Справа № 813/7449/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року № 813/7449/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.,

за участю представника позивача Бориса А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів у сумі 11 865,03 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв'язку з неповідомленням відповідачем відомостей та обставин, які впливають на умови виплати матеріального забезпечення, центром зайнятості було здійснено виплату йому зайвих коштів. Вказано, що відповідачем безпідставно отримано допомогу по безробіттю, яка відповідно до вимог частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» підлягає стягненню на користь позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що 08.01.2014 року відповідач звернувся до центру зайнятості для надання йому статусу безробітного. Центром зайнятості призначено та здійснено виплату відповідачу допомоги по безробіттю. Під час чергового відвідування ОСОБА_3 центру зайнятості було з'ясовано, що відповідач знятий з місця реєстрації проживання (прописки). У зв'язку з неповідомленням безробітного про цю обставину, яка впливає на виплату допомоги по безробіттю, позивачем було здійснено надлишкову виплату допомоги по безробіттю. Тому неправомірно отримана допомога підлягає поверненню. Просив позов задовольнити.

Відповідач явки в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI - зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно з частиною 1 статті 4 цього Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з абзацом 4 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 року «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08.01.2014 року ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) звернувся до Львівського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи та на підставі поданої ним заяви, йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до підпункті 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття».

Пунктом 1 статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктами 3 та 4 цієї статті передбачено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону, - 180 календарних днів.

Згідно з пунктом 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу здійснено виплату допомоги по безробіттю з врахуванням страхового стажу та довідки ТзОВ ТВК «Львівхолод». Виплата допомоги по безробіттю була здійснена за період з 15.01.2014 року по 21.07.2014 року.

Під час відвідування відповідачем Львівського міського центру зайнятості 12.08.2014 року позивачем з'ясовано, що ОСОБА_3 знятий з місця реєстрації проживання (прописки) з 08.05.2014 року (згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Львівській області від 09.09.2014 року місце реєстрації: Львівська область, Жовківський район, с. Деревня).

Згідно з даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Львівській області 15.10.2014 року місце реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_2.

Пунктом 11 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зміни місця проживання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до підпункту 12 пункту 5.5 Порядку надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 308 від 20.11.2000 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року за № 916/5137 виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі переїзду на постійне місце проживання в іншу місцевість (з наступного дня після зняття з реєстрації) або закінчення строку реєстрації місця проживання (з наступного дня після закінчення строку реєстрації).

Поняття місцевості визначено в постанові Кабінету Міністрів України № 255 від 02.03.1998 року «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», відповідно до якої під іншою місцевістю розуміється інший населений пункт.

Так, відповідно до частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 255 від 02.03.1998 року «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» працівникам у зв'язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов'язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт) виплачуються певні компенсації. Отже, поняття інша місцевість та інший населений пункт є тотожними.

ОСОБА_3 знятий з місця реєстрації проживання (прописки) з 08.05.2014 року (в період перебування на обліку як безробітний) та не повідомив про цю обставину позивача.

Згідно з пунктом 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частина 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до даних Львівського міського центру зайнятості, за період з 09.05.2014 року по 21.07.2014 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю в сумі 11 865,03 грн.

Позивачем скеровано ОСОБА_3 претензію № 13/5838 від 15.09.2014 року щодо відшкодування коштів у сумі 11 865,03 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, не виконав свої обов'язки щодо надання центру зайнятості відомостей, а саме - не повідомив про факт зняття з місця реєстрації проживання (прописки), що впливає на умови виплати такого виду соціальної допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не представлено.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості (м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122; ) кошти в сумі 11 865,03 грн. (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят п'ять гривень 03 коп.)

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2015 року.

Суддя М.В. Лейко-Журомська