Справа № 872/17568/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" грудня 2014 р. справа № 804/10705/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. у справі № 804/10705/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства охорони здоров'я України,

треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Мушкетер», Інститут гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзеєва АМН України,

про визнання протиправним та скасування висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 01.09.2004 року № 05.03.02-07/34993, затверджений першим заступником головного державного санітарного лікаря України Бережновим С.П., яким було погоджено проектні матеріали «Розміщення комплексу підприємств ТОВ фірми «Мушкетер» та робочого проекту «Строительство цеха по производству полуфабрикатов по ул. Лоцманский спуск, 6 в г. Днепропетровске» (надалі - «висновок») в частині визначення можливості розташування виробництв харчової промисловості в межах комунально-складської зони.

Постановою суду першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено. Суд зазначив, що висновок є актом індивідуальної дії, який стосується лише Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Мушкетер», не порушує права, свободи або інтереси позивача, а тому позивачу не належить право вимоги.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду, позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник третьої особи - ТОВ фірма «Мушкетер» проти задоволення апеляційної

скарги заперечував, просив постанову суду залишити без змін.

Представники інших учасників процесу, повідомлені належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з'явилися до суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом оскарження в цій справі є висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 01.09.2004 року № 05.03.02-07/34993, затверджений першим заступником головного державного санітарного лікаря України Бережновим С.П., яким було погоджено проектні матеріали «Розміщення комплексу підприємств ТОВ фірми «Мушкетер» та робочого проекту «Строительство цеха по производству полуфабрикатов по ул. Лоцманский спуск, 6 в г. Днепропетровске», виданий у відповідності до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», згідно до ст. 1 якого висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи - документ установленої форми, що засвідчує відповідність (невідповідність) об'єкта державної санітарно-епідеміологічної експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини,

затверджується відповідним головним державним санітарним лікарем і є обов'язковим для виконання власником об'єкта експертизи.

Отже, метою проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи є виявлення можливих небезпечних факторів у цих об'єктах, встановленні відповідності об'єктів експертизи вимогам санітарного законодавства, а у разі відсутності відповідних санітарних норм - в обґрунтуванні медичних вимог щодо безпеки об'єкта для здоров'я та життя людини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Державна санітарно-епідеміологічна експертиза полягає у комплексному вивченні документів (проектів, технологічних

регламентів, інвестиційних програм тощо), а також діючих об'єктів та пов'язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.

Державна санітарно-епідеміологічна експертиза передбачає: визначення безпеки господарської та іншої діяльності, умов праці, навчання, виховання, побуту, що прямо чи побічно негативно впливають або можуть вплинути на здоров'я населення; встановлення відповідності об'єктів експертизи вимогам санітарних норм; оцінку повноти та обґрунтованості санітарних і протиепідемічних профілактичних) заходів; оцінку можливого негативного впливу небезпечних факторів, пов'язаних з діяльністю об'єктів експертизи, визначення ступеня створюваного ними ризику для здоров'я населення.

Тимчасовий порядок проведення державної санітарно-гігієнічної експертизи затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я № 247 від 09.10.2000 року та зареєстрований Міністерством юстиції України за N 4/5195 від 10.01.2001 року.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», висновок головного державного санітарного лікаря України може бути оскаржений у місячний термін до Кабінету Міністрів України або до суду. Суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, та в цій частині постанова суду ніким не оскаржується.

Згідно оскаржуваного висновку, реалізація проектних матеріалів «Розміщення комплексу підприємств ТОВ фірми «Мушкетер» та робочого проекту «Строительство цеха по производству полуфабрикатов по ул. Лоцманский спуск, 6 в г. Днепропетровске» в частині визначення можливості розташування виробництв харчової промисловості в межах комунально-складської зони та встановлення розміру санітарно-захисної зони від викидів підприємства до житлових будинків в межах існуючої забудови не призведе до негативного впливу існуючих об'єктів, що межують з підприємством, на харчову продукцію ТОВ фірми «Мушкетер» та здоров'я і умови проживання населення прилеглих будинків та розташування цих виробництв на території Лоцманського узвозу, 6 в місці Дніпропетровську - погоджується.

Суд першої інстанції виходив виключно з того, що висновок є актом індивідуальної дії і не порушує права, свободи або інтереси позивача, а тому позивачу не належить право вимоги.

Проте, колегія суддів вважає таку правову позицію помилковою. Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Суд першої інстанції не наводить правового обґрунтування щодо відсутності у позивача права вимоги за цим позовом, посилаючись лише на загальні теоретичні висновки юридичної науки.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що погодження відповідачем місця розташування промислового об'єкта у безпосередньої близькості до житлового будинку позивача, який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, 1А, зачіпає інтереси позивача, оскільки державна експертиза повинна була надати оцінку можливого негативного впливу небезпечних факторів, пов'язаних з діяльністю об'єкта експертизи, визначення ступеня створюваного ними ризику для здоров'я населення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що виробництва харчової промисловості, що належать третьої особі - ТОВ фірма «Мушкетер», є об'єктом підвищеної небезпеки, який використовує, зокрема, аміачну холодильну установку, яка розташована на відстані менш, ніж 50 метрів, які повинні створювати санітарно-захисну зону. Також, позивач зазначає, що рівень шуму та вібрації перевищують допустимі нормативи, але на час прийняття висновку він не замірявся. Відповідач цього не спростовує.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час прийняття висновку не було враховано вимоги Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів від 19.06.1996 року № 173, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що дозволяє підприємству працювати без санітарно-захисної зони, поміж житлових будинків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуваний висновок було прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відповідач в справі не виконав вимог суду першої інстанції, не надав жодних пояснень або заперечень з приводу заявлених в адміністративному позові вимог, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України не довів правомірності свого рішення, тому воно не може вважатися законним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. у справі № 804/10705/13-а скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 01.09.2004 року №05.03.02-07/34993, затверджений першим заступником головного державного санітарного лікаря України Бережновим С.П., яким було погоджено проектні матеріали «Розміщення комплексу підприємств ТОВ фірми «Мушкетер» та робочого проекту «Строительство цеха по производству полуфабрикатов по ул. Лоцманский спуск, 6 в г. Днепропетровске» в частині визначення можливості розташування виробництв харчової промисловості в межах комунально-складської зони.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун