Справа № 805/4016/14
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська В.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року справа №805/4016/14

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гімона М.М. , Геращенка І.В.

розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 р. у справі № 805/4016/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості суми витрат з виплати та доставки пенсій, витрат на поховання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька (далі за текстом - УПФУ в Кіровському районі м. Донецька) звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості суми витрат з виплати та доставки пенсій, призначених внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, витрат на поховання за період з 01.10.2013 року до 28.02.2014 року у розмірі 69783,23грн. ( т.1 а. с. 2 - 6, т.6 а. с. 16 - 24).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року позовні вимоги УПФУ в Кіровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька задоволені частково, а саме, стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька 83037, м. Донецьк, вул. Кірова, 145) на користь Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька (83011, м. Донецьк, вул. Кірова, 215, ) витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по особах: ОСОБА_2 - 1007,90 грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_3 - 755,95 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_4. - 750,60 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 0,60 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_5 - 264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір пенсії, 209 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_6 - 498,50 грн. (494,60 грн. - основний розмір пенсії, 3,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_7 - 264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір пенсії, 209 грн. - цільова допомога), всього в сумі 3541(три тисячі п'ятсот сорок одна) гривня 55 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено ( т.6 а. с. 50 - 55).

Позивач подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог і, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються, зокрема, на тому, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки невірно застосував норми щодо настання страхового випадку і тому помилково вирішив, що у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати позивачу витрати з виплати пенсії особі-пенсіонеру за тих обставин, що особі призначено пенсію по втраті годувальника після досягнення нею пенсійного віку, але на дату смерті годувальника ця особа не досягла пенсійного віку та не була непрацездатною. Також апелянт вважає, що щомісячна цільова адресна допомога повинна здійснюватися з коштів, з яких виплачуються пенсії по інвалідності, призначені внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, внаслідок нещасного випадку на виробництві і наполягає на тому, що витрати з пенсії внаслідок трудового каліцтва, отриманого за межами України, а саме, в країнах СНД, підлягають відшкодуванню відповідачем ( т.6 а. с. 59 - 62).

Відповідачем подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги грунтуются на тому, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про обов'язок відшкодовувати витрати на виплату на доставку пенсій особам, які отримали ушкодження здоров'ю за межами України ( т. 6 а. с. 69 - 72).

Колегія суддів, заслухала суддю-доповідача, дослідила матеріали справи, обговорила доводи апеляційних скарг і дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Належні представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за матеріалами, наявними у справі.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи, які підтверджені матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

УПФУ в Кіровському районі м. Донецька понесені витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені: внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; витрат на поховання за період з 01.10.2013 року до 28.02.2014 року у розмірі 69783,23грн. ( т.1 а. с. 2 - 6, т.6 а. с. 16 - 24).

Понесені витрати позивачем були включені до відповідних актів звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м.Донецька відмовилось прийняти до відшкодування сплачені УПФУ суми витрат, вважаючи, що вони не підлягають відшкодуванню.

Сума витрат, понесених УПФУ в Кіровському районі м. Донецька за період з 01.10.2013 року до 28.02.2014 року у розмірі 69783,23грн., складається:

1) з виплачених сум пенсій та поштових витрат на їх доставку:

а) особам, яким призначені пенсії по втраті годувальника по досягненню ними пенсійного віку, але які на дату смерті годувальника не досягли пенсійного віку та не були непрацездатними;

б) особам, яким виплачується пенсія по втраті годувальника і на момент втрати годувальника ці особи досягли пенсійного віку, але працювали;

в) особам, яким виплачується пенсія по втраті годувальника, при тому що за життя годувальники отримували пенсію внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві або професійного захворювання, але відсутні підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між смертю годувальника та інвалідністю внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання;

г) особам, яким призначена пенсія по інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві або професійного захворювання в країнах СНД та в Україні;

д) неповнолітнім дітям, яким виплачується пенсія по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

2. з виплачених сум допомоги на поховання осіб, які отримували пенсію внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві або професійного захворювання та на поховання осіб, які отримували пенсію по втраті годувальника.

Матеріалами справи підтверджено, що нижчепереліченим особам, яким призначено пенсію по втраті годувальника, УПФУ в Кіровському районі м. Донецька за період з 01.10.2013 року до 28.02.2014 року виплачено основний розмір пенсії в наступних розмірах: ОСОБА_8 - 750,00 грн., ОСОБА_9 - 739,40 грн., ОСОБА_10 - 750,00 грн., ОСОБА_11 - 750,00 грн., ОСОБА_12 - 750,00 грн. (крім того, витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_13 - 750,00 грн., ОСОБА_14 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_15 - 750,00 грн., ОСОБА_16 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,93 грн.), ОСОБА_17 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_18 - 750,00 грн., ОСОБА_19 - 750,00 грн., ОСОБА_20 - 55,30 грн., ОСОБА_21 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_22 - 750,00 грн., ОСОБА_23 - 588,00 грн., ОСОБА_24 - 750,00 грн., ОСОБА_25 - 750,00 грн., ОСОБА_26 - 55,30 грн. ( витрати по доставці пенсії - 0,45 грн.), ОСОБА_27 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_28 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_29 - 750,00 грн., ОСОБА_30 - 750,00 грн., ОСОБА_31 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 4,76 грн.), ОСОБА_32 - 750,00 грн., ОСОБА_33 - 750,00 грн., ОСОБА_34 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_35 - 750,00 грн., ОСОБА_36 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,50 грн.), ОСОБА_37 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_38 - 750,00 грн. витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_39 - 750,00 грн., ОСОБА_40 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_41 - 750,00 грн., ОСОБА_42 - 750,00 грн., ОСОБА_43 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_44 - 750,00 грн., ОСОБА_45 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_46 - 491,05 грн. ( витрати по доставці пенсії - 3,90 грн.), ОСОБА_47 - 275,67 грн. ( витрати по доставці пенсії - 2,18 грн.), ОСОБА_48 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_49 - 750,00 грн., ОСОБА_50 - 750,00 грн., ОСОБА_34 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,95 грн.), ОСОБА_51 - 711,20 грн., ОСОБА_52 - 750,00 грн., ОСОБА_53 - 750,00 грн., ОСОБА_54 - 637,80 грн., ОСОБА_55 - 750,00 грн., ОСОБА_56 - 750,00 грн., ОСОБА_57 - 750,00 грн., ОСОБА_58 - 750,00 грн., ОСОБА_59 - 667,15 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,25 грн.), ОСОБА_60 - 750,00 грн., ОСОБА_61 - 750,00 грн., ОСОБА_62 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_63 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_64 - 33,15 грн. ( витрати по доставці пенсії - 0,25 грн.), ОСОБА_65 - 711,20 грн., ОСОБА_66 - 592,65 грн., , ОСОБА_67 - 750,00 грн., ОСОБА_68 - 720,00 грн., ОСОБА_69 - 55,30 грн., ОСОБА_70 - 750,00 грн., ОСОБА_71 - 750,00 грн., ОСОБА_72 - 58,06 грн., ОСОБА_73 - 750,00 грн., ОСОБА_74 - 55,30 грн. ( витрати по доставці пенсії - 0,45 грн.), ОСОБА_75 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_76 - 599,40 грн., ОСОБА_77 - 703,96 грн., ОСОБА_78 - 750,00 грн., ОСОБА_79 - 750,00 грн., ОСОБА_80- 750,00 грн., ОСОБА_81 - 727,00 грн., ОСОБА_82 - 750,00 грн., ОСОБА_83 - 750,00 грн., ОСОБА_84 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.),, ОСОБА_85 - 750,00 грн., ОСОБА_86 - 750,00 грн., ОСОБА_87 - 750,00 грн., ОСОБА_88 - 750,00 грн., ОСОБА_89 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_90 - 750,00 грн. ( витрати по доставці пенсії - 5,92 грн.), ОСОБА_91 - 750,00 грн., ОСОБА_92 - 749,55 грн., ОСОБА_93 - 750,00 грн.

Спірним питанням щодо відщкодування витрат на виплату та доставку пенсій зазначеним особам є наявність обов'язку у відповідача відшкодувати витрати з виплати пенсій по втраті годувальника, призначених цим особам, при тому, що на дату втрати годувальника особи, яким призначена та виплачується пенсія, не досягли пенсійного віку та не були непрацездатними.

УПФУ в Кіровському районі м. Донецька вважає, що відшкодуванню підлягають всі суми пенсій, які виплачені особам по втраті годувальника, незалежно від того чи були ці особи працездатними на дату смерті годувальника, наполягаючи, що достатніми підставами для обов'язку відповідача відшкодовувати зазначені витрати є факт того, що годувальник помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або внаслідок отриманого ушкодження здоров'ю на виробництві.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька не оспорює право вищеперерахованих осіб на призначення та отримання пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але не погоджується з позицією пенсійного органу щодо наявності обов'язку відповідача відшкодовувати витрати на виплату пенсії цим особам, оскільки призначена та виплачувана пенсія не є страховою виплатою у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову щодо відшкодування витрат на виплату та доставку основного розміру пенсій зазначеним особам, виходячи з наступного.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (далі за текстом Закон №1105) визначено, що у разі настання страхового випадку обов'язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання чи пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також організація поховання померлого та відшкодування вартості пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов, покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (ст. ст. 21, 28 вказаного Закону).

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок №5-4/4).

Частиною 2 статті 24 Закону №1105 встановлено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг, між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого і звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

При вирішенні даних правовідносин необхідно враховувати відмінності у правовому регулюванні виплат пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058), на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, та Закону № 1105, яким встановлено право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 36 Закону №1058 встановлені умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно якої пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відмінними між Законами №1105 та №1058 є те, що статтею 33 Закону № 1105 передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Тобто, коло осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж коло осіб, яким призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на загальних умовах.

Згідно ст. 28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Водночас, для визнання суми пенсії по втраті годувальника саме страховою виплатою в розумінні Закону № 1105, підставою для такої виплати Закон визначає обов'язкову наявність страхового випадку.

Згідно ст. 13 Закону № 1105 страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за рахунок його коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що вищезазначені особи, яким виплачено пенсію по втраті годувальника, про відшкодування суми якої просить позивач, на дату втрати годувальника не досягли пенсійного віку та не були непрацездатними з інших причин, що не заперечує позивач.

Отже, позовні вимоги щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій вищезазначеним 87-ми особам не підлягають задоволенню, оскільки ці особи, яким пенсійним органом виплачується пенсія по втраті годувальника, при її призначенні згідно ст.36 Закону №1058, не мають право на одержання щомісячних страхових виплат згідно спеціальної норми Закону № 1105.

Також позивач просив відшкодувати витрати з виплачених сум основного розміру пенсій по втраті годувальника ОСОБА_94 ( 750,00грн.) та ОСОБА_95 ( 750,00грн.), які на дату смерті годувальників внаслідок нещасного випадку на виробництві: ОСОБА_96 (помер ІНФОРМАЦІЯ_6.) і ОСОБА_97 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7), досягли пенсійного віку, відповідно 56 років та 62 років.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні цієї частини позовних вимог, керувався вищенаведеними нормами законів в їх сукупності, акцентуючи увагу на нормах статті 33 Закону № 1105, якою визначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, зокрема, є: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

Колегія суддів вирішила, що суд першої інстанції правильно оцінив встановлені обставини, вірно застосував норми матеріальних законів до спірних відносин і обґрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог, оскільки ОСОБА_94 та ОСОБА_95 на момент втрати годувальників хоча і досягли пенсійного віку, але працювали, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем. Тобто, отримання цими особами пенсії по втраті годувальника не є страховою виплатою у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і тому, у даному випадку, у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати зазначені витрати позивачу.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат, понесених позивачем з виплати основного розміру пенсії по втраті годувальника ОСОБА_98 (750,00 грн.) та ОСОБА_99 (750,00 грн.). Пенсії цим особам призначені по втраті годувальника згідно норм ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому підстави для застосування до спірних правовідносин норм Закону №1105 відсутні, тому що ОСОБА_98 та ОСОБА_99 призначені пенсії після смерті їх чоловіків, які отримували пенсію внаслідок виробничої травми або професійного захворювання, а докази щодо причинно-наслідкового зв'язку між смертю годувальників та отриманого ушкодження здоров'ю внаслідок нещасного випадку на виробництві відсутні. В наданій суду довідці МСЕК серія ААА №000179, виданої 03.12.2013 року обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією м.Донецька, зазначено про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між професійним захворюванням та смертю ОСОБА_100 ( т.5 а. с. 35, 162 - 182). Отже, отримання цими особами пенсії по втраті годувальника не є страховою виплатою у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", тому у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати витрати з виплати пенсій цим особам.

Також позивач просив стягнути з відповідача за спірний період заборгованість по витратах з виплати пенсій ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_101, яким призначена пенсія по інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві або професійного захворювання за межами України та ОСОБА_102, якому призначена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, отриманого в межах України.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлені наступні обставини по зазначених особах, які підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

ОСОБА_6 отримала травму в 1966 році у м. Коломні, Московської області. Згідно висновку МСЕК вона визнана інвалідом першої групи внаслідок трудового каліцтва. Розпорядженням Кіровського міськвідділу соціального забезпечення Донецької області від 16.07.1976 року ОСОБА_6 призначена пенсія по інвалідності.

ОСОБА_3 отримав травму 21 червня 1990 року на території Якутської АРСР, висновком МСЕК визнаний інвалідом 3 групи внаслідок трудового каліцтва безстроково, у зв'язку із чим йому була призначена та виплачується пенсія по інвалідності.

ОСОБА_4 отримав травму у 1967 році в м. Єршов, Саратовської області, Російської РСФР (територія колишнього СРСР), висновком МСЕК визнаний інвалідом 1 групи внаслідок трудового каліцтва безстроково, у зв'язку із чим йому була призначена та виплачується пенсія по інвалідності.

ОСОБА_2 отримав травму 01 лютого 1966 року в м. Гремячинську (Пермської області), висновком МСЕК визнаний інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва безстроково, у зв'язку із чим йому була призначена та виплачується пенсія по інвалідності.

З пенсійної справи ОСОБА_101 встановлено, що він отримав травму 19 вересня 1994 року на території Російської Федерації (м. Гуково, Ростовська область), з 23 березня 1995 року отримує пенсію по інвалідності.

ОСОБА_102 отримав травму 23 квітня 1985 року на території Української РСР, висновком МСЕК визнаний інвалідом 3 групи внаслідок трудового каліцтва безстроково, у зв'язку із чим йому була призначена та виплачується пенсія по інвалідності.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на виплату пенсії ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

З пенсійної справи ОСОБА_7 встановлено, що він отримав травму 13 серпня 2008 року на території Російської Федерації. Відповідно до "Акту № 1 про нещасний випадок на виробництві" вбачається, що потерпілий перебував у трудових відносинах з філією Державного відкритого акціонерного товариства "Донецькшахтопроходка" (Україна, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 102), що є резидентом України. ОСОБА_7 встановлена 3 група інвалідності безстроково у зв'язку з чим позивач виплачує йому пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Суд першої інстанції задовольнив в повному обсязі позовні вимоги щодо відшкодування виплачених сум пенсій та витрат на їх доставку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і відмовив у задоволенні вимог з відшкодування виплати основного розміру пенсії по ОСОБА_101

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду, але вирішив, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги щодо відшкодування витрат з виплати не тільки основного розміру пенсії, а і щомісячної цільової допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_5 А також суд першої інстанції внаслідок невірного застосування норм матеріального права допустив порушення закону, відмовивши позивачу у відшкодуванні витрат з виплати основного розміру пенсії ОСОБА_101, посилаючись на те, що ним виробнича травма отримана в 1994 році в Російській Федерації, тобто після проголошення незалежності України.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону № 1105-ХІУ, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій

особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа.

При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене абзацом другим пункту 5 частини першої статті 24 Закону № 1105-ХІУ, відповідно до якого якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

За змістом статті 21 Закону № 1105-ХІУ у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо. Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Отже, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі й пенсії особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, або пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

З огляду на викладене, витрати на виплату на доставку основного розміру пенсії особам, які отримали травми на території колишнього СРСР так і на території Російської Федерації після проголошення незалежності України підлягають відшкодуванню відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року. А протилежний висновок суду першої інстанції про те, що нещасний випадок з ОСОБА_101 стався не на території СРСР, а на території Російської Федерації, після проголошення незалежності України, то у відповідача не виникає зобов'язання по відшкодуванню витрат в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог вищезазначеної Угоди від 14 січня 1993 року не узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України у справі №21-33а/14 від 25.03.2014 року, яка відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для застосування судами

Крім того, суд першої інстанції допустив помилку щодо визначення наявності обов'язку відповідача відшкодувати витрати з виплати цільової щомісячної допомоги до пенсії ОСОБА_102 ( суд помилково в постанові зазначив, що 209,00 грн. - це витрати по доставці пенсії) та ОСОБА_7 Ці витрати не підлягають відшкодуванню, виходячи з наступного.

Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року N 5-4/4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 р. за N 376/7697, передбачено порядок відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій, що виплачується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та визначено механізм відшкодування на централізованому рівні.

Статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено можливість відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат по оплаті державної адресної допомоги.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року за № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", Кабінету Міністрів України від 05.05.2010 року №331 Деякі питання реалізації Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" запроваджена щомісячна державна адресна допомога, яка сплачується у разі, коли розмір пенсії не досягає певного відсотка прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків передбачений ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону України позивач зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при настанні страхового випадку.

Державна адресна допомога, яка встановлена постановами Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року, Кабінету Міністрів України від 05.05.2010 року №331 Деякі питання реалізації Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсій них виплат не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року передбачено, що виплата державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога, але ж даною постановою Кабінету Міністрів України не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати по сплаті вказаних виплат.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року за N5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено перелік виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, серед якого відсутня щомісячна цільова допомога до пенсії та витрати по її доставці.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності правових підстав відшкодовувати витрати з виплати основного розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_102 з тих підстав, що акт про нещасний випадок складений з порушенням діючого на той час законодавства, колегія суддів не приймає, оскільки саме на підставі зазначеного акту в сукупності з іншими документами ОСОБА_102 отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Колегія суддів також погоджує висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав з відшкодування пенсії ОСОБА_7, оскільки згідно пункту 5 статті 24 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

З огляду на наведені норми законів, якими регулюються спірні відносини, та встановлені обставини справи в їх сукупності суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по особах: ОСОБА_2 - 1007,90 грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_3 - 755,95 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_4 - 750,60 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 0,60 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_6 - 498,50 грн. (494,60 грн. - основний розмір пенсії, 3,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_101 - 1000,00 грн. ( основний розмір пенсії), ОСОБА_102 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії), ОСОБА_7 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії).

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на виплату ОСОБА_104 основного розміру пенсії - 110,55грн, щомісячної цільової допомоги - 209,00 грн., витрат на виплату та доставку пенсії - 2,50грн, а всього 322,05 грн. з наступних підстав.

ОСОБА_104 отримує пенсію по втраті годувальника - батька ОСОБА_105, який був громадянином Російської Федерації та помер внаслідок нещасного випадку на виробництві на території Російської Федерації (м. Москва). Відповідно до "Акту №5 про нещасний випадок на виробництві" ОСОБА_104 перебував у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Всероссийский институт легких клапанов".

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 09 вересня 1994 року між частиною держав колишнього СРСР передбачено, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'яза ного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Отже, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, котра стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території Російської Федерації, а також пенсію по втраті годувальника утриманцям померлого на території РФ внаслідок нещасного випадку на виробництві є уповноважений орган Російської Федерації.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині відшкодування витрат на виплату пенсій по втраті годувальника ОСОБА_106 ( основний розмір пенсії 487,00 грн.)та ОСОБА_107 ( основний розмір пенсії - 750,00 грн., витрати на доставку пенсії 5,92 грн., всього - 755,92 грн.), виходячи з наступного.

Відповідно до пенсійних справ встановлено, що позивачем здійснюється виплата пенсії по втраті годувальника ОСОБА_106, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_107, ІНФОРМАЦІЯ_2, як дітям померлих, які є учнями, студентами денної форми навчання та мають право на отримання вказаних виплат до закінчення навчання.

Відповідно до довідки № 813 від 29.12.2011 року, виданої Донецьким професійним гірничим ліцеєм, ОСОБА_106 дійсно навчався за спеціальністю маляр з 01.09.2010 року до 25.05.2012 року.

За даними довідки № 340 від 07.02.2013 року, виданої Державним учбовим закладом "Донецький центр професійно - технічної освіти", ОСОБА_107 дійсно навчалася за спеціальністю "цветовод - флорист" з 01.09.2011 до 30.06.2013 року.

Згідно статті 33 Закону України №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Оскільки ОСОБА_106 та ОСОБА_107 закінчили навчання, вони не мають права на страхові виплати від відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Кіровському районі м. Донецька з дати припинення їх навчання.

Колегія суддів також погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову про відшкодування витрат на поховання ОСОБА_108, ОСОБА_47, ОСОБА_109, ОСОБА_110 з тих підстав, що відносно ОСОБА_109 відсутні документальні підтвердження, що його смерть стала наслідком отриманого трудового каліцтва, а витрати на поховання ОСОБА_108, ОСОБА_47 та ОСОБА_110 не підлягають відшкодуванню, оскільки ці особи отримували пенсію по втраті годувальника і, не були особами, які отримували пенсію внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Так, ОСОБА_109 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 18.11.1998 року отримував пенсію по інвалідності в наслідок трудового каліцтва, помер ІНФОРМАЦІЯ_8

ОСОБА_108, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.09.2009 року отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 08.01.2009 року отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

ОСОБА_110 ІНФОРМАЦІЯ_12, з 15.02.1972 року отримувала пенсію по втраті годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_11.

Згідно частини 8 статті 34 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

«Порядком проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826 та постановою правління Фонду від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» визначено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 13 Закону № 1105 страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Частиною 9 статті 34 Закону № 1105, встановлено, що у разі смерті потерпілого причинний зв'язок його смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом Міністерства охороною здоров'я України від 15 листопада 2005 року № 606, встановлено, що органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року за N5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, четвертим пунктом якого передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного

випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок

нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка

здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

На підставі викладеного на відповідача покладено обов'язок щодо відшкодування позивачу допомоги на поховання у випадку, коли особа, яка отримує цю допомогу, перебувала на утриманні померлого або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, та причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом підтверджено висновками МСЕК.

З огляду на викладене, колегія суддів вирішила, що суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та невірного застосування норм матеріального права частково невірно вирішив справу, в зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, з ухваленням нової про часткове задоволення позову щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по особах: ОСОБА_2 - 1007,90 грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_3 - 755,95 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_4 - 750,60 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 0,60 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_6 - 498,50 грн. (494,60 грн. - основний розмір пенсії, 3,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_101 - 1000,00 грн. ( основний розмір пенсії), ОСОБА_102 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії), ОСОБА_7 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії), всього суму 4123,55 грн. ( чотири тисячі сто двадцять три гривні 55 копійок). Решта позовних вимог задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 р. у справі № 805/4016/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості суми витрат з виплати та доставки пенсій, витрат на поховання скасувати.

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості витрат з виплати та доставки пенсій задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька на користь Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька за період з 01.10.2013 року до 28.02.2014 витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по особах: ОСОБА_2 - 1007,90 грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_3 - 755,95 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_4 - 750,60 грн. (750 грн. - основний розмір пенсії, 0,60 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_6 - 498,50 грн. (494,60 грн. - основний розмір пенсії, 3,90 грн. - витрати на доставку пенсії), ОСОБА_101 - 1000,00 грн. ( основний розмір пенсії), ОСОБА_102 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії), ОСОБА_7 - 55,30 грн. (основний розмір пенсії), всього суму 4123,55 грн. ( чотири тисячі сто двадцять три гривні 55 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

І.В.Геращенко