Справа № 809/2574/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. Справа № 809/2574/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Журавльової Н.Є., Краснощок І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого

до відповідача Прокуратури Івано-Франківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - Позивач), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого (надалі також - третя особа) звернувся в суд з адміністративним позовом до Прокуратури Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, на підставі рекомендації Прокуратури Івано-Франківської області в 2009 році вступив на денну форму навчання до Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, проте закінчивши в 2014 році навчання та отримавши диплом магістра за спеціальністю «правознавство», не був працевлаштований відповідачем в органах прокуратури, натомість отримав пропозицію від відповідача взяти участь у конкурсному відборі на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури, що є неправомірним, оскільки вступивши на навчання по держзамовленню прокуратури позивач отримав право бути прийнятим на роботу в дану установу по завершенню навчання без проходження відбору на стажування. Просив суд визнати протиправними дії прокуратури Івано-Франківської області та зобов'язати прокуратуру Івано-Франківської області працевлаштувати його в органах прокуратури області.

Позивач та представник позивача вимоги, викладені в адміністративному позові підтримали в повному обсязі, надали суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначили, що згідно з Положенням про стажування в органах прокуратури України, на яке посилається відповідач не передбачено відмову випускнику, який навчався за направленням прокуратури, у працевлаштуванні на посаду стажиста. Просив позов задовольнити повністю.

Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явився, надіслав суду письмові пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав наведених в письмових запереченнях. Просили в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача і відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Відповідно до рекомендації Прокуратури Івано-Франківської області №11/1/1-324вих.09 від 08.07.2009 року (том 1, а.с.48) абітурієнта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рекомендовано для вступу та складання вступних іспитів до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

13 червня 2009 року ОСОБА_1 подано заяву про допуск його до конкурсу сертифікатів на денну форму навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого за рахунок коштів державного бюджету (том 1, а.с.49).

За результатами конкурсу, наказом ректора від 10.08.2009 року № 350-с (том 1, а.с.50) ОСОБА_1 зараховано на 1 курс Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України денної форми навчання з 1 вересня 2009 року за державним замовленням за рахунок коштів Державного бюджету України.

08 грудня 2010 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 2213-р Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого".

22 червня 2013 року ОСОБА_1 закінчив Національний університет "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого" здобув кваліфікацію бакалавра юриста і отримав диплом бакалавра серії НОМЕР_1 (том 1, а.с.51), внаслідок чого відносини між університетом та ОСОБА_1 по підготовці фахівців за державним замовленням припинилися.

30 червня 2014 року ОСОБА_1 подано заяву до Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» про прийняття до студентів та участі в конкурсному відборі на денну форму навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури за програмою підготовки спеціаліста (магістра) (том 1, а.с.52).

За результатами конкурсу ОСОБА_1 не був зарахований на місця, що фінансуються з державного бюджету, і 14 серпня 2013 року між Національним університетом "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого" та ОСОБА_1 укладений Договір про навчання №823/1ф за рахунок коштів фізичних осіб (том 1, а.с.53). Згідно з умовами зазначеного договору університет зобов'язувався за рахунок коштів Замовника - Студента здійснити навчання ОСОБА_1 на денній формі за освітньо-професійною програмою з метою одержання ним вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до магістра з спеціальності "Правознавство". Відповідно до п. 4.3 Договору про навчання № 823/1 ф від 14.08.2013 року, ОСОБА_1 15.08.2013 р. здійснив оплату освітньої послуги, що підтверджено випискою банку (том 1, а.с.58-59).

30 серпня 2013 року наказом ректора № 451-С на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» та рішення приймальної комісії від 20.08.2013, протокол № 23 ОСОБА_1 зараховано з 01.09.2013 р. студентом денної форми навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України за рахунок коштів фізичних осіб (том 1, а.с.54).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 04.12.2013 № 1697 Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» перейменовано в Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого (том 1, а.с.55).

31 травня 2014 року ОСОБА_1 закінчив Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, здобув кваліфікацію юриста і отримав диплом магістра серії НОМЕР_2 (том 1, а.с.56) за рахунок коштів фізичних осіб.

Судом встановлено, що прокуратурою Івано-Франківської області, у зв'язку із низькою успішністю ОСОБА_1, відмовлено у розподілі позивача для подальшого працевлаштування в органах прокуратури області, що підтверджується листом прокуратури Івано-Франківської області №11-442вих-14 від 04.07.2014 року (том 1, а.с.14).

Не погоджуючись з відмовою в подальшому працевлаштуванні, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи по суті, до спірних правовідносин належить застосувати: Конституцію України за № 254к/96-ВР від 28.06.1996 року; Кодекс законів про працю України за № 322-VIII від 10.12.1971 року; Закон України «Про освіту» за № 1060-XII від 23.05.1991 року; Указ Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» № 77/96 від 23.01.1996 року; Постанову Кабінету Міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» № 992 від 22.08.1996 року; Положення про порядок стажування в органах прокуратури України, затверджене Наказом Генерального прокурора України від 30 грудня 2009 року № 80.

Відповідно до приписів статті 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 статті 197 Кодексу законів про працю України, молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про освіту", на виконання Указу Президента України від 23 січня 1996 р. №77 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" в редакції Указу Президента України від 16 травня 1996 р. №342 та статті 197 Кодексу законів про працю України розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. № 992 (надалі також - Порядок).

Частиною 2 Порядку передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо-кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом трьох років з моменту укладення ними трудового договору із замовником. Час навчання в інтернатурі до цього терміну не включається.

Генеральною прокуратурою України, як державним відомством, у 2009 році сформовано, та доведено до відома вищих навчальних закладів, з якими укладено договори про підготовку за бюджетні кошти фахівців для органів прокуратури, у тому числі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, державне замовлення на підготовку фахівців для органів прокуратури у 2009 році (том 1, а.с.214-215).

Відповідним завданням Генеральна прокуратура України зобов'язала прокуратури обласного рівня організувати відповідну роботу з добору вступників до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у 2009 році.

Відтак, прокуратурою Івано-Франківської області відібрано серед інших осіб ОСОБА_1 та надано йому рекомендацію для поступлення до вказаного інституту (том 1, а.с.93), що підтверджується протоколом засідання по добору абітурієнтів прокуратури Івано-Франківської області (том 1, а.с.67-99).

Указом Президента України №77/96 від 23.01.1996, із змінами та доповненнями, встановлено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету та місцевих бюджетів - за державним замовленням.

Водночас, частиною другою цього Указу передбачено, що порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Випускники, які закінчили вищі навчальні заклади за власний рахунок, мають право обирати місце працевлаштування за особистим бажанням.

Згідно з пунктом 3.2. Розділу 3 «Обов'язки Замовника-Студента» Договору про навчання №823/1ф від 14.08.2013 року, укладеного третьою особою з позивачем, в обов'язки останнього входило забезпечення власного проходження практики-стажування відповідно до Положення про практику. Інших умов щодо подальшого працевлаштування (стажування) позивача в Договорі не передбачалося.

Таким чином, позивач, продовживши навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб, втратив право на навчання на цільовому місці за держзамовленням Генеральної прокуратури України.

Листом Генеральної прокуратури України від 02.02.2009 року №11/1-13вих-09, доведено до відповідача інформацію щодо відбору випускників для працевлаштування в органах прокуратури, згідно з якою на підставі нових договірних умов з базовими вузами частина бакалаврів продовжуватиме навчання в Національній академії прокуратури. Інші після одержання повної вищої освіти ("спеціаліст", "магістр") матимуть право на участь у конкурсному відборі для працевлаштування в органах прокуратури або зарахування до резерву. Середньовизначений бал успішності вступника за додатком до диплому бакалавра, доведений Генеральною прокуратурою України до прокуратури області, мав складати не нижче 4,25 (том 1, а.с.118).

Беручи до уваги вищевказану інформацію, листом прокуратури Івано-Франківської області від 20.12.2013 року доведено до відома Генеральну прокуратуру України про те, що у зв'язку із низьким балом успішності, а саме 3,5 подальше працевлаштування ОСОБА_1 відповідачем не планується (том 1, а.с.117).

Водночас, Генеральною прокуратурою України 23.01.2014 року листом №11/2- вих-14 направлено відповідачу список студентів 5 курсу Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, рекомендованих на навчання відповідачем для врахування під час відбору претендентів на стажування в органах прокуратури, серед яких, числиться позивач (том 1, а.с. 224,225).

Доводи позивача, що йому відмовлено в працевлаштуванні в органи прокуратури, на думку суду є помилковими та такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах з огляду на наступне.

Прокуратурою області листом за №11-442вих-14 від 04.07.2014 року повідомлено ОСОБА_1, що останній вправі взяти участь у конкурсному відборі на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури, водночас позивачу роз'яснено, що відбір претендентів на стажування буде проводитись після скорочення штатної чисельності працівників прокуратури з урахуванням наявних вакансій (том 1, а.с.14).

Згідно з витребуваними судом доказами, встановлено, що позивач пройшов попереднє тестування при відборі на стажування за результатами якого набрав 68 (відсотків) правильних відповідей (том 1, а.с.239-250).

Відповідно до довідки відповідача №11-43вн.-14 від 23.12.2014 в штатному розписі органів прокуратури Івано-Франківської області станом на 23.12.2014 року посад стажистів немає; у зв'язку із відсутністю вакантних посад, конкурс з відбору на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури у другому півріччі 2014 року не проводився; заяв про участь у конкурсі до комісії не надходило (том 1, а.с.238). Крім цього, згідно із довідкою від 04.11.2014 року №11-828 вих-14, жодного із студентів - випускників 2014 року, станом на 04 листопада 2014 року до органів прокуратури Івано-Франківської області не працевлаштовано.

Таким чином, суд дійшов переконання, що позивачу не відмовлено в працевлаштуванні в органи прокуратури, а запропоновано взяти участь в конкурсному відборі за наявності вакантних посад.

Позивач також вважає, що Положення про порядок стажування в органах прокуратури України, затверджене наказом Генерального прокурора України від 30.12.2009 №80 (надалі - Положення), не може на нього поширюватись і останній не має брати участь у конкурсі з відбору на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури. Вказана позиція мотивована тим, що на час його вступу на навчання не було передбачено проведення конкурсного-відбору, а нормативні акти не мають зворотної дії у часі.

Така позиція не ґрунтується на вимогах закону, оскільки до введення в дію Положення позивач не був учасником правовідносин, які ним регулюються, а право на проходження стажування за правилами, передбаченими вказаним Положенням позивач отримав на момент закінчення вищого навчального закладу тобто в 2014 році.

Так, Положення визначає порядок відбору на стажування і стажування претендентів на заміщення вакантних посад помічників прокурорів, старших помічників прокурорів, слідчих, старших слідчих (надалі - помічників прокурорів і слідчих) міських, районних, міжрайонних та прирівняних до них прокуратур (надалі - прокуратур).

Пунктом 2.6. Положення передбачені форми відбору за конкурсом, а саме: - спеціальна перевірка; - перевірка знань у формі професійного тестування; - психологічне тестування; - вивчення ділових і моральних якостей за характеризуючими даними вузів, результатами психологічного дослідження, а також висновками прокурорів за підсумками переддипломної практики; - співбесіди у кадрових та інших структурних підрозділах прокуратури; - обговорення на засіданні комісії.

Згідно з пунктом 2.6.6. Положення на засіданні комісії керівником кадрового підрозділу оголошуються результати перевірки знань, вивчення документів, психологічного дослідження, характеристик вузів, підсумків практики претендентів, спеціальної перевірки, співбесід, вносяться пропозиції щодо рейтингу претендентів.

Відповідно до пункту 2.6.8. Положення рішення комісії приймається, як правило, відкритим голосуванням, простою більшістю голосів присутніх на її засіданні членів. Воно вважається правочинним, якщо в голосуванні брало участь не менш як дві третини від числа її членів. Засідання комісії та прийняті рішення оформляються протоколом, який підписується головуючим та відповідальним секретарем.

В пункті 2.6.9. Положення передбачено, що комісія приймає рішення про затвердження рейтингового списку претендентів для заміщення посад стажистів, яке оголошується в день прийняття.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, у зв'язку із відсутністю вакантних посад, конкурсний відбір у другому півріччі 2014 року комісією не проводився.

Доводи позивача про наявність вакантних посад, жодними належними доказами не підтверджуються та не відповідають вимогам статті 71 КАС України.

За змістом вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття законності визначено як соціально-правове явище, що характеризує організацію і функціонування суспільства і держави на правових засадах.

Законність - це правовий режим точного виконання чинних законів усіма суб'єктами права. Таким чином, законність, як режим відповідності суспільних відносин чинному законодавству, утворюється завдяки його дотриманням суб'єктами права та характеризується правопорядком.

Основною ознакою законності є обов'язок виконувати розпорядження законів і підзаконних правових актів, зокрема, державними органами та їх посадовими особами, громадянами і різними об'єднаннями.

Конституційний принцип, закріплений в частині другій статті 19 Основного Закону України покладає на органи державної влади та їх посадових осіб обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене, чинним законодавством на відповідача не покладається обов'язок приймати на стажування в органи прокуратури позивача на інших умовах, а ніж передбачено Положенням, тобто поза конкурсом, з підстав його навчання в базовому вищому навчальному закладі за рекомендацією органу прокуратури, як це стверджує позивач, а відтак доводи останнього є помилковими та ґрунтуються на переоцінці доказів та розширенні змісту вищевказаних правових норм.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 30.12.2014 року.