Справа № 708/1272/14-а
Суддя: Ткаченко С. Є.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/1272/14-а
Номер провадження № 2-а/708/72/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Омельченко Ю.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Збаразської Т.Я.,

представників відповідача - Шмиголя М.К., Добровольського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Збаразської Тетяни Яківни про визнання незаконною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до положень Закону України "Про інформацію" він, як фізична особа, та сільський голова с. Боровиця Чигиринського району Збаразська Тетяна Яківна, як суб'єкт владних повноважень, є суб'єктами інформаційних відносин.

1 липня 2014 року відповідачка прийняла розпорядження № 37 "Про звільнення директора КП "Боровичка" ОСОБА_1", в якому була поширена інформація, яка набула статусу публічної, про те, що:

1. Позивач систематично не забезпечує село водою (заяви громадян села письмово,усно).

2. Позивач систематично відсутній на роботі.

3. Позивач придбав насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства, який не придатний до використання в водопровідній системі с. Боровиця.

4. Позивач постійно не виконував розпорядження сільського голови.

5. Позивач присвоїв кошти за надання послуг населенню с. Боровиця.

Зазначені обставини формально стали підставою для його звільнення з посади директора КП "Боровичка".

Надходження до відповідача на будь-яких носіях інформації про те, що село не забезпечено водою, надає цій інформації статус публічної інформації та перебуває у його володінні.

В цій частині розпорядження викладено дивно, так як особисто він не забезпечує село Боровиця водою, а частково та за умови технічної можливості функціонально організовувало забезпечення села Боровиця водою КП "Боровичка".

Інформацію про те, що він систематично був відсутній на роботі, відповідачка також мала можливість отримувати з будь-якого джерела, що надає такій інформації статус публічної інформації.

У випадку, якщо така інформація створювалася самостійно відповідачкою, як суб'єктом владних повноважень чи за допомогою інших осіб, вона також є публічною.

Інформація про те, що він придбав насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства, який не придатний до використання в водопровідній системі с. Боровиця, теж мала надходити до відповідачки чи створюватися нею і є публічною.

Інформація про те, він постійно не виконував розпорядження сільського голови є публічною інформацією, створеною саме відповідачкою і є публічною.

В цій частині розпорядження видане відповідачкою викладено також дивно, так як останньою надавалися йому розпорядження як у письмовій, так і в усній формі.

В деяких розпорядженнях відповідачка, знаючи можливості та ресурси КП "Боровичка", фактично примушувала його вибудовувати свою поведінку поза межами чинного законодавства та робити те, що не передбачено законом.

Інформація про те, що він присвоїв кошти за надання послуг населенню с. Боровиця за своєю суттю є недостовірною інформацією, але набула статусу публічної, оскільки була публічно створена та поширена суб`єктом владних повноважень.

Із змісту розпорядження очевидно, що відповідачка організувала збирання, використання, поширення інформації щодо нього.

11 вересня 2014 року він з метою реалізації свого суб'єктивного права - знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про нього та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються та поширюються, доступу до інформації про нього, яка збирається та зберігається, встановлення точної, повної, не застарілої інформації про себе, підготував письмовий запит в довільній формі відповідно до положень статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та подав його до відповідачки, яка володіє інформацією, яку він запитував.

Таким чином, він вимагав у відповідачки публічну інформацію відносно себе, яка була отримана нею або створена нею в процесі виконання владних повноважень до І липня 2014 року.

Інформація, відносно якої він оформив запит, не стосується надання великого обсягу інформації та не потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, а тому відповідачка, як розпорядник інформації, не мала повноважень продовжувати строк розгляду запиту до 20 робочих днів, але навіть, якщо продовження строку було й обґрунтованим, то відповідачка повинна була повідомити його, як запитувача, про це в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, тобто не пізніше 16 вересня 2014 року.

Однак 7 жовтня 2014 року, секретар виконкому Боровицької сільської ради ОСОБА_6, повноваження та посадові обов'язки якої не визначено, за усним дорученням відповідачки надала повідомлення на його запит від 10 вересня 2014 року.

У цьому документі, у спосіб не передбачений Законом № 2939-VI, службовець органу місцевого самоврядування, яка не є розпорядником та не володіє інформацією, що запитувалася ним, повідомила його про те, що інформацію, яку він запитує є службовою і вона не може бути йому надана, а лише на запит судових органів.

Посилаючись на те, що автор цього документа, не є компетентною та уповноваженою особою відносно надання відповіді на запит на інформацію, який він запитував, а розпорядником інформації є саме відповідачка, завдяки бездіяльності якої йому відмовлено в задоволенні запиту на інформацію, позивач прохав визнати наявність в сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Збаразської Тетяни Яківни компетенції щодо розгляду запитів на інформацію в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації"; визнати її розпорядником вище вказаної інформації; визнати протиправною її бездіяльність у ненаданні йому відповіді на запит на інформацію від 10.09.2014 року та зобов`язати останню надати відповідь на зазначений запит.

В судовому засіданні позивача підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 також підтримав позов та пояснив суду, що 01.07.2014 року відповідачка видала розпорядження в межах своїх повноважень, згідно до якого позивач отримав відповідну інформацію. Оскільки вона стосувалася конкретної особи, то він зробив запит про надання інформації, що містилася в даному розпорядженні.

Відповідачка зобов`язана була надати позивачеві таку інформацію в 5-денний строк.

Також інформація про діяльність органів місцевого самоврядування, не може бути обмеженою, тим більше, що стосується вона фізичної особи, щодо якої ця інформація збиралася і оброблялася.

А тому він вважає позовні вимоги законними та просить їх задовольнити.

Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що зміст даного розпорядження позивачу знайомий і йому надали таку відповідь, яка й повинна була бути наданою.

Інформацію не надали, оскільки вона загрожує здоров`ю і життю людей.

Представник відповідачки Шмиголь М.К. позов не визнав та пояснив суду, що відповідачка надала позивачеві відповідь про те, що це питання розглядалося в судовому порядку, а щодо інформації про забезпечення водою, то вона несла в собі загрозу для жителів села.

У зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

Представник відповідачки Добровольський А.В. теж позов не визнав та пояснив суду, що позивачеві не надано було інформацію, так як вона несла загрозу інтересам і здоров`ю жителям с.Боровиця.

Крім того, згідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про звернення громадян", дана інформація не є публічною, оскільки звільнення з роботи відноситься до трудового законодавства і не підпадає під дію ні цього Закону, ні під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Вислухавши сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач 10.09.2014 року звернувся до відповідачки із запитом на інформацію, що міститься в розпорядженні сільського голови с. Боровиця Чигиринського району № 37 від 01.07.2014 року "Про звільнення директора КП "Боровичка" ОСОБА_1", а саме, що він систематично не забезпечує село водою (заяви громадян села письмово, усно), систематично відсутній на роботі, придбав насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства, який не придатний до використання в водопровідній системі с. Боровиця, постійно не виконував розпорядження сільського голови та присвоїв кошти за надання послуг населенню с. Боровиця.

У відповідності до вимог ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Даний запит був отриманий Боровицькою сільською радою 11.09.2014 року за вхідним № 40, про що свідчить відповідний штамп на запиті.

Незважаючи на це, відповідь позивачеві була надана лише 07.10.2014 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку розгляду запиту, встановленого законом.

Більше того суд вважає, що відповідь є неналежною, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації", при цьому відмовою в наданні запитуваної позивачем інформації є посилання на те, що вказана інформація є службовою.

Однак, як зазначено в ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

А ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В судовому засіданні відповідачка та її представники мотивували відмову в наданні інформації на запит позивача тим, що надання останньому запитуваної інформації становить загрозу для життя та здоров`ю мешканців села Боровиця в частині не забезпечення позивачем водою жителів даного села.

Суд вважає, що вказані доводи відповідачки та її представників є безпідставними, нічим не обґрунтованими, до того ж позивач прохав надати не лише цю інформацію, а підстави відмови в наданні іншої інформації ні відповідачка, ні її представники пояснити суду не змогли.

Більше того, як встановлено ч. 3 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Як передбачено ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

2. Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

3. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

4. Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

5. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач вимагав надати вище зазначену публічну інформацію, яка була отримана або створена відповідачкою в процесі виконання нею владних повноважень та знаходиться у її володінні, щодо себе, на що мав повне право, виходячи з вимог ст.10 вказаного Закону, до того ж частину даної інформації (придбання насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства, який не придатний до використання в водопровідній системі с. Боровиця; присвоєння коштів за надання послуг населенню с. Боровиця), як пояснила відповідачка суду, вона має намір використати для притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

А тому, на думку суду, він повинен знати, які відомості про нього та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, при цьому суд вважає, що дана інформація не є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року № 11 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939- VI "Про доступ до публічної інформації", можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Даними висновками спростовуються доводи представника відповідачки Добровольського А.В., що зазначена інформація не являється публічною, оскільки випливає з трудових відносин.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання наявності у відповідачки компетенції щодо розгляду запитів на інформацію в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" та визнання її розпорядником вище вказаної інформації, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" вона визначена як розпорядник даної інформації, що не потребує додаткового визнання в судовому порядку, і зобов`язана у відповідності до п.6 ч.1 ст.14 цього Закону надавати таку інформацію.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що відповідачка, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст. 71 КАС України, не довела правомірність своїх дій.

Виходячи з цього, суд вважає можливим визнати бездіяльність відповідачки в ненаданні позивачу відповіді на його запит на інформацію від 10.09.2014 року протиправною та зобов`язати її надати позивачеві відповідь на його запит на інформацію від 10.09.2014 року.

Крім того суд вважає необхідним у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України стягнути з Боровицького місцевого бюджету на користь позивача судовий збір в розмірі 73грн. 08коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.1, 5, 6, 9, 10, 13, 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року № 11 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939- VI "Про доступ до публічної інформації", п. 2 ч. 1 ст. 18, ст., ст. 71, 94, 159, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Збаразської Тетяни Яківни в ненаданні ОСОБА_1 відповіді на його запит на інформацію від 10.09.2014 року протиправною.

Зобов`язати сільського голову с. Боровиця Чигиринського району Збаразську Тетяну Яківну надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на інформацію від 10.09.2014 року.

Стягнути з Боровицького місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі семидесяти трьох гривень 08коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуюча