Справа № 559/1776/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стадійчук А.О.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2015 р. Справа № 559/1776/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "05" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про зобов'язання виплатити кошти ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі, в якому просили визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії позивачам, в розмірах встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року і в подальшому; зобов'язати УПФУ в Дубенському районі здійснити перерахунок та виплату позивачам підвищення до пенсії в розмірі встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року і виплачувати в подальшому.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі мають статус дитини війни. Згідно норм ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" щомісячна державна соціальна допомога повинна виплачуватись в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте з 23.07.2011 року вказана виплата виплачувалася в значно меншому розмірі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду 17 листопада 2014 року відкрито скорочене провадження в частині позовних вимог, починаючи з 26 листопада 2013 року, а в частині позовних вимог за період з 23 липня 2011 по 25 листопада 2013 року позов залишено без розгляду.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду в Дубенському районі про зобов'язання доплати щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі по не нарахуванню ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі провести нарахування ОСОБА_4 державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування з врахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі провести нарахування ОСОБА_4 державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування з врахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою у відповідних частинах, сторони у справі подали апеляційні скарги.

Вимогою апеляційної скарги позивачів є скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову повністю.

У своїй скарзі відповідач просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають статус дітей війни, що підтверджується відповідними відмітками у пенсійних посвідченнях та на закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) їм було менше 18 років, що підтверджується копіями паспортів.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", у відповідній редакції, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Позивачі отримують підвищення до пенсії в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» 28 грудня 2011 року № 1381.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" норми і положення, зокрема, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) не встановлено обмеження щодо застосування положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру вказаних виплат застосуванню підлягає саме ст. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанова КМУ за № 1381 від 28.12.2011 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Питання надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Колегія суддів зазначає, що 31.07.2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII, який набрав чинності 03.08.2014 року.

Вказаним Законом прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, яким встановлено, що норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідач повинен був виплачувати підвищення до пенсії позивачам як дітям війни в розмірі встановленому ст. 6 Закону.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди, під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі й на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України.

Слід зазначити, що частиною другою статті 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а стаття 63 Закону закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відтак, дії відповідача по застосуванню постанови КМУ № 1381 від 28.12.2011 року після 02.08.2014 року є правомірними.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивачів, що позов розглянуто в порядку скороченого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Предметом даного спору є перерахунок та виплата підвищення до пенсії позивачам як дітям війни. Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку скороченого провадження, згідно якого суддя розглядає справу одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "05" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- ОСОБА_3 АДРЕСА_1

4- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області вул. Шевченка, 27, м.Дубно, Рівненська область, 35600

- ,