Справа № 419/1759/13-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванова О.М.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року справа №419/1759/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Білак С.В., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 березня 2014 року у справі № 419/1759/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивач просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав з 11.11.2011 року. Визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку і виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 11.11.2011 року по 11.11.2014 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.12.2013 року адміністративний позов ОСОБА_2 було залишено без розгляду, у зв'язку з порушенням строків передбачених ст. 99 КАС України.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року ухвала Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.12.2013 року в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 11.11.2011 року по 02.06.2013 року - залишено без змін, а в частині позовних вимог за період з 03.06.2013 року - скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 березня 2014 року позов було задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку і виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 03.06.2013 року по 11.11.2014 року у розмірі, меншому, за встановлений статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є матір'ю дитини, яка не досягла трирічного віку, з якою вона разом проживає та яку вона фактично доглядає, є також не застрахованою особою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, внаслідок чого має право отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка надається не застрахованій особі у розмірі, встановленому Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалася особам, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму дітей віком до 6 років.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» , відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей. Статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», визначено, що дія зазначеного Закону розповсюджується на застрахованих осіб в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року внесено зміни до: - Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ, зокрема дію ст. 13 зазначеного Закону поширено на застрахованих осіб, - статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року та виключено пункти 3, 4 статті 34, статті 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року.

Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року, в т.ч. й пункт 25 розділу ІІ, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року, визначено, що розділ ІІ цього Закону, діє до 31 грудня 2008 року.

Тобто, з 22 травня 2008 року відновлена дія норм статті 1, пунктів 3, 4 статті 34, статей 40-44 Закону № 2240 в редакції, яка діяла до внесення змін Законом № 107-VI від 28 грудня 2007 року, а також з 01 січня 2009 року відновили свою дію ст. 13,15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 визначено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на основі і на виконання Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік .

Але, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік » не було встановлено, що положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» , застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на відповідні роки.

Кабінетом Міністрів України відповідних постанов з цього питання на 2013-2014 роки не приймав.

Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.160,167,184,195,197,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 березня 2014 року у справі № 419/1759/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок