Справа № 521/15130/14-а
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/418/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Малиновський районний суд міста Одеси

в складі головуючого судді Роїк Д.Я.,

при секретарі Гречко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3, про визнання бездіяльності протиправною та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо відмови в скасуванні розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 197876 від 13.11.2006 року та скасувати вказане розпорядження, оскільки зазначене розпорядження перешкоджає ОСОБА_2 реалізувати своє право на приватизацію житла.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є користувачем квартири АДРЕСА_1, на підставі розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 536/01-06 від 02.07.2010 року, на його ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру, із ним укладено договір найму житла, в якому він постійно проживає, він сплачує за житло та комунальні послуги. В квартирі разом із позивачем постійно проживає та зареєстрований його батько - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач разом з батьком має намір приватизувати квартиру, у зв'язку з чим ними було зібрано документи для приватизації, зокрема замовлений та виготовлений технічний паспорт на квартиру. Проте в реалізації права на приватизацію житла було відмовлено КП «Міське агентство з приватизації житла» з тих підстав, що стосовно зазначеної квартири Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 13 листопада 2006 року було прийняте розпорядження № 197876, згідно якого квартира була передана у приватну власність ОСОБА_5 Проте оскільки ОСОБА_5 у січні 2009 року помер, право власності на зазначену квартиру у встановленому законом порядку не зареєстрував, позивач вважає, що ОСОБА_5 не набув у власність квартиру АДРЕСА_2, а розпорядження від 13 листопада 2006 року № 197876 підлягає скасуванню. З метою реалізації свого права та скасування розпорядження від 13 листопада 2006 року № 197876, позивач 23 травня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про скасування розпорядження, але розпорядження скасовано не було.

Представник позивача надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та спросив їх задовольнити.

Представник відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про що у судовій повістці є відповідна відмітка, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи КП «Міське агентство з приватизації житла» у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про що відмітка у судовій повістці.

Третя особа ОСОБА_3 надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову.

З урахуванням положень ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 13 листопада 2006 року було прийняте розпорядження № 197876, згідно якого квартира АДРЕСА_3 була передана у приватну власність ОСОБА_5

13 листопада 2006 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

На підставі ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в книзі реєстрації смертей 12.01.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 390.

Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності, останній не набув у власність квартиру АДРЕСА_2, а тому відповідно квартира не вибула із житлового фонду.

Згідно довідки (виписки із домової книги про склад сім'ї і реєстрації) №1025/07.07.2014 р. вбачається, що ОСОБА_2 є користувачем квартири АДРЕСА_3, на його ім'я відкритий особовий рахунок, в квартирі постійно проживають та зареєстровані батько позивача ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Особовий рахунок на ім'я ОСОБА_2 було відкрито на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 536/01-06 від 02.07.2010 р.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Таким чином, оскільки позивач є наймачем квартири з 2010 року, постійно проживає разом з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, він вправі разом з ОСОБА_3 звернутися до органів приватизації із відповідною заявою про передачу вказаної квартири у власність.

Між тим, реалізації права позивача та членів його сім'ї на приватизацію житла заважає розпорядження Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 13 листопада 2006 року.

23 травня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до Одеської міської ради із завою про скасування розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 197876 від 13.11.2006 р., на підставі якого ОСОБА_5 передавалася квартира у власність.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, зважаючи на положення вищевказаної норми чинного законодавства, відповідач повинен був надати відповідь на заяву позивача щонайбільше у 45-ти денний строк, але в порушення Закону цього зроблено не було.

Згідно ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Зважаючи на викладене, відповідачем було порушено строки розгляду заяви ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до п. 1.1 Положення про департамент міського господарства Одеської міської ради у новій редакції, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. № 384-VI департамент міського господарства Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і правонаступником управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад, зокрема, відносяться питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Також, право Одеської міської ради на скасування розпорядження УЖКГ від 13.11.2006 р. № 197876 ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до якого органи місцевого самоврядування можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин не заперечують проти їх зміни чи припинення.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Крім того, ч. 5 зазначеної статті ЖК УРСР визначено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Таким чином, оскільки реалізація права позивача на приватизацію не може порушити права особи, на користь якої було видано оскаржуване розпорядження про приватизацію квартири у зв'язку з її смертю, то розпорядження, яке перешкоджає реалізації його права на приватизацію квартири, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищезазначеного принципу, відповідач, суб'єкт владних повноважень, не надав жодного доказу в підтвердження правомірності своєї бездіяльності, натомість позивачем було надано достатньо доказів в підтвердження доводів викладених в позові.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 12, 71, 86, 99, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо відмови в скасуванні розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 197876 від 13.11.2006 року.

Скасувати розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради №197876 від 13.11.2006 року

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя: