісних характеристик товару.

Судом встановлено, що декларантом було надано експертний висновок Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза», проте посадовими особами відповідача даний висновок було лише взято до відома.

З приводу необхідності надати прайс - лист фірми виробника та відповідну бухгалтерську документацію, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Наказу від 19 жовтня 2010 року № 1242 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару можуть бути витребувані митними органами при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України на виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) купівлі-продажу, сторонами яких є підприємства-посередники, що представляють інтереси виробників товарів або власника торгової марки товару (торгові дома, представництва тощо).

Також, колегія суддів зазначає, що, згідно Наказу № 1242, посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості, відповідно до положень статей 268, 269 Митного кодексу України, з обов'язковим зазначенням номера та дати вантажної митної декларації, яка була взята за основу визначення вартості, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови тощо.

Крім того, митним органом не зазначено, які саме документи подані декларантом містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгума" було у повній мірі підтверджено заявлену митну вартість товару, разом з тим відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності свого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог позивача про необхідність зобов'язати Київську регіональної митницю визначити митну вартість товару за методом 1, згідно положеннями ст. 267 Митного кодексу України, за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а саме: в розмірі 3540,00 (доларів США) за тонну, колегія суддів вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Так, дійшовши висновку про скасування рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2 колегія суддів визнає протиправність даного рішення, та неправомірність застосування митним органом шостого (резервного) методу.

При цьому, колегією суддів було встановлено факт правильного визначення позивачем (декларантом) митної вартості товару за 1-м методом (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються).

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права частково призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 29 березня 2012 року №100190000/2012/710813/2.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлений 03.12.2014 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.