Справа № 743/1679/14-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1679/14-а
Провадження №: 2-а/743/11/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Сташківа В.Б.,

при секретарі Нерус Н.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в смт. Ріпки в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі

Чернігівської області (далі - УПФУ в Ріпкинському районі)

про визнання незаконних дій відповідача та зобов'язання здійснити

перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Ріпкинському районі, в якому зазначає, що вона постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та є потерпілою від чорнобильської катастрофи (категорія 4). Вказує, що розміри призначених і виплачуваних їй додаткової пенсії та доплати до пенсії не відповідають розмірам, передбаченим Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому просить

- визнати неправомірними дії відповідача щодо непроведення перерахунку та виплату додаткової пенсії та доплати до пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити їй додаткову пенсію в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з (прочерк) по (прочерк) та доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати відповідно до ст.. 39 вказаного Закону.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 р. відкрито скорочене провадження по справі за період з 20 червня 2014 року.

31 грудня 2014 року від УПФУ в Ріпкинському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю. Суть якого зводиться, до того, що:

- розміри додаткової пенсії по інвалідності та доплати до пенсії врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та становлять 56 грн. 94 коп. та 5 грн. 20 коп. відповідно;.

- в рішенні Конституційного суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 визначено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

- 03.08.2014 р. набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р., яким установлено, що норми і положення ст.ст. 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, тобто розміри вказаних виплат врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- позивачка вводить суд в оману, так як остання не зверталась до УПФУ в Ріпкинському районі з заявою про перерахунок, на підставі ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відтак не отримувала відмови в перерахунку та призначенні доплати до пенсії та додаткової пенсії;

- із змісту адміністративного позову не вбачається ні суть порушень, ні обставини та докази, що їх підтверджують, ні суми заборгованостей, ні навіть строк їх виникнення.

Оскільки позивачка подавши до суду клопотання просила розглянути справу у її відсутність, а начальник УПФУ в Ріпкинському районі Чубак О.М. до судового засідання надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, суд виходячи з положень ч. 3 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1:

- є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1992 р. (Категорія 4):

- з 26.04.1986 року і по даний час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується довідкою виконавчого комітету Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 15.12.2014 р. № 1255;

- населений пункт смт.Замглай Ріпкинського району Чернігівської області входить до Переліку населених пунктів, в яких оплата праці громадянам, що працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться за підвищеними тарифними ставками і посадовими окладами (Додаток № 3 до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991р. №106);

- є непрацюючою пенсіонеркою, перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Ріпкинському районі, отримує додаткову пенсії та доплату до пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірах визначених Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 р. № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», а саме: доплату до пенсії в фіксованій сумі 5 грн. 20 коп. та додаткову пенсію в фіксованій сумі 227 грн. 76 коп..

Редакцією ч.ч. 2, 1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 31.12.2014 р. було визначено, що непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Редакцією статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 31.12.2014 р. було визначено, що особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Слід зауважити, що зміни до ст.ст. 39, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" станом на 31 грудня 2014 р. не вносились.

В той же час, з 1 січня 2015 р. набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 р. № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким:

- стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключена (п. 7);

- стаття 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України» (п. 10).

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 визначено, що:

- в аспекті конституційного подання положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справах:

- «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy) та «Сухобоков проти Росії» зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому;

- «Аунола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland) зазначав, що стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі;

- «Stran Greek Refineries» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece) зазначав, що «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу вказаної Конвенції лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню.

Більш того, питання припинення виплати державними органами України пенсії учасниці ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі п. 7 ч. 1 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було предметом розгляду Європейським судом з прав людини питання про прийнятність заяви № 43331/12 Валентина Ніканорівна Великода проти України.

Так, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання вказаної заяви неприйнятною міститься висновок, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України (на 2011 р.) відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу, оскільки у цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України (на 2011 р.) не були внесені відповідно до законної процедури.

Також вирішуючи питання про прийнятність вказаної заяви, Європейський суд з прав людини не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в цій ухвалі зазначив, що:

- зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава;

- за відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Європейський суд з прав людини не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (п. 28).

Отже застосування судами постанов Кабінету Міністрів України, які регулюють порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України можливо при умові, якщо законодавець в Законі України про Державний бюджет на відповідний рік або в окремому Законі передбачив, що норми і положення певних Законів (в даному випадку ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VІI в редакції, яка діяла в період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. не було передбачено, що норми і положення, ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В той же час, 31.07.2014 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII, яким Прикінцеві положення доповнено п. 6 прим. 4, 6 прим. 5, 6 прим. 6, 6 прим. 7, 6 прим. 8.

В ч. 2 вказаного Закону вказано, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. В газеті «Голос України» вказаний закон був опублікований 2 серпня 2014 року, тобто з 03.08.2014 р. вказаний Закон набрав чинності.

Зокрема п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 03.08.2014 р. установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 43 Гірничого закону України, статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 03.08.2014 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З адміністративного позову ОСОБА_1 вбачається, що остання просить захистити її права не вказавши періоди, а скорочене провадження по справі відкрито з 20.05.2014 р..

Отже, починаючи лише з 03.08.2014 року по 31.12.2014 р. розміри доплати до пенсії та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обмежується вимогами Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік " від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р., а з 1 січня 2015 р. по даний час розмір додаткової пенсії, передбачених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обмежується вимогами Закону України від 28 грудня 2014 р. № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», а доплата до пенсії, передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" скасовується Законом України від 28 грудня 2014 р. № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

За таких обставин, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, в період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., УПФУ в Ріпкинському районі при визначенні:

- розміру доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка підлягала сплаті ОСОБА_1 повинен був братись до уваги не розмір, встановлений актами Кабінету Міністрів України, а розмір, передбачений чинною редакцією даної статті, а саме: 1 мінімальна заробітна плата;

- розміру додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка підлягала сплаті ОСОБА_1 повинен був братись до уваги не розмір, встановлений актами Кабінету Міністрів України, а розмір, передбачений чинною редакцією даної статті, а саме: 15 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.

Виходячи з цього та враховуючи те, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" зазначено, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу, суд вважає безпідставними заперечення УПФУ в Ріпкинському районі про правомірність своїх дій по виплаті ОСОБА_1 доплати до пенсії та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в період з 20 травня 2014 р. (день відкриття скороченого провадження) по 2 серпня 2014 р..

Враховуючи наведене, з метою повного захисту інтересів позивачки, не зважаючи на те, що позивачка не зазначила початковий та кінцевий терміни виплати пенсійних доплат, суд знаходить, що слід вийти за межі позовних вимог та захистити права позивачки шляхом визнання протиправними дій УПФУ в Ріпкинському районі щодо обрахування розмірів (а не щодо не проведення перерахунку) та щодо виплати у занижених розмірах ОСОБА_1 доплати до пенсії, яка передбачена ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка передбачені ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. та шляхом зобов'язання УПФУ в Ріпкинському районі перерахувати та виплатити позивачу:

- доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з встановленого ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміру - 1 мінімальної заробітної плати, виходячи з розмірів визначених в ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням проведених за цей період виплат;

- додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як громадянці, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1992 р. (Категорія 4), в розмірі встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 15 % від розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених в ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням проведених за цей період виплат.

Посилання УПФУ в Ріпкинському районі про те, що ОСОБА_1 не зверталась до них з заявою про проведення перерахунку пенсії знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Проте, як вже зазначалось вище протиправними були визнанні дії щодо обрахування розмірів, а не щодо не проведення перерахунку доплати до пенсії та додаткової пенсії.

В той же час, права ОСОБА_1 на отримання доплати до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 3 серпня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. , та з 1 січня 2015 р. поновленню не підлягають, виходячи з того, що:

- виплата додаткової пенсії з 3 серпня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. та з 1 січня 2015 р. здійснювалась УПФУ в Ріпкинському районі, у відповідності з п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та з п . 7 Закону України від 28 грудня 2014 р. № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», в розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто правомірно;

- виплата доплати до пенсії з 3 серпня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. здійснювалась УПФУ в Ріпкинському районі, у відповідності з п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто правомірно;

- виплата доплати до пенсії з 1 січня 2015 р. не передбачена;

- відсутні будь-які докази про порушення відповідачем права позивачки в період після подання адміністративного позову;

- судове рішення за Кодексом адміністративного судочинства України має бути наслідком чинного правового регулювання.

На підставі ст. 94 КАС України, документально підтверджений судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч.1 ст.46, ст. 50 Конституції України, ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7, 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VІI, п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», п. 9 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р., ст.ст. 6, 8 - 11, 70, 71, 122, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконних дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах ОСОБА_1 доплати до пенсії, яка передбачена ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка передбачені ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1:

- доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з встановленого ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміру - 1 мінімальної заробітної плати, виходячи з розмірів визначених в ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням проведених за цей період виплат;

- додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як громадянці, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1992 р. (Категорія 4), в розмірі встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 15 % від розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених в ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 20 травня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням проведених за цей період виплат.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп..

Відповідно до ст.. 256 КАС України, покласти на Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області обов'язок виконати вказану постанову в мехах суми стягнень за 1 місяць негайно.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий В.Б.Сташків