Справа № 759/17952/14-а
Суддя: П'ятничук І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/503/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року суддя Святошинського районного суду м.Києва П»ятничук І.В., розглянувши в м.Києві в скороченому провадженні в м.Києві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат

про визнання дій незаконними, бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат і просила :

· визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва щодо застосування під час нарахування/перерахунку їй - ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника положень Постанови КМУ від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» якою у порушення та розріз встановлених конституцією та Законом України вимог та норм, визначено розміри вказаних компенсаційних виплат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менші, ніж передбачено ст..48 Закону №796 для відповідної категорії громадян,

· визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування, перерахунку та виплатити ними ОСОБА_1 неотриманих та недоотриманих сум одноразової компенсації передбачених ст..48 Закону №796,

· зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва зробити нарахування, перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом №230/96 від 06 червня 1996 р., №563 від 25 березня 1999 р, №2638 від 11 липня 2001 р. та пов»язаними із ним Законами а саме в розмірі 60 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої суми одноразової компенсації,

· зобов»язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату ОСОБА_1 суми одноразової компенсації на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом №230/96 від 06 червня 1996 р., №563 від 25 березня 1999 р, №2638 від 11 липня 2001 р. та пов»язаними із ним Законами а саме в розмірі 60 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої суми одноразової компенсації,

· стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м.Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в порядку негайного виконання передбаченого ст..256 КАС України на користь ОСОБА_1 суму боргу по компенсаційним виплатам що виникли за весь період порушення та невиконання відповідачами вимог Конституції та Законів україни щодо визначення, нарахування та перерахунку соціальних виплат позивача передбачених ст..48 Закону №796.

Обґрунтовуючи адміністративний позов тим, що вона має категорію 1А як особа, має статус дружини, померлого громадянина з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, який був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, мав категорію 1А, як особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС та помер і смерть пов*язана із Чорнобильською катастрофою, а тому має право на отримання одноразової компенсації за втрату годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат та одноразову компенсацію у зв*язку із втратою годувальника в сумі 60 розмірів мінімальної заробітної плати у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Але, відповідач здійснив нарахування і виплату їй зазначених соціальних виплат у меншому розмірі, ніж передбачено вказаним Законом, а тому вважала, що така бездіяльність відповідача є протиправною і такою, що порушує її соціальні права.

Відповідачі проти адміністративного позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, законність своїх дій (а.с. 17-24 - заперечення).

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Русаки Іванківського району Київської області (а.с. 8 - копія паспорта) і має категорію 1А як статус дружини, померлого громадянина з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, що мав категорію 1А як особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с. 9 - копія посвідчення).

Як вбачається з заперечень відповідача, чоловік позивача ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 р. №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсація сім»ї заявниці, яка втратиа годувальника була призначена в жовтні 2007 р. в розмірі 379 грн. 30 коп.

У зв*язку із наведеним, на позивачку розповсюджується дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії наЧорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Текст статті 48 в редакції Закону N 2532-XII ( 2532-12 ) від 01.07.92; із змінами, внесеними згідно із Законами N 230/96-ВР від 06.06.96, N 563-XIV ( 563-14 ) від 25.03.99, 2638-III ( 2638-14 ) від 11.07.2001; в редакції Закону N 107-VI ( 107-17 ) від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008 Щодо дії тексту статті 48 додатково див. Закони N 3235-IV ( 3235-15 ) від 20.12.2005, N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, Рішення Конституційного Суду 6-рп/2007 ( a6p710-07 ) від 09.07.2007 .

Відповідно ч.1,2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», установлено, що у 2013 році норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Щодо посилання позивача у позовній заяві до строків позовної давності, передбаченої ЗУ «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», то воно не є доречним, адже ст. 90 зазначеного Закону вказує, що всі вимоги цього Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності. Вищевказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили після Чорнобильської катастрофи.

Також судом встановлено, що спір про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених ст. 48 Закону № 796-ХІІ виплат є публічно-правовим, а не цивільно-правовою вимогою, тому, на думку суду, посилання позивача до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року з поправками, внесеними Протоколом про внесення поправок до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 вересня 1997 року до даної справи відношення не мають.

Нормами статті 48 Закону № 796-XII передбачено виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Зокрема, згідно абзацу 6 частини 1 названої статті Закону № 796-XII одноразова компенсація сім'ям, які втратили годувальника виплачується в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Водночас компенсація нараховувалась позивачеві виходячи з розмірів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 20 квітня 2007 року № 649.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни у статтю 48 Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) положення пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними.

В силу вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 48 Закону № 796-XII в їх первинній редакції.

Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на отримання компенсації в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Виходячи із вищезазначеного, Кабінету Міністрів України надано право у 2013 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, проте, це право не було реалізоване урядом України в 2013 році.

Згідно з приписами частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення та виплату одноразової компенсації за втрату годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується вимог позивача здійснити виплату одноразової компенсації за втрату годувальника Управлінням, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації громадян.

Механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.01.2007 року № 65 (надалі за текстом - «Розпорядження»).

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.3 Розпорядження, Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює вхідний облік та контроль документів з питань призначення соціальної допомоги, інших грошових виплат, які надходять від органів праці та соціального захисту населення, підприємств, організацій та установ. Забезпечує у тижневий термін оформлення документів на виплату соціальної допомоги, інших грошових виплат та їх відправку районним органам праці та соціального захисту населення відповідно до узгоджених графіків.

Таким чином, із наведених норм вбачається, що одноразова компенсація за втрату годувальника призначається розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення, а виплати покладено на Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Із наведеного випливає, що Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації не є тією особою, яка повинна відповідати за вимогою про зобов'язання здійснити виплату зазначеної грошової допомоги.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення вимог у цій частині.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат.

Зобов»язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: