Справа № 751/9223/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/9223/14 Головуючий у 1-й інстанції: Овсієнко Ю.К.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивач - Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом про скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про накладення штрафу ВП №41243941 від 08 серпня 2014 року.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради виконало рішення суду лише в частині нарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік. В той же час рішення залишилось не виконаним в частині виплати стягувачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Судом встановлено та убачається з матеріалів справи, що постановою 10.12.2013 року на виконання виконавчого листа 2а/2515/154/2012 виданого 28.10.2013 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання судового рішення в строк до 17.10.2013 року (а.с. 6).

25.12.2012 року Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради надало відповідь № 12892/14 (а.с. 8) і копію розрахунку на доплату пенсії (а.с. 9).

08.08.2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курилець В.І. винесено постанову ВП 41243941 про накладення штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. (а.с. 4) і боржнику направлено вимогу про виконання рішення суду (а.с. 5).

Вважаючи, вказану постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 25.12.2012 року №12892/14 на рахунковому рахунку за програмою КПКВ 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямом «Компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення, у випадку звільнення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кошти відсутні. Розрахунковий рахунок «Відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» управлінню праці та соціального захисту населення районної у місті ради не відкривався, у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень (а.с.8).

Аналогічні за змістом листи було направлено на адресу міського голови Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 04.07.2011 року №1-21/209 (а.с.13), Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 31.05.2010 року №4026/01 (а.с14), Прем'єр-міністра України від 12.08.2011 року №01.02.-01/1796 (а.с.26), Віце-Прем'єр-міністра України від 12.08.2011 року №01.02.-01/1796 (а.с.27). У вказаних листах управління праці та соціального захисту населення просило посприяти вирішенню питання щодо виконання рішень судів.

Проте зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України та можливе за наявності відповідного фінансування.

Суд першої інстанції посилання суб'єкта владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не взяв до уваги, оскільки відповідно до виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки частиною 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання судового рішення, а не за неповідомлення про виконання судового рішення

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що позивач судове рішення у частині, яку він повинен був і міг виконати, виконав, провівши відповідні перерахунки ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів.

Діяльність головних управлінь праці та соціального захисту населення у період існування спірних правовідносин регулювалась Типовим положенням про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790.

Зазначеним Положенням до завдань та повноважень обласних Головних управлінь праці та соціального захисту населення питання проведення перерахунку та нарахування соціальних виплат не віднесено.

Відповідно до положень пункту 3 Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790, призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством, віднесено до завдань та повноважень управлінь праці та соціального захисту населення районних державних адміністрацій.

Тобто у даному випадку мала місце колізія між рішенням суду, яке набрало законної вили, та нормативно-правовим актом, який встановлював інший, ніж передбачений судовим рішенням, порядок призначення та виплати соціальної допомоги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, невиконання позивачем судового рішення мало місце через відсутність передбачених чинним законодавством повноважень для такого виконання, що виключає можливість накладення на позивача штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення.

Посилання суду першої інстанції на відповідні рішення Європейського суду з прав людини щодо неможливості посилання державним органом при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань безпідставні, оскільки у даному випадку мова не йде про звільнення управління праці та соціального захисту населення від виконання рішення суду, а про оцінку причин такого невиконання та про наявність підстав для накладення штрафу.

Викладені вище висновки повністю узгоджуються із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постановах від 27 серпня 2014 року №К/9991/59773/11, від 27 серпня 2014 року №К/9991/40466/12 та від 19 вересня 2014 року №К/800/60807/13.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.05.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не вірно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради - задовольнити, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про накладення штрафу ВП №41243941 від 08 серпня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.