Справа № 804/20104/14
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровської митниці ДФС до старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Атамася Олега Володимировича, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови,-
08 грудня 2014 року Дніпропетровська митниця Міндоходів звернулася до суду з позовом до старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Атамася Олега Володимировича, третя особа - ОСОБА_5, в якому просить:
визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 13.11.2014 р. № ВП 40392758 старшого державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Атамася О.В.;
скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 13.11.2014 р. № ВП 40392758 старшого державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Атамася О.В.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13.11.2014 р. старшим державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Атамасем О.В. було винесено постанову № ВП 40392758 про повернення стягувачеві виконавчого документу з примусового виконання постанови Дніпропетровської митниці Міндоходів від 04.10.2013 р. 0323/110110000/13 у відношенні ОСОБА_5 в частині стягнення штрафу, яка надійшла у митницю 28.11.2014.
У постанові про повернення виконавчого документу від 13.11.2014 р. ВП 0392758 зазначається, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не було виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.
Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих причин, що незважаючи на те, що постанова митного органу знаходилась на примусовому виконанні більше року, відповідач не реалізував своє право на звернення до суду в порядку ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, відповідач не скористався своїм правом у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.
Позивач стверджує, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову.
В письмових запереченнях відповідач зазначив, що на примусовому виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебував виконавчий документ, а саме постанова 0323/110110000/13 видана 04.10.2013 р. Дніпропетровською митницею про стягнення з ОСОБА_5 штрафу в розмірі 3 400 грн.
Державним виконавцем 25.10.2013 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за вказаними виконавчими документами. Боржникові надано строк для самостійного виконання рішення за виконавчим документом до 01.11.2013 року.
Боржником вимоги за виконавчим документом в термін наданий для самостійного виконання виконано не було.
Державним виконавцем 05.11.2013 року, у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у строк для самостійного виконання, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та розпочато примусове виконання рішення суду.
Далі, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме автомобіль Toyota Prado 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вказана постанова була направлена сторонам виконавчого провадження та в органи ДАІ для належного виконання.
Станом на 13.11.2014 року транспортний засіб не було розшукано протягом року з дня оголошення розшуку. Іншого майна належного боржникові виявлено не було. Відповідно до п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.
У зв'язку з цим, стверджує відповідач, ним були здійснені дії у відповідності до Закону у порядку та спосіб, які передбачені Конституцією України.
Третя особа в судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася відповідно до ст. 38 КАС України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Судом встановлено, що 10.09.2013 р. на митний пост "Дніпропетровськ - транспортний" Дніпропетровської митниці ОСОБА_5 був доставлений автомобіль марки Меrсеdes-Веnz, модель Sprinter 313 CDI, кузов НОМЕР_2, 2009 року випуску.
Під час здійснення перевірки було встановлено, що згідно митної декларації типу ТР 81 АА №205020103/2013/001230 28.08.2013 р. даний транспортний засіб було ввезено на митну територію України 28.08.2013 р. в зоні діяльності Ягодинської митниці ОСОБА_5 під зобов'язання доставити автомобіль у митницю призначення до 07.09.2013 р..
ОСОБА_5 пояснив, що не доставив у Дніпропетровську митницю вищевказаний транспортний засіб в установлений законодавством термін у зв'язку з його поломкою, але документально цей факт не підтвердив.
Таким чином, ОСОБА_5 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товару, що перебував під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на одну добу, але не більше ніж десять діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.2 ст. 470 МК України.
Постановою у справі про порушення митних правил від 04.10.2013 року на третю особу позивачем було накладено штраф у розмірі 3 400 грн.
Державним виконавцем 25.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом. Боржникові надано строк для самостійного виконання рішення за виконавчим документом до 01.11.2013 року.
Боржником вимоги за виконавчим документом в термін наданий для самостійного виконання виконані не були.
Державним виконавцем 05.11.2013 року, у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у строк для самостійного виконання, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та розпочато примусове виконання рішення суду.
Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме автомобіль Toyota Prado 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вказана постанова була направлена сторонам виконавчого провадження та в органи ДАІ для належного виконання.
Станом на 13.11.2014 року транспортний засіб не було розшукано протягом року з дня оголошення розшуку.
Відповідач 13.11.2014 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, 21.04.1999 р. заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;
2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.
Згідно п.3. ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.
Проте, питання про звернення стягнення на заробітну плату або інші доходи боржника відповідачем вирішено не було, зокрема, не підтверджена документально інформація щодо отримання боржником будь-яких прибутків (заробітної плати, пенсії), майна та засобів для існування.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 606-XIV у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.
Однак, незважаючи на те, що постанова митного органу знаходилась на примусовому виконанні більше року, відповідач не реалізував своє право на звернення до суду у порядку ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» з поданням про винесення ухвали про розшук боржника у разі відсутності відомостей про його місце проживання, перебування чи місцезнаходження.
Відповідно до п. 2 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо своєчасного та повного виконання постанови Дніпропетровської митниці Міндоходів від 04.10.2013 р. №0323/110110000/13.
У зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Атамася Олега Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13 листопада 2014 року ВП № 40392758.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 30 грудня 2014 року. Суддя З оригіналом згідно. Помічник судді В.М. Олійник В.М. Олійник Е.Г. Лоба