Справа № 2а-4702/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року № 2а-4702/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників: позивача ОСОБА_2, третьої особи Чопко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автоінспекції Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Державна податкова інспекція у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації транспортних засобів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної автоінспекції при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з вимогами, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації на нього трьох транспортних засобів 27.08.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску, 03.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 року випуску та 09.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_3, 2001 року випуску; та скасувати державну реєстрацію на його ім'я вказаних транспортних засобів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що реєстрація вказаних автомобілів на його ім'я проведена безпідставно, в порушення вимог чинного на час реєстрації законодавства, що регламентує порядок державної реєстрації транспортних засобів. З посиланням на вимоги ч.6 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та пункт 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 07.09.1998 р. № 1388, стверджує про те, що державна реєстрація транспортних засобів можлива лише за умови сплати їх власників передбачених законом податків і зборів, в тому числі і податку з власників транспортних засобів. Вказав про те, що він видав нотаріально посвідчену довіреність від 17.08.2009 року на особу з прізвищем ОСОБА_4 Цією довіреністю уповноважив ОСОБА_4 бути представником при купівлі, транспортуванні, розмитненні, постановці на облік та отримання свідоцтва про реєстрацію одного транспортного засобу, а не трьох. Крім цього, при реєстрації усіх трьох транспортних засобів він не був присутнім, жодної заяви не писав і не надавав для цього своїх документів. Усі реєстраційні документи оформлялися від його імені і підписувалися сторонніми особами, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів. Оскільки відповідач провів першу реєстрацію в Україні вищевказаних транспортних засобів не проконтролювавши факт внесення коштів в якості сплати податку з власників транспортних засобів на відповідний казначейський рахунок, тому така реєстрація підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку процесуального правонаступництва Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова замінено на Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівської області (далі - ДПІ у Галицькому районі).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додаткового пояснили, що постановою ст. слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 17.11.2012 року ОСОБА_1 визнаний потерпілим у кримінальній справі, порушеної за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України. Його заява розглянута і приєднана до матеріалів кримінального провадження №0001639. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2014 року у справі №2а-10354/10/1370 відмовлено у задоволенні позову ДПІ у Галицькому районі до ОСОБА_1 про стягнення з нього податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин у розмірі 51192,00 грн. Просили позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причину неявку суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, свого відношення до позову не виловив.

Відповідно до положень частини четвертої статті 128 КАС України справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи Чопко К.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, ствердивши, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року у справі №1-233/11, яким засуджено колишнього начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, встановлено правомірність реєстрації транспортних засобів, в тому числі і тих трьох, першу державну реєстрацію яких оскаржує ОСОБА_1 Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників позивача і третьої особи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області на ім'я ОСОБА_1 здійснено першу реєстрацію в Україні трьох транспортних засобів: 27.08.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску, 03.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 року випуску та 09.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Позивач ОСОБА_1 заперечив придбання та реєстрацію на своє ім'я у вказані дати трьох згаданих транспортних засобів, яку оскаржив в судовому порядку, попередньо звернувшись 02.12.2010 року з відповідною заявою до прокуратури Львівської області.

Постановою ст. слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 17.11.2012 року ОСОБА_1 визнаний потерпілим у кримінальній справі №181-0311, порушеної за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області.

В подальшому з кримінальної справи №181-0311, порушеної відносно заступника начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, виділена кримінальна справа №181-0062, порушена за фактом використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження №0001639, розслідування якого проводиться СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (далі - Порядок).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, а безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Позивач ОСОБА_1 заперечує звернення з заявою про державну реєстрацію на його ім'я всіх трьох вищевказаний транспортних засобів, при їх реєстрації він не був присутнім, жодної заяви не писав і не надавав для цього своїх документів.

Не заперечує, що 17.08.2009 року нотаріально оформив довіреність від свого імені на особу з прізвищем ОСОБА_4, якою уповноважив останнього бути представником при купівлі, транспортуванні, розмитненні, постановці на облік та отримання свідоцтва про реєстрацію одного транспортного засобу, а не трьох.

Як тільки позивачу стало відомо про реєстрацію на його ім'я трьох транспортних засобів, 02.12.2010 року він звернувся із заявою про злочин до прокуратури Львівської області, за результатами розгляду якої постановою ст. слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 17.11.2012 року ОСОБА_1 визнаний потерпілим у кримінальній справі №181-0311.

Вказані обставини дають підстави стверджувати, що реєстрація у серпні-вересні 2009 року на ОСОБА_1 трьох транспортних засобів марки VOLKSWAGEN T4 відбулася з порушенням пункту 8 Порядку.

Чинним на момент виникнення спірних правовідносин Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі - Закон №1963-XII) встановлювався податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Відповідно до статті 1 Закону №1963-XII платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до статті 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1963-XII вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

Відповідно до частини четвертої цієї статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, згідно частини 6 статті 5 Закону №1963-XII і, у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Системний аналіз наведений вище норм Закону №1963-XII дає підстави стверджувати, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство, яке регулювало питання сплати податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів, так само, як і норми Порядку, безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу визначало сплату до реєстрації транспортного засобу відповідного податку.

Водночас, відповідно до підпункту 40 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 341, Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань контролює внесення обов'язкових платежів власниками транспортних засобів.

Оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу в Україні є сплата до реєстрації транспортного засобу відповідного податку, контроль за внесення якого покладається на органи Державтоінспекції, проведення реєстрації без сплати такого податку власником транспортного засобу є неможливим.

Однак судом встановлено, що за відсутності сплати ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин у розмірі 51192,00 грн, державна реєстрація на його ім'я трьох транспортних засобів була проведена.

Беручі до уваги вимоги пункту 8 Порядку та норми статті 5 Закону №1963-XII, суд дійшов висновку, що перша державна реєстрація в Україні на ім'я ОСОБА_1 в серпні-вересні 2009 року трьох транспортних засобів відбулася з грубим порушенням чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано доказів правомірності оскарженої ОСОБА_1 державної реєстрації на його ім'я в серпні-вересні 2009 року трьох транспортних засобів.

Суд не бере до уваги доводи третьої особи в судовому засіданні про те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року у справі №1-233/11, яким засуджено колишнього начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, встановлено правомірність реєстрації трьох транспортних засобів, першу державну реєстрацію яких оскаржує ОСОБА_1

Досліджений при розгляді даної справи повний текст вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року у справі №1-233/11, витяг з якого наявний в матеріалах справи, не містить таких висновків суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржені ОСОБА_1 дії Управління Державної автоінспекції Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи щодо державної реєстрації на його ім.'я 27.08.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску, 03.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 року випуску та 09.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_3, 2001 року випуску, суд дійшов переконання, що вони вчинені відповідачем без урахування вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 і Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року №1963-XII та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому такі дії слід визнати протиправними, і скасувати реєстрацію вказаних транспортних засобів, задовольнивши позовні вимоги повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 грн 40, сплаченого за квитанцією № 6319/025 від 21.04.2011 року, слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Державної автоінспекції при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи щодо державної реєстрації на ОСОБА_1 27.08.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску, 03.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 року випуску та 09.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Скасувати державну реєстрацію на ОСОБА_1 27.08.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску, 03.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 року випуску та 09.09.2009 року автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 3 (три) грн 40 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений 31 грудня 2014 року.