Справа № П/811/3874/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року Справа № П/811/3874/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

представника позивача - Доценка П.Ю.

представника відповідача - Амеліної Л.В.

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

СТОВ "Росія" (далі позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Держземагентства у Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області при винесенні наказу №11-25/14/14-сг від 18.04.2014 року;

- скасувати наказ №11-25/14/14-сг від 18.04.2014 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області при винесенні наказу №11-105/14/14-сг від 19.05.2014 року;

- скасувати наказ №11-105/14/14-сг від 19.05.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що СТОВ «Росія» укладаючи тристоронній договір на оплату послуг з виготовлення проектної документації на земельні ділянки для проведення земельного аукціону, мало право на прийняття участь у земельному аукціоні. Проте, незважаючи на розпорядження РДА щодо включення земельних ділянок до складу земель, які повинні передаватись в оренду на земельних торгах, ГУ Держемагенство в Кіровоградській області передало ці земельні ділянки третій особі без проведення земельного аукціону.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, зазначивши про протиправність оскаржуваних наказів з огляду на необхідність проведення земельного аукціону. Крім того, представник позивача наголошував на тому, що винесеними наказами порушено законний інтерес СТОВ «Росія», оскільки останнє мало намір приймати участь у земельному аукціону.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову,зазначивши про правомірність винесення оскаржуваних наказів, оскільки жодних законодавчих перешкод для винесення наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та його затвердження, не визначено. Крім того, представник відповідача зазначив, що оскаржувані накази жодним чином не порушують ні прав, ні інтересів СТОВ «Росія», оскільки на момент винесення оскаржуваних наказів не було жодного рішення про проведення земельного аукціону.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що жодних обтяжень на земельні ділянки не було встановлено, а тому ОСОБА_4 правомірно отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою, а розробивши проект землеустрою отримала наказ про його затвердження. Крім того, представник позивача зазначав в судовому засіданні, що земельні аукціони не проводяться у випадку передачі земельних ділянок для ведення фермерського господарська, надавши суду докази створення ФГ.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА від 30 вересня 2008 р. №1053-р затверджено перелік земельних ділянок, призначених для продажу права на їх оренду на аукціонах та дозвіл на складання відповідних проектів землеустрою (а.с.10).

Згідно розпорядження голови Новоукраїнської РДА від 12.04.2012 р. №345-р доповнено перелік земельних ділянок, яким передбачено розроблення землевпорядної документації, що затверджений розпорядженням голови РДА від 30.09.2008 р. №1053 призначених для продажу права їх оренди на аукціоні, земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі та надано дозвіл на розроблення проектно-технінчої документації із землеустрою, для набуття права оренди на аукціоні (а.с.11).

Новоукраїнською РДА (Замовник), позивачем (Платник) та Держаним підприємством «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (Виконавець) укладено трьохсторонній договір від 01.08.2012 р., згідно якої ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зобов'язується виконати проектно-вишукувальні роботи з розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а Замовник - прийняти, Платник - оплатити виконані роботи (а.с.102-103).

На виконання вимог даного договору, Виконавцем розроблені проекти землеустрою земельних ділянок у 2012 році (а.с.92-153).

Наказом ГУ Держземагенства у Кіровоградській області від 18.04.2014 р. №11-25/14-14-сг надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років (далі по тексту оскаржуваний наказ-1, а.с.155).

Наказом ГУ Держземагенства у Кіровоградській області від 19.05.2014 р. №11-105/14-14-сг затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та надано в оренду строком на 10 років земельні ділянки площею 59,1241 га (далі по тексту оскаржуваний наказ-2, а.с.168).

Отже, накази відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу-1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Враховуючи зазначене, відповідач є суб'єктом, до компетенції якого належить право розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Згідно частини 2 статті 123 Земельного Кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Так, ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 05.03.2014 р. для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства (а.с.156).

Отримавши вищезазначену заяву та копії долучених до неї документів, відповідач виніс наказ від 18.04.2014 р. №11-25/14-14-сг, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років (а.с.155).

Згідно абзаців 1,2 статті 123 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Отже, законодавець визначив вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. І такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як наявність розпорядження РДА про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу права на їх оренду на аукціонах та дозвіл на складання відповідних проектів землеустрою, нормами Земельного Кодексу України не визначено.

Відповідач, як суб'єкт, якому належить право розпорядження землями сільськогосподарського призначення, при винесення оскаржуваного наказу діяв у межах та у спосіб, визначений нормами Земельного Кодексу України.

Посилання позивача на необхідність при винесення оскаржуваного наказу витребуванні у ОСОБА_4 доказів звернення до РДА із заявою про створення фермерського господарства, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 3 Земельного Кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Преамбулою Закону України «Про фермерське господарства» визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Отже, спеціальним законом щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення є Земельний Кодекс України, а не Закон України «Про фермерське господарство», а тому посилання позивача щодо порушення норм Закону України «Про фермерське господарство» при реєстрації господарства не приймаються судом до уваги.

Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено підстав, які б свідчили про протиправність оскаржуваного наказу, а тому в задоволенні позову в частині визнання протиправними дій при винесення наказу №11-25/14-14-сг від 18.04.2014 р. та скасування наказу №11-25/14-14-сг від 18.04.2014 р. належить відмовити.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу-2 про затвердження проекту землеустрою, суд зазначає наступне

Отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою, ОСОБА_4 укладено договір на розробку проекту землеустрою з ТОВ «Кіровоградгеоінформ».

ТОВ «Кіровоградгеоінформ» розроблено проект землеустрою земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:1833; :02:002:1835 (а.с.189-224).

ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років загальною площею 59,1241 га для ведення фермерського господарства від 06.05.2014 р. (а.с.170).

Розглянувши заяву ОСОБА_4 та проект землеустрою, відповідач виніс оскаржуваний наказ-2, яким затвердив проект землеустрою та надав в оренду земельні ділянки (а.с.168).

Позивач, як на підставу протиправності оскаржуваного наказу зазначає про неправомірну зміну відповідачем коду класифікації цільового призначення земельної ділянки з 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського господарства на 01.02 - для ведення фермерського господарства, посилаючись на заборону зміни класифікації цільового призначення.

Такі посилання суд оцінює критично з огляду на наступне.

Згідно розділу 1 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 12.07.2010 р. №548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за N 1011/18306, класифікація видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 N 224.

Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Відповідно до абзацу б) пункту 15 Розділу X «перехідні положення» Земельного Кодексу України, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Отже, законодавець заборонив змінювати цільове призначення земельних ділянок, а не код класифікації використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Згідно абзацу а) частини 1 статті 19 Земельного Кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.

Отже, цільове призначення земельної ділянки не було змінено, виділені земельні ділянки так і залишились землями сільськогосподарського призначення.

Код класифікації земельної ділянки визначається за видом її використання.

Так, згідно заяви ОСОБА_4, передані в оренду земельні ділянки за класифікатором мають шифр 01.02 - Для ведення фермерського господарства.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про те, що відповідач жодним чином не змінював цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Ще однією підставою, як на думку позивача, протиправності оскаржуваного наказу-2 є неправильне визначення шифру цінних ґрунтів.

Так, представник позивача зазначив, що у довідці №134 від 10.09.2012 р. про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки зазначено про те, що ґрунтовий покрив земельної ділянки 25,3401 ріллі складають чорноземи звичайні середньогумісні легко глинисті (шифр агрогрупи 58л) та чорноземи звичайні слабо змиті легко глинисті (шифр агрогрупи 65л). В регіоні такі ґрунти відносяться до особливо цінних земель згідно наказу Дерзкомзему України від 06.10.2003 р. №245 (а.с.116).

З огляду на дані обставини, позивач наполягав на тому, що відповідач не мав права розпорядження такими землями.

Такі висновки представника позивача суд також оцінює критично, з огляду на наступне.

Наказом Дерзкомзему України від 06.10.2003 р. №245 визначено, що земельні згусти із шифром 58л відносяться до Переліку особливо цінних груп ґрунтів провінції Лісостепова Лівобережна.

Водночас, відповідно до абзацу а) частини 1 статті 150 Земельного Кодексу України, до особливо цінних земель відносяться: у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовую правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств чи відомості, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, у даному випадку застосуванню підлягає норма статті 150 Земельного Кодексу України, яка не містить серед переліку особливо цінних земель такого виду ґрунту як 58Л -черноземи звичайні середньо гумусні легко глинисті, а тому відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу-2 діяв в межах наданих йому повноважень.

Відповідач надав інформаційний лист від 25.12.2014 р. в якому ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначає про те, що обстеження ґрунтів КСП «Росія» проводилось ще у 1975 р., і на підставі цих матеріалів і визначені агрогрупи ґрунтів (а.с.183).

Крім того, згідно агрохімічних паспортів земельної ділянки площею 25,3401 та 33,7840, код ґрунтів визначено як 065Л-чорноземи звичайні слабо змиті легкоглинисті (а.с.221-222).

Тобто, як на думку суду, відповідач затверджуючи проект землеустрою із визначеним кодом ґрунтів в агрохімічному паспорті земельної ділянки 065Л, діяв в межах повноважень.

Відповідач зазначав про неможливість оцінювати висновки проекту землеустрою, наданого позивачем, оскільки дані проекти землеустрою взагалі не ким не затверджені, а тому посилання на них є не коректним.

Так, процедура затвердження проекту землеустрою визначена статтею 186-1 Земельного Кодексу України «Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Частиною 6 статті 186-1 Земельного Кодексу України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини 7 статті 186-1 Земельного Кодексу України, органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Представником позивача не наведено жодної обставини, яка б свідчила про невідповідність проекту землеустрою вимогам законів.

Посилання представника позивача про невідповідність кадастрових номер земельних ділянок зазначених на титульній сторінці затвердженого проекту землеустрою до кадастрових номерів зазначених у оскаржуваному наказі-2, представник відповідача та представник третьої особи пояснили як технічну описку, оскільки передані земельні ділянки із присвоєними кадастровими номерами, зазначеними у витязі про реєстрацію земельних ділянок.

Крім того, в актах прийомки-передачі межових знаків на зберігання, які містяться у затвердженому проекті землеустрою, зазначено правильні кадастрові номера земельних ділянок (а.с.206-209). Тобто, візуально є відмінність в одній цифрі, так, перша земельна ділянки має кадастровий номер :02:002:1833, водночас на титульній сторінці проекту землеустрою помилково зазначено номер :02:0002:1833. Аналогічна помилка міститься і в кадастровому номері іншої ділянки, так згідно наказу земельна ділянка має кадастровий номер :02:002:1835, а не як зазначено на титульній сторінці проекту землеустрою :02:0002:1833.

Дані технічні описки жодним чином не впливають на законність наказу-2, а тому, суд дійшов висновку про правомірність винесення оскаржуваного наказу-2.

Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено підстав, які б свідчили про протиправність оскаржуваного наказу-2, а тому в задоволенні позову в частині визнання протиправними дій при винесення наказу №11-105/14-14-сг від 19.05.2014 р. та скасування наказу №11-105/14-14-сг від 19.05.2014 р. належить відмовити.

Позивач в позовній заяві, як на підставу протиправності оскаржуваних наказів посилається на протиправну передачу земельних ділянок в оренду без проведення земельного аукціону.

Такі посилання позивача, суд також оцінює критично з огляду на таке.

Частиною 1 статті 134 Земельного Кодексу України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Проте, відповідно до частини 2 статті 134 Земельного Кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

ОСОБА_4 зверталась із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, оскаржуваним наказом-2 передані в оренду земельні ділянки саме для ведення фермерського господарства.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №679164, в реєстрі зареєстроване фермерське господарство «Гамлет-Н», керівником якого є ОСОБА_4 (а.с.175).

Враховуючи вищезазначене, відповідач правомірно передав в оренду ОСОБА_4 земельні ділянки для ведення фермерського господарства, без проведення земельного аукціону.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, судовому захисту підлягає не будь-яке абстрактне право чи то інтерес, а чітко визначене та реально порушене відповідачем - суб'єктом владних повноважень.

Позивачем під час розгляду справи зазначено про порушення оскаржуваними наказами його законного інтересу щодо приймати участь у земельному аукціоні на придбання право оренди. Проте, позивач не надав суду жодного рішення відповідного органу про оголошення земельного аукціону щодо продажу права оренди на земельні ділянки, які передані ОСОБА_4 в оренду.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що у разі оголошення земельного аукціону, у позивача міг би бути наявний законний інтерес щодо прийнятті участі у ньому, проте, враховуючи відсутність таких рішень, сумнівним є обґрунтування позивача щодо наявності у нього порушеного законного інтересу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на замовлення Новоукраїнської РДА виготовлені ще у 2012 р., проте після виготовлення цих проектів, з урахуванням зміни повноважень з 01 січня 2013 р., позивач жодного разу не звертанувся до відповідача із заявами про передачу земельної ділянки в оренди, а тому оскаржувані рішення, які прийняті відповідачем майже через півтора роки після внесення змін до Земельного Кодексу України, як на думку суду, прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача із заявами щодо отримання земельних ділянок, та не надав судових рішень в яких би була встановлена бездіяльність відповідача щодо не проведення земельного аукціону.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач, звернувшись до суду з даними позовними вимогами обрав невірний спосіб захисту свого, як на його думку, порушеного інтересу, а відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,17, 94, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування наказів у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30.12.2014 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.П. Нагібіна