Справа № 2а/5888/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/5888/11/2218 Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області, управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області, управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області про перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2011 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області, про перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.07.2007 року по 31.01.2011 року відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2007-2010 роки відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також проводити такі виплати в подальшому.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2011 року позовні вимоги за період з 01.07.2007 року по 18.09.210 року залишено без розгляду.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2011 року позов задоволено: зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", провівши її обчислення в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, відповідно до положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 18.09.2010 року; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області провести перерахунок і виплату позивачу додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", провівши обчислення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, починаючи з 18.09.2010 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.ст. 183-2, 197 КАС України проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та має право на пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щорічну допомогу на оздоровлення.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 2 категорії призначається у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вказаній нормі позивачу зазначена доплата виплачувалася частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем протиправно проводилася виплата в розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 51 зазначеного Закону.

Проте, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача про перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", помилково не вказав кінцевої дати періоду, за який порушене право позивача підлягає захисту, згідно із заявленими позовними вимогами.

В той же час, судова колегія звертає увагу, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач просить захищати своє порушене право відповідно до діючого законодавства щомісячно, тому колегія суддів дійшла висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії по день припинення такого права.

Тому, враховуючи позовні вимоги позивача та строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання підвищення до пенсії підлягає захисту за період з 19.09.2010 року по день припинення права на таку допомогу.

Крім того, статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ (у редакції підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562 було установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії у розмірі 100 грн.

З листа управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області встановлено, що за 2007-2010 роки позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 100 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення діяв в порушення вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснив виплату меншої суми, ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення прав позивача.

Разом з тим, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача на виплату грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", необґрунтовано зобов'язав проводити таку виплату з 18.09.2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з вимогами чинного законодавства цей вид допомоги є щорічним, одноразовим, тобто виплачується один раз на рік. Крім того, судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Таким чином, враховуючи вимоги позивача, судова колегія дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині виплати допомоги на оздоровлення по день припинення права та перерахувати і виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2010 рік.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області, управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області, управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області про перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення, - змінити.

Абзац 2 резолютивної частини постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.06.2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 18 вересня 2010 року по день припинення такого права, з урахуванням фактично виплачених сум".

Абзац 3 резолютивної частини постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.06.2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради Хмельницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум."

В решті постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.06.2011 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.