Справа № 826/16919/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2014 року 15:00 № 826/16919/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Оксимчука А.О.,

представника відповідача - Шкодича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іноваційні банківські системи» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Іноваційні банківські системи» (далі - ТОВ «Іноваційні банківські системи», позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 08 від 20.10.2014 р. про збільшення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 2 111 425 грн. та № 08 від 20.10.2014 р. про збільшення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 222 553 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки, викладені в акті перевірки про порушення вимог законодавства є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки на момент ведення бухгалтерського обліку за перевіряємий період підприємством сформовано податковий кредит і валові витрати у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки та, відповідно, податкових повідомлень-рішень прийнятих на їх основі з огляду на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також відсутності первинних документів, які підтверджували б правильність формування позивачем даних податкового обліку.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «Іноваційні банківські системи» зареєстроване Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві 08.10.2008 р. за номером запису в ЄДРПОУ 1 034754, код за ЄДРПОУ - 36184511.

Позивач перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 09.10.2008 р. за № 50458 та є платником податку на додану вартість відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 22.11.2013 р. №200150388.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі наказу №2603 від 08.09.2014 р. та направлення на перевірку №1847/26-55-22-08 від 10.09.2014 р., згідно з п.п.75.1.2, ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» з питань повноти та достовірності сплати до бюджету податків при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Континентмаш» (), за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт № 887/26-55-22-08/36184511 від 24.09.2014 р.

Перевіркою встановлено та у висновках акту перевірки зафіксовано порушення позивачем:

ст.134, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в сумі 1 689 140 грн.;

п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 1 778 042 грн.

На підставі висновків, відображених у акті перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення рішення:

№08 від 20.10.2014 р., яким збільшено суми податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 2 111 425 грн., з яких: 1 689 140,00 грн. - за основним платежем; 422 285,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 08 від 20.10.2014 р., яким збільшено суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 222 553 грн., з яких: 1 778 042 грн. 00 коп. - за основним платежем; 444 511 грн. 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В основу тверджень ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про допущення ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» податкового правопорушення покладено висновки податкового органу про безпідставність формування позивачем за результатами вчинення наведеної вище господарської операції витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та податкового кредиту, оскільки правочини з придбання у ТОВ «Континентмаш» товарів фактично не відбувалися та не створили жодних юридичних наслідків.

Позивач не погоджуючись з рішеннями, прийнятими податковими органами, вважає, що вони прийняті з порушенням положень податкового законодавства та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 Податкового кодексу України, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп. «а» п.198.1, п.198.2., абз.1 п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, крім іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6. ст.201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Однак, сама по собі податкова накладна не утворює підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків валових витрат при обчисленні податкового кредиту з податку на додану вартість.

Суд звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з акту перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» та ТОВ «Континентмаш».

При цьому, контролюючим органом в акті перевірки зафіксовано, що ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» до перевірки не було надало всіх первинних документів, проте було надано пояснення щодо втрати первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Континентмаш».

Як пояснив позивач, вночі 28 березня 2014 року в офісному приміщенні за адресою м. Київ, вул. Тимірязєвська, 2 сталась пожежа, внаслідок чого було знищено майно та документи ТОВ «Іноваційні Банківські Системи». За результатами проведених заходів товариства, направлених на виявлення причин пожежі, переліку майна та документів, які було знищено внаслідок пожежі, було виявлено, що пожежею було знищено документи первісного бухгалтерського обліку (договори, рахунки-фактури. акти виконаних робіт та наданих послуг, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) за період з 01.01.2011 року по 28.03.2014 року, в тому числі, по взаємовідносинах з ТОВ «Континентмаш».

На підтвердження факту пожежі та знищення документів первісного бухгалтерського обліку ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» надано листи Печерського районного управління ГУ МВС України у м. Києві, висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення, акт про пожежу.

Так, приписи Податкового кодексу України встановлюють процедуру поведінки платника податків у разі втрати документів податкового обліку.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно із п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

З матеріалів справи вбачається, що листами ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» від 19.05.2014 р. №1/19-05 та від 28.05.2014 р. № 1/28-05 повідомлено ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про втрату фінансово-господарських документів на підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Континентмаш».

При цьому, свій обов'язок, визначений частиною другою пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України щодо відновлення втрачених документів на протязі 90 календарних днів з дня повідомлення контролюючого органу, позивачем не виконано.

Як вбачається з акту перевірки, станом на 08.09.2014 р. на адресу відповідача не надходило документів від ТОВ «Іноваційні банківські системи», витребовуваних запитом № 22004/10/26-55-22-08-10 від 15.05.2014 р. про надання пояснень та їх документального підтвердження. На запит відповідача була надана лише відповідь листом № 1/11-09 від 11.09.2014 р. з додатками, однак вказані додатки до письмових пояснень частково не відповідали запитуваним у запиті № 22004/10/26-55-22-08-10 від 15.05.2014 р. документам.

Судом встановлено, що відповідач отримав податкову інформацію, а саме акт, складений Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 04.04.2014 р. № 168/22-1/38337514 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Континентмаш» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за жовтень 2012 року - лютий 2014 року.

Таким чином, приймаючи до уваги, що ТОВ «Континентмаш» було контрагентом ТОВ «Іноваційні банківські системи» у перевіряємий період, отримання податкової інформації від іншого податкового органу стосовно контрагента та у зв'язку з ненаданням позивачем пояснень в повному обсязі на запит податкового органу, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі п.п. 78.1.1, п.п.78.1.4 п.78. та п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України видано наказ про призначення документальної позапланової перевірки позивача на підставі тих документів, що були надані, а також які надійшли від контролюючого органу.

Також, перевіряючими повторно направлявся запит ТОВ «Іноваційні банківські системи» про надання документів та завірених копій.

При цьому, суд звертає увагу, що перевірку ТОВ «Іноваційні банківські системи» здійснено відповідачем у період з 11.09.2014 р. по 17.09.2014 р., тобто після спливу навіть 90 днів з дати, коли платник податків повідомив контролюючий орган про втрату документів.

В ході аналізу декларацій з податку на додану вартість підприємства ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р., поданих до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, а саме додатку №5 в частині формування податкового кредиту встановлено включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сформованих за рахунок ТОВ «Континентмаш» (код 38337514) на загальну суму 1 778 041,88 грн.

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» (Покупець), в особі директора ОСОБА_3, та ТОВ «Континентмаш» (Постачальник), в особі директора ОСОБА_4, укладався договір поставки № ІБСОЗ/06-2013 від 03.06.2013 р., згідно умов якого Постачальник постачає і передає у власність Покупцеві згідно із замовленнями Покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього Договору, на умовах цього Договору, а Покупець надає замовлення Постачальнику на підставі Прайс-листа, затвердженого діючого на дату Замовлення, в якому наведено перелік товарів, що поставляються, їх ціни.

Також, згідно умов Договору, Постачальник поставляє, а Покупець оплачує Товари за цінами, зазначеними у рахунку-фактурі та сплачує шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника.

Позивачем в підтвердження виконання умов вказаного договору надано копії податкових накладних, видаткових накладних, рахунків-фактури.

Вказані документи позивачем отримано на запит адвоката - представника позивача від ТОВ «Аудиторська фірма «Фінанс-Консалтинг» від 04.12.2014 р. №143, яким Аудитор надав копії вказаних документів.

В акті перевірки зазначено, що згідно бази даних ІАС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що за період діяльності з 01.06.2013 р. по 30.11.2013 р. ТОВ «Континентмаш» було виписано на адресу ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» податкові накладні: № 11 від 19.06.2013р. на суму 642979,07 грн. в т.ч. ПДВ 107163,18 грн.; № 31 від 22.07.2013р. на суму 463872,38 грн. в т.ч. ПДВ 77312,06грн.; № 67 від 30.07.2013р. на суму 420000,00 грн. в т.ч. ПДВ 70000,00 грн.; № 42 від 22.08.2013р. на суму 504411,00 грн. в т. ч. ПДВ 84068,50 грн. ; № 75 від 28.08.2013р. на суму 2577027,90 грн. в т.ч. ПДВ 429504,65 грн.; № 76 від 30.08.2013р. на суму 1622594,09 грн. в т.ч. ПДВ 270432,35 грн.; № 14 від 10.10.2013р. на суму 723292,14 грн. в т.ч. ПДВ 120548,69 грн.; № 46 від 21.10.2013р. на суму 1219722,96 грн. в т.ч. ПДВ 203287,16 грн.; №113 від 24.10.2013р. на суму 1356969,19 грн. в т.ч. ПДВ 226161,53 грн.; № 114 від 30.10.2013р. на суму 673948,15 грн. в т.ч. ПДВ 112324,69 грн.; № 56 від 19.11.2013р. на суму 463434,42 грн. в т.ч. ПДВ 77239,07грн.

Як зазначив відповідач, в ході аналізу податкових накладних ТОВ «Континентмаш», доведених вище, встановлено, що ряд податкових накладних містять коди УКТЗЕД, при цьому, згідно податкових декларацій з податку на додану вартість та підсистеми «Дані митниці» АІС «Податковий блок», відсутня жодна інформація, щодо ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів та отриманих від нерезидента на митній території України товарів, які в подальшому придбані ТОВ «Іноваційні Банківські Системи» у ТОВ «Континентмаш».

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримано від Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області акт від 04.04.2014 р. № 168/22-1/38337514 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Континентмаш» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за жовтень 2012 - лютий 2014, яким зафіксовано про відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів - постачальників за жовтень 2012 - лютий 2014 року, та по операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам - покупцям за жовтень 2012 року - лютий 2014 року в розумінні ст.138. п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.185, п.201.4, п. 201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України».

Також, згідно акту акт від 04.04.2014 р. № 168/22-1/38337514 перевіркою встановлено, що відповідно до АІС «Податковий Блок» стан платника податків ТОВ «Континентмаш» - 9 - не знаходиться за місцемзнаходженням (податкова адреса відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 08325, АДРЕСА_1).

Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області отримано листа № 713/7/10-06-07-04 від 26.03.2014 р. від ОУ Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з додатковими матеріалами, зокрема згідно рапорту ОУ Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів старшого лейтенанта податкової міліції О.М. Климась від 21.03.2014 р., який зазначив, проведеними заходами встановлено, що за податковою адресою підприємства: АДРЕСА_1 розташований індивідуальний житловий будинок, який, згідно інформації Щасливської сільської ради, належить на праві власності гр. ОСОБА_6. Будь яких ознак розташування за вказаною адресою ТОВ «Континентмаш» та його службових осіб не виявлено.

Також, від ОУ Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області отримано пояснення керівника ТОВ «Континентмаш» громадянина ОСОБА_4, який повідомив, що не має ніякого відношення до реєстрації та ведення фінансово - господарської діяльності на підприємстві ТОВ «Континентмаш».

З урахуванням наведеного, проведеними відповідними заходами податкового органу встановлено відсутність необхідних умов у ТОВ «Континентмаш» до досягнення відповідних результатів в силу відсутності управлінського та технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів, що свідчить про відсутність у ТОВ «Континентмаш» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань.

Податковим органом зроблено висновок про те, що вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру та здійснюють діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Слід зазначити, що з даних, наданих відповідачем не вбачається, що контрагент позивача в межах спірних правовідносин декларував свої податкові зобов'язання, при цьому, інших документів на виконання передбачених договірних зобов'язань позивачем не надано та не вжито заходів щодо поновлення документів до проведення перевірки.

Згідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

В силу п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз. 2 п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абз. 2 і 4 п. 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, суд з урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України ставиться критично та не приймає вищевказані документи як належні докази, оскільки вони надані лише при судовому розгляді справи, крім того вони не надані посадовим особам відповідача під час проведення перевірки, а отже, суд вважає такі документи відсутніми у позивача на час складення податкової звітності.

За таких обставин, позивачем не надано суду доказів, що дані податкового обліку сформовані ним на підставі належних первинних документів, які відповідають вимогам закону і відображають рух активів в процесі здійснення господарської операції.

Відповідно до п.п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

В силу вимог п.п. 83.1.2 та п.п. 83.1.6 п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є податкова інформація та інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Суд звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані ним товари (роботи, послуги) до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст.2 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»).

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у листі від 02.06.2011 p. № 742/11/13-11, а саме: «будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції».

Позивачем не надані суду в повному обсязі докази на підтвердження реального придбання та отримання у контрагента товарів, прийняття і обліку його на складі позивача, належні докази оплати товарів.

Отже, підставою для виникнення права на податковий кредит є не тільки наявність усіх передбачених законодавством для даного виду господарських відносин первинних документів, а й реальність господарських операцій, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

За результатом системного аналізу викладеного та обставин справи, суд погоджується в висновками податкового органу, що господарська діяльність контрагента позивача має ознаки нереальності здійснення господарських операцій, а укладені таким контрагентом угоди не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а видані ними первинні документи не можуть підтвердити факт здійснення господарських операцій, які як наслідок, прямо впливають на оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток, відтак суд вважає що результати перевірки відповідають фактичним обставинам справи, а податкові повідомлення-рішення від 20.10.2014 р. № 08, № 08 винесені у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході судового розгляду справи представник позивача не надав належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов.

Натомість, відповідачем доведено законність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Іноваційні банківські системи» та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Іноваційні банківські системи» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2014 р.

Суддя В.П. Шулежко