Справа № 2а-52/12/0107
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ К/9991/50786/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О., Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2011 року позивач звернуся до суду із вказаним позовом.

Постановою Залізничного районного суду міста Сімферополя від 3 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано відмову управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим у призначенні ОСОБА_4 пенсії згідно виписки із протоколу № 11673 від 15 серпня 2011 року. Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з 21 липня 2011 року.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що у липні 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно виписки із протоколу №11673 від 15.08.2011 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 18.12.1984 року по 23.09.1991 року працював викладачем у дитячій школі мистецтв м. Наманган, з 20.08.1992 року по 26.08.2003 року - викладачем хореографічних дисциплін у Сімферопольській дитячій школі мистецтв, з 27.08.2003 року по 14.10.2011 року - викладачем хореографічних дисциплін у Сімферопольській дитячій хореографічній школі, що підтверджується записами, які містяться в трудовій книжці.

У липні 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років і 15 серпня 2011 року відповідачем направлено позивачу відповідь, в якій зазначено, що у призначенні пенсії відмовлено у зв'язку із тим, що посада викладача школи мистецтв не передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 909, а тому позивач не має право на призначення пенсії за ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача школи мистецтв включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою № 1426 від 26 вересня 2002 року, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. В цьому переліку спірна посада позивача у школі мистецтв не була передбачена, однак дорученням Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 року № 397/21 дію вище зазначеної постанови поширено і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Виходячи з наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про наявність у позивача права на пенсію за вислугу років.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Сімферополь від 3 лютого 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер