Справа № 702/12/15-а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/12/15-а
Провадження № 2-а/702/21/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В, розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області про визнання дій суб"єкта владних повноважень незаконними, зобов"язання вчинити дію,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій та зобов'язання зробити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням положень ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2014 року з виплатою різниці та надалі проводити виплату державної пенсії згідно п.4 ст.54, ст.50 відповідно до Закону № 796-ХІІ з розрахунку розміру основної пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому у законі про державний бюджет України на відповідний рік з подальшою виплатою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення першої категорії серії НОМЕР_1 від 23.12.2010р. та вкладку до нього від 23.12.2010 р. Черкаським МСЕК № 2- йому встановлено 2 групу інвалідності, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, довідка № 256146 від 21.12.2010 року, перебуває на обліку в УПФУ в Монастирищенському районі (надалі - відповідач) і йому призначені державна пенсія та додаткова пенсія по інвалідності по захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи згідно норм ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796 - XII (надалі - Закон № 796 ). В липні 2014 року йому стало відомо, що відповідач з 01.01.2014 року невірно нараховував та виплачував йому пенсії ( державну (основну) та додаткову) і він звернувся до відповідача із заявою про приведення розмірів його пенсій у відповідність до норм Закону № 796-XII від 28.02.1991 року, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати пенсії за цей період. Відповідач відмовив йому в перерахунку призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсії. Не зважаючи на те, що ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року, що набрав чинності з 01.01.2014 року, не передбачено щоб норми та положення Закону №796 в редакції від 28.02.1991 року застосовувалися у 2014 році у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ, відповідач до цього часу вважає, що при нарахуванні та виплаті у 2014 році пенсій (державної (основної) та додаткової) особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно застосовувати норми затверджені Постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210, яка мала термін дії тільки на 2012 та 2013 бюджетні роки (надалі - Порядок №1210), а не норми Закону №796 від 28.02.1991 року. В обґрунтування позову посилається на Конституцію України, ЗУ" Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-12, ЗУ «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966- 14, ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-ПІ, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ, ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХП, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-УII, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року N 22-1 (із змінами), Постанову КМУ від 23.11.2011 року N 1210, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Бюджетний Кодекс України, Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39,48, 50, 52,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що застосування відповідачем підзаконного акту - постанови КМУ № 1210, яка суперечить Закону № 796-ХП, при нарахуванні та виплаті йому з 01.01.2014 року пенсії (державної (основної) та додаткової) є помилковим та протиправним. Просить суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку та виплаті йому щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 ч. 4, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та виплату його щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2 групи, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54 ч. 4, 67 Закону України № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2 групи, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50,67 Закону України № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат; зобов»язати відповідача виконати постанову суду негайно та подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили; розгляд справи проводити без його участі в порядку скороченого провадження; судовий збір віднести на рахунок Державного бюджету України.

Відповідач надав заперечення, згідно яких позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що Постановою КМУ від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",(надалі-Постанова №1210) було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. ПФУ було забезпечено здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ та такі пенсії були перераховані. Зазначена Постанова №1210 чинна, і діє по даний час по даній категорії громадян. Таким чином порядок і розмір перерахованих пенсій визначено Постановою №1210 КМУ, що не йде в розріз із Рішенням N З-рп/2012 від 25.01.2012р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст.1, ч. 1,2,3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п.п. 2,3,6 ст. 116, ч. 2 ст.124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 БК України, п.2 ч.1 ст. 9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України (надалі - Рішенням N З-рп/2012). В обґрунтування заперечення проти позову посилаються на Конституцію України, Рішення Конституційного Суду України N З-рп/2012, Закон України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року, Бюджетний Кодекс України, Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" N1622-VII від 31.07.2014р., яким визначено крім іншого, що: «Установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., № 13, ст. 178 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік». Враховуючи викладене, КМУ має всі достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомог в межах фінансових ресурсів, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік". Таким чином, бюджетні призначення для виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій у 2014 році визначено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» виходячи з передбачених ними розмірів». На підставі зазначеного вище, порушень у діях посадових осіб сторони відповідача не вбачають, так як вони діяли і діють у відповідності до чинних нормативно-правових документів України.Просять в задоволенні позову відмовити повністю, застосувати положення ст. ст. 99, 100 КАС України.

Ухвалою суду від 12 січня 2015 року позов в частині періоду з 01.01.2014 року по 05.07.2014 року залишено без розгляду.

Суддя, оцінивши повідомленні сторонами обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення та в порядку, передбаченому ст. 183-2 КАС України без виклику сторін в скороченому провадженні.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом II групи (безстроково), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчать посвідчення першої категорії серії НОМЕР_1 від 23.12.2010 року, довідка МСЕК № 256146 від 21.12.2010 року, в даний час перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області та отримує державну пенсію та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статтей 50 та 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року ( далі Закон № 796-ХІІ), що не заперечується відповідачем згідно відповіді від 16.12.2014 року.

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернувся із вимогою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до розмірів, визначених ст.ст. 50, 54,67 Закону №796-XII.

Однак, листом відповідача від 16.12.2014 року № 4296/04 у проведенні перерахунку йому було відмовлено. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що нарахування та виплата пенсії позивача проводиться відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідному розмірі.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції від 09.07.2007 року згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІI групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону № 796-XII (у редакції від 09.07.2007 року згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Частиною 3 ст. 67 Закону № 796-XII ( у редакції Закону України від 05.10.2006р. № 231) встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір місячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акту який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тобто, критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 50 та ст. 54 Закону України № 796, а не Постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року та № 654 « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у запереченні, щодо правомірності нарахування та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірах встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

При призначенні та перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону № 796, застосування положень ч. 3 ст. 67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є обов»язковим.

З урахуванням Закону України « Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VII, при визначенні розміру пенсій позивачеві, починаючи з 03.08.2014 року норми та положення статей, зокрема 50 та 54 Закону № 796 застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов»язкового соціального страхування на 2014 рік.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014 року делеговано Кабінету Міністрів України і вони визначаються відповідно до урядових постанов, що повинен враховувати відповідач при нарахуванні пенсії позивачу.

При вирішенні даного спору судом враховуються правові позиції Верховного Суду України викладені в постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року № 21-53а13, від 05.11.2013 року № 21-293а13 щодо не зазначення кінцевої дати призначеної пенсії.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині допущення постанови до негайного виконання не підлягають до задоволення на підставі п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України, відповідно до якої у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначаються обов'язок відповідача виконати постанову негайно, крім постанови в адміністративній справі, передбаченій пунктом 2 частини першої цієї статті (оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг).

Суд не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов»язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили з огляду на вимоги ст. 267 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VII, Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , ст.ст. 158-170, 183-2, 267 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо не нарахування і не виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.07.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області ОСОБА_1 призначити пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, встановивши її у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.07.2014 року і провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Н.В. Мазай