Справа № 150/472/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/472/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Суперсон С.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Совгири Д. І. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Лозінська Н.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області про стягнення соціальних виплат на оздоровлення та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення соціальних виплат на оздоровлення та моральної шкоди та надання санаторно-курортної путівки.

Чернівецький районний суд Вінницької області постановою від 19.09.2011 року позов задовольнив частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у справі повноважних представників у судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 15.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення соціальних виплат на оздоровлення та моральної шкоди та надання санаторно-курортної путівки.

09.07.2014 року позивач надав уточнення до позовної заяви в якому просить зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому р-ні Вінницької області - сплатити йому кошти Обовязкові виплати на оздоровлення: 107184,00 грн. (Сто сім тисяч сто вісімдесять чотири гривні.); зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому р-ні Вінницької області - сплатити йому кошти За моральну шкоду: 10000000 (десять мільйонів гривень); зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому р-ні Вінницької області - негайно забезпечити його санаторною - курортною путівкою в санаторій "Бердянськ міста Бердянська Запорізької області з 01 - 10 червня 201року терміном на 45 діб відповідно наданих медичних довідок форми 070/о. Також просить залишити без розгляду вимогу про зобов'язаня УПСЗН в Чернівецькому р-ні Вінницької області - сплатити мені кошти За самостійне лікування 320400,00 грн. (Триста двадцять тисяч чотириста гривень).

Чернівецький районний суд Вінницької області постановою від 19.09.2011 року позов задовольнив частково: зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області сплатити ОСОБА_2 обов'язкові витрати на оздоровлення за період з 2007 року по 2011 роки та за 2013 рік в розмірі по 90 гривень за кожен рік; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області забезпечити ОСОБА_2 санаторно-курортною путівкою; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1-ої категорії і щорічно, починаючи з 1997 року отримував 21,50 щорічної допомоги на оздоровлення на підставі Постанови КМУ №836 від 26.07.1996 року та інвалідок III групи через захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Організація оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач просить суд зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому районі Вінницької області сплатити йому обов'язкові виплати на оздоровлення за період з 1992 року до 2013 року.

В силу посвідчення позивач має 1 категорію у зв'язку професійного захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим відповідно до ст. 48 Закону України № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Проте, постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.08.2007 року, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2008 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, постановлено стягнути з УПСЗН Чернівецької РДА на користь ОСОБА_2 недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення як інваліду III групи - учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії за 2000-2006 роки в розмірі 5906 грн. 50 коп., а також 214 грн. як компенсацію середньої вартості путівок на оздоровлення за 2006-2007 роки, а всього 6120 грн. 50 коп. Дана постанова набрала законної сили.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000000 (десять мільйонів) гривень.

В обґрунтування позову в частині відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 10 000000 грн., ОСОБА_2 посилається на те, що відповідачем за роки невиплати щорічної допомоги на оздоровлення, наносилась непосильна шкода здоров'ю позивача, що виразилось у погіршення здоров'я та обмеженні останнього якісним харчуванням при лікуванні у стаціонарних відділеннях лікарень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.

Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

З урахуванням зазначеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні даної частини позовних вимог.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області сплатити ОСОБА_2 обов'язкові витрати на оздоровлення за період з 2007 року по 2011 роки та за 2013 рік в розмірі по 90 гривень за кожен рік та зобов'язання відповідача забезпечити ОСОБА_2 санаторно-курортною путівкою.

Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлений розмір щорічних виплат на оздоровлення відповідної категорії осіб в сумі 120 грн., 100,00 грн. та 90,00 грн.

Відповідно до постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідам III групи встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90 гривень.

З матеріалів справи суд вбачає, що враховуючи ст.ст. 62,67 Закону України №796-XII та норми постанови КМУ №562 та №836 ОСОБА_2 виплачується одноразова компенсація як інваліду III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 90 грн.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" першочергове щорічне забезпечення пільговою санаторно-курортною путівкою або путівкою на відпочинок шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам чи закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі 50 процентів середньої вартості путівки в Україні. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Позивачу неодноразово відповідачем пропонувалися путівки на санаторно-курортне лікування, про те він відмовлявся від них.

Згідно з п. 7 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року N 261, для взяття на облік для забезпечення путівкою у наступному році постраждала особа подає до 15 жовтня поточного року місцевому органові: заяву із зазначенням бажаної пори року заїзду; видану в установленому МОЗ порядку довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування за формою 070/о; копію посвідчення постраждалої особи разом із відповідними вкладками (у разі їх наявності); копію паспорта.

У разі самостійної організації санаторно-курортного лікування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується компенсація середньої вартості путівки у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач у спірний період до відповідача звертався із письмовою заявою про взяття його на облік для надання путівки, але не у встановленій формі. Тому він не має права на отримання путівки або грошової компенсації.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача забезпечити його санаторно-курортною путівкою в санаторій "Бердянськ" м. Бердянськ Запорізької області , терміном 45 діб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Україні визначено 3 спинальних санаторії, які мали ліцензії та дозволи на практику лікування травм і захворювань хребта це: санаторій ім.. академіка Бурденка, ім.. Пирогова та санаторій "Слов'янський". У зв'язку з анексією Криму, право на лікування інвалідів з діагнозом нервова система наслідками травм і захворювань хребта та спинного мозку залишилось лише в санаторію "Слов'янський".

Щодо вимоги надання путівки терміном 45 днів суд вважає, що потрібно враховувати ст. 10 Постанови №187 від 22.06.2006 року де встановлено, що інвалідам із захворюванням нервової системи (з наслідками травм і захворюванням хребта та спинного мозку) забезпечуються путівками: III група інвалідності - до санаторіїв неврологічного профілю строком 18-21 день.

Враховуючи що позивач інвалід III групи в задоволенні вимоги про надання путівки в санаторій "Бердянськ" м. Бердянськ Запорізької області , терміном 45 діб немає підстав.

Отже, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмому в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області про стягнення соціальних виплат на оздоровлення та моральної шкоди скасувати .

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2014 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Совгира Д. І.

Сушко О.О.