Справа № 804/6545/13-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/6545/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Манцова Д.В.,

за участю представників:

позивача: - Селякова О.В. (довіреність від 01 січня 2014 року),

відповідача: - Корнійчук А.В. (довіреність від 28 липня 2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року

у справі № 804/6545/13-а

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця»

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про визнання незаконним пункту вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося в Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання незаконним пункту вимоги від 12 квітня 2013 року №04-05-05-15/4808 щодо зобов'язання: провести перерахунок вартості перевезень щебеневої продукції, гравійно-піщаної суміші, піску будівельного, відобразити в обліку дебіторську заборгованість по розрахункам з контрагентами, які належать до сфери управління ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» та забезпечити повернення 6554,05 тисяч гривень, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, в іншому випадку стягнення з осіб, винних у зменшенні тарифів, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту дослідження доказів, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник державного підприємства «Придніпровська залізниця» заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ревізійною групою працівників Державних фінансових інспекцій у Львівській, Дніпропетровській, Запорізькій, Херсонській областях та Державної фінансової інспекції у АР Крим проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Придніпровська залізниця» та окремих його структурних підрозділів за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2012 року, за результатами якої складено акт від 04 березня 2013 року (а.с. 32-36).

На підставі пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області пред'явлено вимогу від 12 квітня 2013 року №04-05-05-15/4808 «Про усунення недоліків і порушень за наслідками ревізії», пунктом якої, зокрема, визначено, що всупереч пункту 4 розділу І Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, Укрзалізницею для підприємств підпорядкованих ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», встановлено знижку в розмірі 20% (при затвердженому винятковому тарифі НР 1014 - коефіцієнт 0,57) на тариф з перевезення щебеневої продукції, гравійно-піщаної суміші, піску будівельного, чим занижено вартість перевезень у 2010 році, що призвело до недоотримання доходу державним підприємством «Придніпровська залізниця» на суму 6554,05 тисяч гривень.

Також, зобов'язано державне підприємство «Придніпровська залізниця» провести перерахунок вартості перевезень щебеневої продукції, гравійно-піщаної суміші, піску будівельного, відобразити в обліку Залізниці дебіторську заборгованість по розрахункам з контрагентами, які належать до сфери управління ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», та забезпечити повернення 6554,05 тисяч гривень, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зменшенні тарифів, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 КЗпП України (а.с. 26-31).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні плати за перевезення вантажів державне підприємство «Придніпровська залізниця» діяло виключно в межах наданих йому законом повноважень.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред'явила оскаржувану вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (21-89а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим