Справа № 625/519/14-а
Суддя: Яковенко А. О.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 625/519/14-а
Провадження № 2-а/625/5/15
ПОСТАНОВА
Іменем України
12 січня 2015 року с.Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Яковенка А.О., розглянувши в приміщені суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області в перерахунку та виплаті йому щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області здійснити йому, починаючи з 01 лютого 2014 року перерахунок та виплату його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області здійснити йому, починаючи з 01 лютого 2014 року перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Як інвалід 2-ї групи щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, позивач має права відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат. Відповідач протиправно відмовив позивачеві у задоволенні його заяви про здійснення перерахунку основної та додаткової державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 2-ї групи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
В судове засідання, призначене на 12.01.2015 року, позивач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 53), справу просив слухати за його відсутності (а.с. 9).
Представник відповідача, в судове засідання, призначене на 12.01.2015 року, не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав письмові заперечення, у яких посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у обсязі, справу просив слухати без його участі, а у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 44-45).
Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового розгляду докази, прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році 1-ї категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.1993 року Харківською облдержадміністрацією (а.с. 13). Харківською МСЕК № 2 позивачеві з 28.08.1999 року встановлено 2 групу інвалідності (безстроково) у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки МСЕ № 028817 та іншими медичними документами (а.с. 14-15).
У період з 25.06.1986 року по 18.07.1986 року ОСОБА_1 , у складі військовослужбовців військової частини № НОМЕР_2 , на протязі 24 днів приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-километровій зоні відчуження, у зв`язку з чим отримав дозу опромінювання, що підтверджується копією довідки за підписом командира військової частини № 18576 (а.с. 15).
З матеріалів справи відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує в УПФУ в Коломацькому районі Харківської області пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності з Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується зібраними матеріалами справи.
Судом встановлено, що 10.11.2014 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до УПФУ в Коломацькому районі Харківської області з проханням застосування приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у правовідносинах виплати пенсії, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат (а.с. 16-17).
Листом УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 14.11.2014 року № 1279/02-36 позивача було повідомлено, що соціальні виплати за вказаними нормами здійснюються у порядку та розмірах, визначеному КМУ в межах наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2014 рік та бюджету Пенсійного фонду України (а.с. 18).
Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 23.12.2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.02.2014 року по 10.05.2014 року було залишено без розгляду. Вказана ухвала в апеляційному порядку оскаржена не була та набрала законної сили (а.с. 49-51).
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, оцінюючи відмову відповідача: УПФУ в Коломацькому районі Харківської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат з 11.05.2014 року з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам ІІ групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Положеннями ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону України від 05.10.2006 року N 231-V) встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач необґрунтовано не взяв до уваги положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-V встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.
Суд зазначає, що при призначенні та перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії передбаченої ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосування положень ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обов`язковим.
Крім цього, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції, що була чинна до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014 року) не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач з 11.05.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VІІ передбачено, що норми та положення статей, зокрема, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування на 2014 рік, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.
Вказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014 року (№ 146), а відтак, з урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014 року), суд вважає, що слід здійснити призначення та перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по 02.08.2014 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невідповідність відмови УПФУ в Коломацькому районі Харківської області щодо нарахування та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах встановлених ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат за період з 11.05.2014 року по 02.08.2014 року, з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню за період з 11.05.2014 року по 02.08.2014 року.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії з 03.08.2014 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв`язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тимчасове зупинення дії закону чи окремих його положень не припиняє чинності закону; після закінчення строку, на який зупинено їх дію, ця дія поновлюється автоматично.
Таким чином, враховуючи конституційний принцип дії закону у часі, суд приходить до висновку, що з 01.01.2014 року (моменту набрання чинності Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік») та до 03.08.2014 року (момент набрання чинності змін до Закону) обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було.
З огляду на вищезазначене, відповідач починаючи з 03.08.2014 року правомірно не здійснював нарахування основної та додаткової пенсії позивачеві у відповідності до приписів ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а керувався при цьому приписами Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014 року і як наслідок Постановами КМУ «Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України, а саме: враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і судові витрати по справі відсутні вказані витрати не відшкодовуються.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 19, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв`язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 11, 71, 94, 122, 128, 160, 161, 163, 167, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат за період з 11.05.2014 року по 02.08.2014 року.
3. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат за період з 11.05.2014 року по 02.08.2014 року.
4. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат за період з 11.05.2014 року по 02.08.2014 року.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачеві відмовити.
6. Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Коломацький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.
7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Суддя А. О. Яковенко