Справа № 2-а/0202/125/2013
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 2-а/0202/125/2013

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивач: - ОСОБА_1

відповідача: - Лєнкова І.О. (дов. від 08.01.2014)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року

у справі № 2а/0202/125/2013

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням показника трудового стажу в ТОВ «Енергопрогресс» з 17.02.2004 по 16.12.2008 та з 15.09.2009 по 13.07.2010 та застосувати цей показник трудового стажу з моменту призначення пенсії, а саме з 26 вересня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 після призначення йому пенсії продовжував працювати, отже відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здобув право на перерахунок належної йому пенсії. За заявою позивача від 21.06.2013 відповідачем проведено перерахунок пенсії, однак рішення про перерахунок та призначення позивачу пенсії з 01.07.2007 у розмірі 2615,67 не відповідає чинному законодавству України в частині застосування показника трудового стажу ТОВ «Енергопрогресс» з 17.02.2004 по 16.12.2008 та з 15.09.2009 по 13.07.2010.

За твердженням позивача розмір пенсії має становити 3717,75 грн., яку слід розрахувати за формулою, яка міститься у ч.1 ст. 27 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2013 адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу в ТОВ «Енергопрогресс», з 17 лютого 2004 року по 16 грудня 2008 року. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції, посилаючись на ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначив, що вказана норма не встановлює обмеження можливості працюючого пенсіонера скористатись правом на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення, однак містить застереження, що наступний перерахунок пенсії може бути проведений не раніш як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати враховується та, як використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Виходячи з встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, але з урахуванням трудового стажу в ТОВ «Енергопрогресс» з 17.02.2004 по 16.12.2008, оскільки дані вимоги відповідають змісту ст. 6 Міжнародної Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що стаж роботи з 17.02.2004 по 31.07.2007 згідно довідок ТОВ «Енергопрогрес» №50 від 14.06.2007, №84 від 13.09.2007 не були зараховані до загального страхового стажу з причини відсутності інформації про сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У довідках була наявна інформація тільки про відрахування до Федерального бюджету по ставкам 28 і 20 відсотків.

Відмова про перерахунок пенсії є правомірною, узгоджується з вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць визначеної Угоди, та заробітна плата за цей період враховується лише при призначенні пенсії.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до поданої позивачем 26.09.2007 заяви, відповідачем на підставі наданих документів позивачу призначено пенсію за віком. Загальний стаж на момент призначення зараховано по 30.05.2003, який складав 37 років 09 місяців 23 дні. Заробітна плата врахована за періоди з 01.02.1995 по 29.02.2000 та з 01.07.2000 по 30.05.2003, складає 3797,29 грн.

Стаж роботи з 17.02.2004 по 31.07.2007 згідно довідок ТОВ «Енергопрогресс»№ 50 від 14.06.2004 та № 84 від 13.09.2007 не було зараховано до загального страхового стажу, як зазначено відповідачем з причин відсутності інформації про сплату страхових внесків на обов'язкове пенсійне страхування. У вказаних довідках наявна інформація тільки про відрахування до Федерального бюджету по ставкам 28 і 20 відсотків.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в ТОВ «Енергопрогресс», що розташоване на території Російської Федерації.

08.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітку, надавши копію трудової книжки, довідку №37 від 21.06.2010 про заробітну плату за періоди з 01.12.2007 по 31.12.2008 та з 01.09.2009 по 31.05.2010.

Розпорядженням №172998 від 15.07.2010 у перерахунку пенсії позивачу відмовлено з огляду на те, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено перерахунок пенсії працюючим пенсіонерам, які після призначення пенсії продовжили працювати за межами України. Крім того, відповідачем зазначено, що надані ОСОБА_1 документи не відповідають пп. «в» п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

30.01.2012 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітку.

На момент звернення позивача до Управління, останнім було отримано Роз'яснювальний лист Пенсійного фонду України від 08.09.2010 №15678/02-20 стосовно питань перерахунку пенсій, відповідно до якого відповідачем встановлено, що надані ОСОБА_1 довідки про заробітну плату №50 від 14.06.2007 та №84 від 13.09.2007 відповідають вимогам пп. «в» п. 7 Порядку.

01.03.2012 Пенсійним фондом самостійно здійснено перерахунок пенсії по стажу та заробітку згідно наданих документів.

За розрахунком відповідача після перерахунку пенсії страховий стаж позивача складає 41 рік 3 місяці 8 днів (0,55688 - коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35), стаж зараховано по 31.07.2007.

Заробітна плата зарахована за періоди з 01.03.1995 по 29.02.2000, з 01.07.2000 по 31.07.02007 і склала 3253,51 грн.

25.06.2013 позивач звернувся до Управління за роз'ясненням порядку нарахування та складових пенсійної виплати.

Листом №88/с від 04.07.2013 Управління надало ґрунтовну відповідь на заяву ОСОБА_1, в якій вказало порядок нарахування та обчислення пенсії, посилаючись на те, пенсія позивачу нараховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

10.09.2013 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітку.

Розпорядженням №172998 від 19.09.2013 відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку та роз'яснено, що здійснення перерахунку призведе до значного зменшення розміру пенсійної виплати.

Спір в межах даної справи виник у зв'язку з неврахуванням за твердженням позивача трудового стажу в ТОВ «Енергопрогресс» за періоди з 17.02.2004 по 16.12.2008 та з 15.09.2009 по 13.07.2010.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зарахування періоду роботи позивача з 15.09.2009 по 13.07.2010 на ТОВ «Енергопрогресс», суд першої інстанції виходив з того, що відомості про роботу у зазначений період на посаді прораба турбінного цеху у трудовій книжці позивача відсутні. Довідка ТОВ «Енергопрогресс» про роботу позивача з 15.09.2009 по 13.07.2010 на вказаному підприємстві на посаді прораба є недостатньою для зарахування вказаного періоду при нарахуванні пенсії.

Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж встановлено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За правилами наведеного вище Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З огляду на приписи наведених норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за відсутності відповідних записів у трудовій книжці довідка ТОВ «Енергопрогресс» про роботу позивача з 15.09.2009 по 13.07.2010 на вказаному підприємстві не може достатнім документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу в ТОВ «Енергопрогресс» з 17.02.2004 по 16.12.2008, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на здійснення порахунку пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Питання перерахунку пенсії особі, яка після призначення пенсії продовжувала працювати, регулюється ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до зазначеної норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року інтереси українських громадян, що тимчасово працюють за кордоном, захищаються міждержавними і міжурядовими угодами, що підписуються Україною з іншими державами.

У відповідності до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода), яка набула чинності з 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 цієї Угоди, призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до статті 7 Угоди, при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави-учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Крім того відповідно до ст. 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року документи, що необхідні для пенсійного забезпечення, видані в установленому порядку на території держав-учасниць, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Росії після 13 березня 1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж.

Проте колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано, що під час нарахування/перерахунку пенсії важливе значення, як складова формули обчислення пенсійної виплати, має тільки стаж і заробіток особи.

Так, відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно до ч.2 ст. 40 цього Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний

місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз );

1 2 3 n

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Під час первісного призначення пенсії загальний страховий стаж, відповідно до наданих документів складав 37 років 09 місяців 23 дні (0,37750 коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності). Заробітна плата була врахована за періоди з 01.03.1995 по 29.02.2000 та з 01.07.2000 по 30.05.2003, складає 3797,29 грн. (928,81 грн.* 4,08834, де 928,81 грн. - середньомісячна заробітна плата працівників зайнятих в галузях економіки України за 2006 рік; 4,08834 - коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії).

Після проведення перерахунку пенсії, на підставі заяви ОСОБА_1 та відповідно до наданих позивачем довідок, загальний трудовий стаж позивача збільшено та зараховано по 31.07.2007. На момент здійснення перерахунку страховий стаж складав 41 рік 03 місяці 08 днів. Заробітна плата врахована за періоди з 01.03.1995 по 29.02.2000 та з 01.07.2000 по 31.07.2007, складає 3253,51 грн. (928,81 грн.* 3,50288, де 928,81 грн. - середньомісячна заробітна плата працівників зайнятих в галузях економіки України за 2006 рік; 3,50288 - коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії).

Отже, як вбачається з вищевикладених розрахунків, пенсійні виплати ОСОБА_1 зменшились внаслідок зменшення коефіцієнту заробітної плати. Зменшення коефіцієнту заробітної плати відбулось внаслідок того, що під час перерахунку за визначеною формулою збільшився тільки показник трудового стажу.

Відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення стаж та заробітна плата, здобуті особою під час праці за межами України, в повному обсягу враховуються під час призначення пенсії на території України. Проте під час проведення подальших перерахунків, збільшуватись може тільки стаж, здобутий особою за межами України, заробітна плата, отримана особою під час праці на території Держав-учасниць Угоди, не враховується під час перерахунку, оскільки з неї не сплачуються страхові внески до солідарної системи пенсійного забезпечення України.

А отже, подальше здобуття страхового стажу за межами України, після призначення пенсії, без зарахування заробітної плати, при подальших перерахунках пенсії тягнутиме за собою зменшення розміру пенсійної виплати.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Під час розгляду справи щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд повинен перевірити спірні дії на відповідність критеріям, визначених ч.3 ст. 2 КАС України. Не відповідність хоча б одному з наведених критеріїв тягне за собою скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень лише за умови, що спірним рішенням порушено права, свободи та законні інтереси особи. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Відмовляючи в здійсненні перерахунку пенсійної виплати по стажу та заробітку, відповідач діяв виключно в інтересах позивача, оскільки подальший перерахунок призвів би до ще більшого зменшення розміру пенсійної виплати, оскільки після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати за межами України, а отже отримана ним заробітна плата не могла бути включена до перерахунку пенсії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відмова Пенсійного фонду жодним чином не порушила прав позивача на належний соціальний захист, а була спрямована лише на дотриманні належного рівня пенсійного забезпечення ОСОБА_1, що свідчить про відсутність підстав вважати права позивача порушеними та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи, надано невірну оцінку обставинам по справі та відповідно помилково застосовані норми матеріального права, що згідно до положень ст.. 202 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та винесення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року у справі №2а/0202/125/2013 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Л.М. Нагорна