Справа № 2-а-5457/11/0212
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5457/11/0212 Головуючий у 1-й інстанції: Борисюк І.Е.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці на постанову Ленінського районного суду м.Вінниці від 31 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці про визнання діяння відповідача протиправним; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити у повному обсязі позивачу як дитині війни недоплачену щомісячну державну соціальну 30 % надбавку, що передбачена ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2008 року по 25.03.2011 року, а також нараховувати та виплачувати 30 % надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.05.2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.05.2011 року.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 197, 183-2 КАС України проводить розгляд справи у порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці - права позивача не порушував, оскільки ОСОБА_2 не перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Таким чином, у випадку звернення з адміністративним позовом не до тієї особи, суд зобов'язаний провести процесуальні дії, передбачені Законом, а не відмовляти в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці та в Головному управлінні Пенсійного фонду України витребувано інформацію щодо перебування ОСОБА_2 на обліку в органах Пенсійного фонду України.

На виконання вказаної ухвали управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці направило до суду відповідь, згідно з якою ОСОБА_2 на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці не перебуває (а.с.34-36).

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.42).

Враховуючи викладене, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залучено до участі у справі в якості другого відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач звернувся із письмовою заявою до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці про нарахування та виплату 30% підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в проведенні вказаного перерахунку пенсії (а.с. 8).

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком здійснювалося всупереч ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та виплачувалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія суддів дійшла висновку, що відповідача зобов'язаний нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З матеріалів справи встановлено, що позивач просить перерахувати та виплачувати їй пенсію з урахуванням підвищення як дитині війни з 01.01.2008 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.05.2011 року позовні вимоги за період з 01.01.2008 року по 29.10.2010 року залишено без розгляду.

Тому, враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 30.10.2010 року, оскільки позов подано до суду 29.04.2011 року.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить захистити її порушене право відповідно до діючого законодавства в подальшому, тому колегія суддів дійшла висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по день припинення такого права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Вінниці від 31 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку пенсії як дитині війни в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 30.10.2010 року, з урахуванням виплачених сум, та по день припинення права на такі виплати.

У задоволенні позовних вимог до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.