Справа № 2а/0370/806/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ К/9991/54953/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року

у справі № 2а/0370/806/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби (далі - Ковельська ОДПІ Волинської області ДПС; відповідач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 14 березня 2012 року та № від 14 березня 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 4 292,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань правильності визначення суми податку на додану вартість за липень, серпень 2011 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень, вересень 2011 року у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, за результатами якої складено акт № 137/17- від 29 лютого 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14 березня 2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2011 року на 240 521,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 120 260,50 грн.; за серпень 2011 року на 19 035,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9 517,50 грн., а також податкове повідомлення-рішення № від 14 березня 2012 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 259 556,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 129 778,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення підприємцем пункту 198.3 статті 198, підпункту «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні імпортованих транспортних засобів, з огляду на їх реєстрацію не на суб'єкта підприємницької діяльності, а на фізичну особу ОСОБА_3

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом статей 52, 128 Господарського кодексу України відокремлення майна, яке використовується фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, від усього належного такій фізичній особі майна не передбачено.

В свою чергу, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, встановлено можливість реєстрації транспортних засобів лише за юридичними чи фізичними особами та не передбачено їх реєстрації за фізичними особами-підприємцями.

Таким чином, реєстрація транспортних засобів на фізичну особу не є тією обставиною, яка може свідчити про їх придбання без мети подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника, за умови дотримання останнім вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК України.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені судовими інстанціями обставини щодо використання придбаних позивачем транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності та підтвердження факту їх ввезення на митну територію України належним чином оформленими вантажними митними деклараціями, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли цілком обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача в наведеному випадку правових підстав для прийняття оскаржуваних актів індивідуальної дії.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування постанови Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Голубєва Г.К.

Карась О.В.