Справа № 806/5247/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Житомир справа № 806/5247/14

час прийняття: 10 год. 40 хв. категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача Ратушного С.М.,

за участі представників відповідача Ковальчук А.В., Антонюка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Державне підприємство "Житомирське лісове господарство" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12 листопада 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на 203395, 00 грн. основного платежу і 50849, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для прийняття оспорюваного рішення стали висновки контролюючого органу про невключення до складу інших доходів суми отриманих бюджетних коштів в IV кварталі 2012 року в сумі 103220, 00 грн. і 2013 році - 420920, 00 грн. та завищення розміру витрат у 2013 році на 535496, 00 грн. Позивач з цим не погоджується, оскільки адміністративні витрати, задекларовані в податковій декларації за 2013 рік в розмірі 4101136 грн., підтверджені в повному обсязі первинними документами, а також складеними на їх підставі регістрами бухгалтерського обліку, головною книгою, фінансовою звітністю. Витрати по виконанню державної цільової програми не враховані у складі податкових витрат в деклараціях з податку на прибуток за перевірений період. На цій підставі, через недекларування витрат, позивач не декларував і дохід від цільового фінансування, що не суперечить вимогам вищевказаних податкових вимог, адже заниження об'єкта оподаткування не відбулося. В свою чергу задекларовані показники адміністративних витрат в податковому і фінансовому звітах підтверджуються записами в регістрі бухгалтерського обліку «Головна книга», а також бухгалтерськими регістрами - журналами-ордерами і відомостями по рахунках 92, 311, 372, 661, 65, 201, 203, 207, 132, 631, 131, 644, 312, 641, 22, 36, 237. Записи в бухгалтерському обліку по вищевказаних рахунках здійснені на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій з понесення позивачем адміністративних витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просили у їх задоволенні відмовити. Пояснили, що оспорюване рішення скасуванню не підлягає, бо прийняте на підставі обґрунтованих висновків перевірки про безпідставне невключення Підприємством до складу інших доходів 524140 грн. отриманих бюджетних коштів та завищення інших витрат в 2013 році на загальну суму 535496 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної працівниками Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області виїзної планової перевірки Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року виявлено порушення підпункту 135.5.10 пункту 135.5 статті 135, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 203395, 00 грн., в тому числі: за ІV квартал 2012 року - на 21676, 00 грн., 2013 рік - 181719, 00 грн.

За результатами перевірки складено акт № 6735/06-25-22-01/22050949 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 10-59).

На підставі вказаного акта 12 листопада 2014 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення Підприємству суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на 203395, 00 грн. основного платежу і 50849, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суть порушення зводиться до безпідставного невіднесення позивачем до складу інших доходів 524140 грн. отриманих бюджетних коштів та завищення інших витрат в 2013 році на загальну суму 535496 грн.

Щодо формування розміру доходів.

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 14), проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року в сумі 968557 грн. встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 03 Декларації на загальну суму 524140 грн., в тому числі: ІV квартал 2012 року - 103220 грн.; 2013 рік - 420920 грн.

Підприємством в порушення вимог підпункту 135.5.10 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України не включено до складу інших доходів суми отриманих бюджетних коштів відповідно до Наказів Міністерства фінансів України та Державного агентства лісових ресурсів України від 07 березня 2012 року № 94/331 «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2012 рік» та від 05 лютого 2013 року № 24/03 «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2013 рік» за КПКВК 1901060 «Ведення лісового і мисливського господарства, охорона і захист лісів в лісовому фонді». Вказані бюджетні кошти були отримані підприємством в ІV кварталі 2012 року в сумі 103220 грн. та в 2013 році в сумі 420920 грн.

Таким чином, підприємством занижено суму інших доходів по рядку 03 Декларації в сумі 524140 грн., в тому числі: за ІV квартал 2012 року - 103220 грн.; 2013 рік - 420920 грн.

Дані кошти були використані на виплату заробітної плати та обов'язкових відрахувань на заробітну плату працівників.

З такими висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податку на прибуток підприємств з числа резидентів є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 вказаного Кодексу, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 135.1, 135.2 статті 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.5.10 пункту 135.5 статті 135 ПК України, інші доходи включають суми дотацій, субсидій, капітальних інвестицій із фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отримані платником податку.

Згідно пп.137.2.3 п. 137.2 ст.137 Податкового кодексу України, доходом у разі отримання коштів цільового фінансування з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів визнається цільове фінансування, крім випадків, зазначених у підпунктах 137.2.1 і 137.2.2 цього пункту, протягом тих періодів, у яких були здійснені витрати, пов'язані з виконанням умов цільового фінансування.

Встановлено, що у період, який перевірявся, позивачу із Державного бюджету України були виділені цільові бюджетні кошти по КПКВ 1901060 «Ведення лісового і мисливського господарства, охорона і захист лісів у лісовому фонді» в ІV кварталі 2012 року в сумі 103220 грн. та в 2013 році в сумі 420920 грн.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував той факт, що підприємством не було включено до доходів вищевказані цільові кошти, проте зазначив, що ним понесені і витрати на виконання державної цільової програми в розмірах, тотожних отриманим доходам, що підтверджується записами в бухгалтерському регістрі «Головна книга» кореспонденції рахунків в дебет рахунку 231 «Витрати по лісовому господарству (бюджет)» з кредиту рахунків 661 «Розрахунки по заробітній платі», 65 «Розрахунки по єдиному соціальному внеску», та в дебет рахунку 48 «Цільове фінансування» з кредиту рахунку 231 «Витрати по лісовому господарству (бюджет)». Витрати по заробітній платі і нарахованому на її розмір єдиному соціальному внеску працівників позивача, задіяних у виконанні державної цільової програми, не були враховані підприємством, як і доходи по отриманих бюджетних асигнуваннях, при визначенні об`єкту оподаткування з податку на прибуток в перевірених податкових періодах.

Тобто, на думку представника позивача, при визначені податку у спірних правовідносинах, податковий орган зобов'язаний був врахувати як доходи, так і понесені позивачем витрати на виконання державної цільової програми, тому донарахування податку на прибуток не мало б місця через рівність понесених витрат отриманим доходам.

Представники відповідача зазначили, що врахування будь-яких витрат при складанні податкової декларації є правом платника податків, а не його обов`язком, тому відповідач не зобов`язаний встановлювати заниження витрат. В судовому засіданні підтвердили, що при розрахунку донарахованої суми податку не враховували понесені позивачем витрати від виконання державної цільової програми, що також підтверджується складеним під час перевірки додатком № 6 до акту перевірки «Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку витрат ДП «Житомирський лісгосп» за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р.», в якому відсутні кореспонденції рахунків за дебетом рахунку 231 з кредиту рахунків 661, 65, за дебетом рахунку 48 з кредиту рахунку 231.

Суд не погоджується з такими доводами представників відповідача, оскільки, відповідно до п. 86.10 ст.86 Податкового кодексу України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника. В контексті вказаної норми Кодексу при визначенні об'єкту оподаткування у спірних обставинах податковий орган зобов'язаний був встановити як отримані доходи, так і понесені витрати підприємством, чого зроблено не було.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося представниками відповідача, що розмір витрат від виконання державної цільової програми «Ліси України» на 2010-2015 роки» становить в 4 кварталі 2012 року в сумі 103220,00 грн. та в 2013 році в сумі 420920,00 грн.

Суд вважає, що такі витрати підлягають включенню до складу податкових витрат позивача в періоді їх понесення (нарахування) на підставі п.142.1, ст.142, п.143.1 ст. 143 Податкового кодексу України.

З урахуванням зазначених витрат, заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток в перевірених податкових періодах не мало місця, отже враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Підприємство не допустило заниження доходів на 524140, 00 грн., а тому нарахування суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, з цих підстав є неправомірним.

Щодо завищення адміністративних витрат.

Перевіряючими в акті (а.с. 16) вказано, що в порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138 Податкового кодексу України завищено інші витрати, а саме рядок 06.1 Декларації «Адміністративні витрати» в 2013 році на загальну суму 535496 грн. Дане порушення було встановлено шляхом перевірки даних бухгалтерського обліку, а саме рахунків 92, 31, 37, 66, 65, 20, 23, 13, 63, порівняння їх даних з даним рядка 06.1 Декларації «Адміністративні витрати». Відповідно до даних бухгалтерського обліку та реєстру по адміністративним витратам, первинних документів, сума адміністративних витрат становить 3565640 грн., а значення рядка 06.1 Декларації становить 4101136 грн. Таким чином, підприємством завищено даний показник на 535496 грн. за ІV квартал 2012 року.

З такими висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133 ПК України, платниками податку на прибуток підприємств з числа резидентів є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 вказаного Кодексу, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 вказаної статті, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пунктом 138.10.2 статті 138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати;

б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу;

в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності;

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати);

д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

е) витрати на врегулювання спорів у судах;

є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків;

ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Матеріалами справи підтверджено, що в декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік у ряд. 06.1 «Адміністративні витрати» позивачем задекларовано значення показника в розмірі 4101136 грн.

Зазначений показник підтверджується аналогічним показником зі звіту про фінансові результати (звітом про сукупний дохід) за 2013 рік, який був поданий до податкового органу у відповідності до вимог п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України.

Задекларовані показники адміністративних витрат в податковому і фінансовому звітах підтверджуються також записами в регістрі бухгалтерського обліку «Головна книга», а також бухгалтерськими регістрами - журналами-ордерами і відомостями по рахунках 92, 311, 372, 661, 65, 201, 203, 207, 132, 631, 131, 644, 312, 641, 22, 36, 237.

У судовому засіданні представники відповідача не заперечували той факт, що записи в бухгалтерському обліку по вищевказаних рахунках здійснені на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій з понесення позивачем адміністративних витрат. Разом з тим, пояснили, що за даними регістра бухгалтерського обліку «Головна книга» розмір адміністративних витрат на 535496,00 грн. менше порівняно з задекларованим показником в податковій декларації, що підтверджується складеним працівниками відповідача, що здійснювали перевірку, додатком № 6 до акту перевірки «Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку витрат ДП «Житомирський лісгосп» за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р.».

Проаналізувавши вищезазначений додаток № 6 та порівнявши його з записами в бухгалтерському регістрі, судом встановлено, що наведені в додатку № 6 суми адміністративних витрат (кореспонденція рахунку 92 «Адміністративні витрати» з рахунками бухгалтерського обліку 311, 372, 661, 65, 201, 203, 207, 132, 631, 131, 644, 312, 641, 22, 36, 237) відповідають сумам адміністративних витрат в бухгалтерському регістрі «Головна книга», а отже підтверджують задекларований показник адміністративних витрат в податковій декларації за 2013 рік.

Перевіряючий Антонюк О.Г. у судовому засіданні не зміг пояснити, як ним була встановлена та визначена розбіжність у розмірі 535496,00 грн., а також доказів її існування не надав.

Таким чином, всупереч положенням частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючим органом не надано жодних доказів на підтвердження своїх висновків.

Крім того, суд зазначає, що Додаток № 6 не підтверджує, а спростовує висновок відповідача про завищення позивачем адміністративних витрат. Інших доказів, які б підтверджували твердження відповідача в акті перевірки по спірним правовідносинам судом не встановлено і відповідачем не надано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що Підприємство у повній відповідності до вимог податкового законодавства визначило показник 06.1 Декларації з податку на прибуток за 2013 рік у сумі 4101136 грн., у зв'язку з чим збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, у цій частині є протиправним.

Враховуючи все наведене вище, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12 листопада 2014 року № прийняте з порушенням норм податкового законодавства, а тому позовні вимоги про його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12 листопада 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" 487, 20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 30 грудня 2014 р.