Справа № 2а-1870/3382/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Київ К/9991/66709/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2011

у справі № 2а-1870/3382/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Суми від 26.05.2011 № /0/41779 та № /0/41776.

ДПІ в м. Суми подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи такі вимоги обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

ФОП ОСОБА_2 у письмових запереченнях на касаційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ в м. Суми здійснено позапланову документальну виїзну перевірку з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2011 року, за результатами якої складено акт від 10.05.2011 № 2970/17-1108/НОМЕР_1/11. Цим актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, що полягало в неправомірному формуванні податкового кредиту та заявленні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за господарськими операціями, що не мали реального характеру.

Податковий орган обумовлює відсутність у позивача права на податковий кредит у січні-лютому 2011 року за господарськими операціями з Держлабветмед та Райдержлікарняветмед щодо придбання послуг ветеринарного огляду, з ТОВ «Венбест» - щодо придбання послуг з охорони, з Торгово-промисловою палатою - щодо придбання послуг з оформлення експорту, з ФОП ОСОБА_3 - щодо придбання послуг з організації проведення митного оформлення на час прибуття транспортного засобу або розміщення вантажів замовника на СТЗ в зоні митного контролю, з ДП «Мега ПАК» ТОВ Клайм» - щодо купівлі-продажу мішків поліпропіленових, з ТОВ ВКК Електрофікатор - щодо надання послуг з проведення технічної експлуатації та обслуговування електроустановок, з ТОВ «Інтертелеком» - щодо встановлення стаціонарних телефонів у виробничих приміщеннях, з ТОВ «Компанія ЕлектроТехМаш» - щодо придбання запчастин пнемо-циліндра та фітингів для ремонту машини для сортування пухо-пір'яної суміші, з Сумською регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини - щодо дезінфекції виробничих приміщень тим, що операції не підтверджуються документально, а також придбані без мети використання в господарській діяльності.

На підстав акту перевірки від 10.05.2011 № 2970/17-1108/НОМЕР_1/11 відповідачем складено податкові повідомлення-рішення від 26.05.2011 № /0/41779 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 5471 грн., в т.ч. 5470 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та № /0/41776 - про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3273 грн.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Платник податків при формуванні податкового кредиту повинен був діяти у відповідності до вимог ст. 198 Податкового кодексу України, при визначенні суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), - ст. 200 цього кодексу, зокрема п. 200.3, п. 200.4 ст. 200.

За умови реального здійснення платником податку (покупцем) господарської операції з придбання товару (послуг), яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні податкового кредиту, обчисленні від'ємного значення та заявленні його до бюджетного відшкодування, підстави для позбавлення його права на податковий кредит та бюджетне відшкодування відсутні.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що факт реального вчинення господарських операцій та використання в господарській діяльності підтверджено первинними, розрахунковими та іншими документами (податковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними, видатковими накладеними, актами здачі-прийому виконаних робіт, актами списання тощо), які відповідають дійсності, складені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Порушення провадження у справі про банкрутство контрагента платника податку, відомості щодо реєстрації якого містилися в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та який перебував на обліку в податковому органі платником податку на додану вартість, не є підставою для позбавлення первинних документів правового значення. Платник податків (покупець товарів (послуг)) не зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит через порушення провадження у справі про банкрутство чи навіть визнання банкрутами таких контрагентів.

Податковий кодекс України не ставить право на формування податкового кредиту та заявлення до бюджетного відшкодування податку на додану вартість залежно від факту підтвердження зустрічними перевірками сплати податку на додану вартість усіма попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки судів про правомірне формування позивачем податкового кредиту та заявлення податку на додану вартість до бюджетного відшкодування.

З огляду на дотримання судами норм матеріального та процесуального права, надану судами правову оцінку встановленим обставинам, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун