Справа № 675/2729/14-к
Суддя: Пашкевич Р. В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2729/14-к
Провадження № 1-в/675/750/2014
У Х В А Л А

"17" листопада 2014 р. м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р.В. при вирішенні питання про відкриття провадження в справі за адміністративним позовом засудженого ОСОБА_1 до начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_2 про визнання протиправних дій та скасування накладеного стягнення,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника ЗВК № 58 ОСОБА_2 з вимогами про скасування постанову про накладення стягнення у виді поміщення в ДІЗО на 15 діб, та повернення його особистих журналів «Флеш» з чаєм марки «Гринфілд» кількістю 800 грам.

Звертаючись з позовом до суду, позивач виходить з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Між тим, з такою позицією позивача не можна погодитись, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно пунктом 2 частини 3 статі 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Судом встановлено, що позивач оскаржує незаконні дії відповідача щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення та повернення для нього особистих речей, тобто у порядку Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно з правовою позицією, яка викладена у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001, захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб зазначених органів, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Відповідно до ст. 4 Кримінально-виконавчого кодексу України підставою виконання і відбування покарання, зокрема, є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду.

Порядок оскарження дій службових осіб органів виконання покарань передбачений статтею 134 Кримінально-виконавчого кодексу України. Згідно частини 13 вказаної статті засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м'яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.

За додержанням законів при виконанні кримінальних покарань в органах і установах виконання покарань здійснюється прокурорський нагляд Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Органи і установи виконання покарань зобов'язані виконувати постанови і вказівки прокурора щодо додержання порядку виконання покарання, встановленого кримінально-виконавчим законодавством.

За діяльністю органів і установ виконання покарань здійснюється відомчий контроль вищестоящими органами управління і посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань (ст.ст. 22-23 Кримінально-виконавчого Кодексу України).

Фактичним предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання незаконними дій і рішень посадових осіб установ виконання покарань.

Порядок оскарження дій та рішень зазначених суб'єктів владних повноважень встановлений чинним Кримінально-виконавчим Кодексом України.

Розв'язання зазначених питань стосується виконання вироку суду та відповідно до ст. ст. 534, 535, 537, 539 Кримінально-процесуального кодексу України, є однією із стадій кримінального процесу, у зв'язку з чим їх належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Оскільки спірні правовідносини витікають з кримінального та кримінального процесуального законодавства, тому цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, ОСОБА_3 адміністративного суду України від 30.11.2009 року №1619/10/13-09 вказано, що такі справи належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження справи за адміністративним позовом засудженого ОСОБА_1 до начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_2 про визнання протиправних дій та скасування накладеного стягнення.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає до розгляду у порядку кримінального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Вірно: суддя Р.В. Пашкевич