Справа № П/811/36/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
П/811/36/14: Адміністративні справи (до 01.01.2019); Справи зі спорів з приводу реалізації податкової політики та за зверненнями податкових органів із деякими видами вимог, зокрема зі спорів щодо:; адміністрування окремих податків, зборів, платежів у тому числі:; податку на додану вартість (крім бюджетного відшкодування з податку на додану вартість).
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 13.01.2015. Забезпечено надання загального доступу: 17.01.2015.
Дата набрання законної сили: 16.12.2014
Номер судового провадження: не визначено
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 року

справа № П/811/36/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з’явився

відповідача: - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року

у справі № П/811/36/14

за позовом Виробничо-комерційної фірми «РВК Плюс» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Кіровоградської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Кіровоградської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма «РВК Плюс» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до суду з позовом до Кіровоградської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Кіровоградської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2013 року №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства в результаті взаємовідносин з контрагентами-постачальниками. Висновки податкового органу ґрунтуються на актах перевірки контрагентів позивача, що суперечить нормам Податкового кодексу України та порушує право позивача в частині правомірності та законності здійснення господарської діяльності, направленої на отримання прибутку. Господарські операції з контрагентами оформлено належним чином складеними первинними документами, а придбаний товар використано у господарській діяльності товариства, що свідчить про реальність здійснених господарських операцій та правомірність формування витрат та податкового кредиту.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу (т.3 а. с. 54), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарські операції позивача з його контрагентами ПП «Аграрник Плюс К», ТОВ «Авроратрейд», ТОВ «Полімер-Столиця», ТОВ «Компанія Тегра», ПП «Оникс-СГ», ТОВ «АРС СІТІ», та ТОВ «К-Левер» з придбання товарів та послуг не мали на меті фактичного здійснення господарської діяльності, при цьому надаючи податкову вигоду третім особам. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту та податкових зобов’язань з ПДВ, суми податку на додану вартість по операціях по ланцюгу постачання вищевказаних контрагентів, оскільки проведеною перевіркою та перевіркою по контрагентам-постачальникам встановлено відсутність операцій з придбання та відповідно до подальшої реалізації товарів, відображення в податковому обліку операцій з метою заниження податків до сплати. Також, підприємствами-контрагентами позивача податковим органам не надавалися жодні документи податкового та бухгалтерського обліку, по яких можна б було здійснити об’єктивну перевірку та прослідити рух товарів (робіт, послуг), перевезення, отримання, зберігання, передавання товарно-матеріальних цінностей, дослідити товарно-транспортні накладні, податкові накладні, тощо, а відтак позивач не міг фактично здійснювати господарські операції зі своїми контрагентами.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Аграрник Плюс К» () за жовтень 2009 року та січень 2010 року, з ТОВ «Авроратрейд» () за жовтень 2010 року, з ТОВ «Полімер-Столиця» () за лютий 2011 року, з ТОВ «Компанія Тегра» () за квітень, серпень та вересень 2011 року, з ТОВ «АРС СІТІ» () та ТОВ «К-Левер» () за січень 2013 року, з ПП «Оникс-СГ» () за грудень 2012 року, за результатами якої складено акт №53/11-23-22-05/30697215 від 17.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

1) п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 та п.п.139.1.9 п.139 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств за 2009 рік у сумі 3015 грн. та за І квартал 2010 року - 2 090 грн. по взаємовідносинам з ПП «Аграрник Плюс К» (код за ), за 2010 рік - 6 525 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Авроратрейд» (код за ), за І квартал 2011 року - 3635 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Полімер-Столиця» (код за ЄДРПОУ 5566711), за II квартал 2011 року - 835 грн. та за ІІ-ІІІ квартали 2011 року - 21535 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Тегра» (код за ), за 2012 рік - 1200 по взаємовідносинам з ПП «Оникс-СГ» (код за ) та за 1 квартал 2013 року - 29310 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «АРС СІТІ» (код за ) та ТОВ «К-Левер» (код за ). В результаті цього позивачем завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток за 2009 рік на суму 3015 грн., за 1 квартал 2010 року - 2090 грн. та за 2012 рік - 1200 грн. та занижено податок на прибуток за 2010 рік у сумі 1631 грн., за 1 квартал 2011 року - 836 грн., за II квартал 2011 року - 192 грн., за ІІ-ІІІ квартали 2011 року - 4953 грн., та за І квартал 2013 року - 5569 грн.;

2) п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в частині включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів та послуг, чим завищено суму податкового кредиту за жовтень 2009 року у сумі 603 грн. та за січень 2010 року - 418 грн. по взаємовідносинам з ПП «Аграрник Плюс К» (код за ), за жовтень 2010 року - 1305 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Авроратдейд» (код за ), за лютий 2011 року - 727 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Полімер-Столиця» (код за ), за квітень 2011 року - 167 грн. за серпень 2011 року - 842 грн. та за вересень 2011 року - 3 465 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Тегра» (), за грудень 2012 року - 240 грн. по взаємовідносинам з ПП «Оникс-СГ» (), за січень 2013 року - 2685 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «АРС СІТІ» () та за січень 2013 року - 3177 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «К-Левер» (код за ). В результаті цього Позивачем занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті за жовтень 2009 року у сумі 603 грн., за січень 2010 року - 418 грн., за жовтень 2010 року - 1305 грн., за лютий 2011 року - 727 грн., за квітень 2011 року - 167 грн., за серпень 2011 року - 842 грн., за вересень 2011 року - 3465 грн., за грудень 2012 року - 240 грн., за січень 2013 року - 2685 грн. та за січень 2013 року - 3177 грн..

Відповідно до наданих документів, даних податкового обліку підприємства, згідно даними бази даних Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській, встановлено, що ВКФ «РВК-Плюс» у формі ТОВ до складу податкового кредиту за лютий, квітень, серпень, та вересень 2011 року, за грудень 2012 року та січень 2013 року віднесено суму ПДВ з придбання товарів та послуг у вказаних вище підприємств-контрагентів, які в свою чергу не мали на меті фактичного здійснення господарської діяльності, а при цьому надаючи податкову вигоду третім особам.

Також позивачем задекларовано витрати, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування за І квартал 2011 року в сумі 4 409 147,00грн., за ІІ квартал 2011 року у сумі 3 733 530,00 грн., за ІІ-ІІІ квартали 2011 року в сумі 10 356 713,00 грн. за 2012 рік в сумі 10 589 397,00 грн. та за І квартал 2013 року в сумі 287 226,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що підприємством допущено завищення витрат, що враховується при визначенні об’єкта оподаткування за І квартал 2011 року в сумі 3 635,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Полімер-Столиця», за ІІ квартал 2011 року в сумі 835,00 грн., та за ІІ-ІІІ квартали 2011 року в сумі 21 535,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Тегра», за 2012 рік в сумі 1 200,00 грн. по взаємовідносинам з ПП «Оникс-СГ» та за І квартал 2013 року в сумі 29 310,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «АРС СІТІ» та ТОВ «К-Левер».

Проведеною перевіркою з урахуванням результатів перевірок по контрагентам-постачальникам встановлено відсутність операцій з придбання та відповідно до подальшої реалізації товарів, відображення в податковому обліку операцій з метою заниження податків до сплати.

Підприємствами-контрагентами позивача контролюючим органам не надавалися жодні документи податкового та бухгалтерського обліку, по яким можна б було здійснити об’єктивну перевірку та прослідити за рухом товарів (робіт, послуг), перевезення, отримання, зберігання, передавання товарно-матеріальних цінностей, дослідити товарно-транспортні накладні, податкові накладні, тощо. Отже встановлено відсутність об’єкту оподаткування підприємств в частині взаємовідносин з контрагентами-постачальниками. Таким чином, операції які проводилися між позивачем та його підприємствами-продавцями (постачальниками), фактично не були проведені, були відображені лише на папері, задля отримання податкової вигоди за рахунок третіх осіб.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 26.12.2013, яким позивачу зменшено розмір від’ємного значення об’єкту оподаткування податком на прибуток за серпень 2013 року на загальну суму 1200,00 грн.;

- № від 26.12.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 13908,00 грн., в тому числі за основним платежем 11303,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2605,00 грн.

- № від 26.12.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 12943,00 грн., в тому числі за основним платежем 11550,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 1393,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що протягом періоду, що перевірявся, позивач мав фінансово-господарські взаємовідносин з контрагентами:

1. ПП «Аграрник Плюс К», що підтверджується видатковою накладною №АК-227 та рахунком-фактурою №АК-227 від 22.10.2009 на загальну суму - 468,00 грн., податковою накладною №227 від 22.10.2009 на загальну суму 468,00 грн., в т. ч. ПДВ 78,00 грн., випискою з банківського рахунку від 23.10.2009, видатковою накладною №АК-214 від 19.10.2009 та рахунком-фактурою №АК-214 від 15.10.2009 на загальну суму 3150,00 грн., податковою накладною №214 від 19.10.2009 на загальну суму 3150,00 грн., в т. ч. ПДВ 525,00 грн., платіжним дорученням від 16.10.2009, накладною №34 від 27.01.2010 та рахунком-фактурою №34 від 27.01.2010 на загальну суму 2508,00 грн., податковою накладною №34 від 27.01.2010 на загальну суму 2508,00 грн., в т. ч. ПДВ 418,00 грн.; випискою з особового рахунку за 02.02.2010;

2. ТОВ «Авроратрейд», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000283 від 06.10.2010 та рахунком-фактурою №СФ-0000283 від 06.10.2010 на загальну суму 2688 грн., податковою накладною №283 від 06.10.2010 на загальну суму 2688 грн., в т. ч. ПДВ 448,00 грн., випискою по особовому рахунку від 06.10.2010; рахунком №0000283 від 06.10.2010 та видатковою накладною №РН-0000448 від 18.10.2010 на загальну суму 180,00 грн., податковою накладною №448 від 18.10.2010 на загальну суму 180,00 грн., в т.ч. ПДВ 30,00 грн., випискою по особовому рахунку від 18.10.2010; рахунком-фактурою №СФ-0000449 від 19.10.2010 та видатковою накладною №РН-0000449 від 19.10.2010 на загальну суму 4584.00 грн., податковою накладною №449 від 19.10.2010 на загальну суму з ПДВ - 4584.00 грн., в т. ч. ПДВ 764,00 грн., видатковою накладною РН-0000450 від 18.10.2010 та рахунком-фактурою №СФ-0000450 від 18.10.2010 на загальну суму 378 грн., податковою накладною №450 від 18.10.2010 на загальну суму 378 грн., в т. ч. ПДВ 63,00 грн., випискою по особовому рахунку за 19.10.2010;

3. ТОВ «Полімер-столиця», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000061 від 17.02.2011 на загальну суму 4360 грн., податковою накладною №61 від 17.02.2011 на загальну суму 4360,00 грн., в т. ч. ПДВ 726,67 грн., випискою по особовому рахунку від 17.02.2011;

4. ТОВ «Компанія Тегра», що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-1001608 від 27.09.2011, податковою накладною №1001608 від 27.09.2011 на загальну суму 5170,00 грн., в т. ч. ПДВ 861,67 грн., випискою з банківського рахунку за 27.09.2009 , рахунком-фактурою №СФ-1001608 від 26.09.2011 на загальну суму 5170,00 грн., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-1001607 від 23.09.2011, податковою накладною №1001607 від 23.09.2011 на загальну суму 4350,00 грн., в т. ч. ПДВ 725,00 грн., банківською випискою по рахунку за 23.09.2011, рахунком-фактурою №СФ-1001607 від 23.09.2011 на загальну суму 4350,00 грн., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-1001512 від 19.09.2011, податковою накладною №1001512 від 19.09.11 на загальну суму 11270,00 грн., в т. ч. ПДВ 1878,33 грн., банківською випискою по рахунку за 14.09.2011, рахунком-фактурою №СФ-1001512 від 13.09.2011 на загальну суму 11270,00 грн., договором №13-09/11 від 13.09.2011; видатковою накладною №РН-1001189 від 17.08.2011 на загальну суму 5048,00 грн., податковою накладною №1001189 від 17.08.2011 на загальну суму 5048,00 грн., в т. ч. ПДВ 841,33 грн., банківською випискою за 30.08.2011, видатковою накладною №РН-1000269 від 28.04.2011 на загальну суму 1002,00 грн., податковою накладною №1000269 від 28.04.2011 на загальну суму 1002,00 грн., в т. ч. ПДВ 167,00 грн., випискою по особовому рахунку за 28.04.2011; видатковою накладною №РН-1001189 від 17.08.2011 на загальну суму 5048,00 грн.;

5. ТОВ «АРС Сіті», що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-000011 від 21.01.2013 на загальну суму 16110,00 грн., податковою накладною №28011 від 28.01.2013 на загальну суму 16110,00 грн., в т.ч. ПДВ 2685,00 грн., актом приймання виконаних підрядних робіт (форми №КБ - 2в) за січень 2013 року, локальним кошторисом №2-1-1 від 10.01.2013, договірною ціною на будівництво (узгоджена між підрядником та замовником) від 10.01.2013 року, довідкою про вартість виконаних робіт за січень 2013 року, договором на виконання субпідрядних робіт №21/01 від 21.01.2013, банківською випискою по особовому рахунку;

6. ТОВ «К-Клевер», що підтверджується видатковою накладною №РН-000012 від 28.01.2013 на загальну суму 19060 грн., податковою накладною №28012 від 28.01.2013 на загальну суму 19060,00 грн., в т. ч. ПДВ 3176,67 грн., рахунком-фактурою №СФ-000012 від 23.01.2013, договором купівлі-продажу №23/01 від 23.01.2013, випискою з банківського рахунку за 28.01.2013;

7. ПП «Оникс-СГ», що підтверджується рахунком на оплату №10/28-11 від 28.11.2012 на загальну суму 1440,00 грн., банківською випискою по особовому рахунку, актом здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг від 03.12.2012, податковою накладною №1 від 03.12.2012 на загальну суму 1440,00 грн., в т. ч. ПДВ 240,00 грн.

Означені вище документи, якими позивач підтверджує фактичне виконання договорів з переліченими контрагентами, долучені до матеріалів справи, досліджені судом першої інстанції, їх наявність в ході перевірки відповідачем не заперечується, як не заперечується і факт використання позивачем придбаних товарів (виконаних робіт) у власній господарській діяльності.

Виявлені під час перевірки фактичні обставини щодо взаємовідносин між позивачем та вказаними вище підприємствами, відображення позивачем операцій з отримання обумовлених договорами товарів, виконання робіт у відповідних періодах в бухгалтерському та податковому обліках відповідачем не спростовані.

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, виконання робіт фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

На момент укладення та виконання означених вище договорів контрагенти позивача мали зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Податкові накладні, на підставі яких позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені вказаними контрагентами у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та вказаними підприємствами дотримані. Крім того, господарські зобов’язання з поставки товару, виконання робіт не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами).

Крім того, відповідно до ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст.228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідачем вказані нормі законодавства не враховані, належні докази на підтвердження доводів щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій з поставки товару, виконання робіт відповідачем не зазначені, суду не подані. Жодний документ, який в установленому порядку встановлював би відповідні факти та був обов’язковим для застосування на всій території України, в матеріалах справи відсутній.

Також зазначені вище договори (правочини), укладені позивачем, не містять умов та ознак, які б свідчили про їх суперечність інтересам держави та суспільства, або порушували публічний порядок.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язку сторони договору перевіряти повноваження контрагента на підписання первинних бухгалтерських та податкових документів, як і не передбачено відповідальності сторони договору за порушення її контрагентом вимог чинного законодавства при укладанні договору. У тому випадку, якщо не доказано обізнаності сторони договору про факт порушення законодавства його контрагентом на момент укладання договору, вважається, що така сторона діяла правомірно.

Колегією суддів встановлено, що укладені позивачем договори (правочини) відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Дії позивача та ПП «Аграрник Плюс К», ТОВ «Авроратрейд», ТОВ «Полімер-Столиця», ТОВ «Компанія Тегра», ТОВ «АРС СІТІ», ТОВ «К-Левер», ПП «Оникс-СГ» вчинені на виконання укладених договорів, направлені саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою правочинів відповідного виду.

Належні докази, які б свідчили про порушення з боку означених підприємств, які б позбавляли позивача права на віднесення відповідних сум до витрат та податкового кредиту відповідачем не подані, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують закупівлю товару, виконання робіт та їх використання в господарській діяльності, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій та формування витрат та податкового кредиту за операціями з вказаними контрагентами.

Щодо посилання відповідача на акти перевірок контрагентів позивача як доказ порушення позивачем вимог податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акт перевірки іншого платника податків, яким встановлено порушення податкового законодавства, а також іншу інформацію щодо контрагента позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Виявлені податковим органом та зафіксовані у відповідних актах перевірки обставини щодо контрагентів позивача не є беззаперечними доказами порушення податкового законодавства як позивачем, так і його контрагентами.

В акті перевірки від 17.12.2013 не наведені докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару, виконання робіт меті та задачам діяльності платників податків, збитковості таких операції чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність здійснених операцій, відсутність факту поставки, виконання робіт, а також про те, що реалізацію вказаних операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Позиція податкового органу, яка базується на виявлених податковим органом порушеннях, допущених при здійсненні господарської діяльності контрагентами позивача, суперечить вимогам чинного законодавства.

Із змісту вищенаведених правових норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування витрат та податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку до бюджету.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Також колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на наявність у позивача, належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, вбачається, що позивачем виконані всі умови для віднесення відповідних сум до витрат та податкового кредиту з операцій поставки товару, виконання робіт, у зв’язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для збільшення грошових зобов’язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, про що прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення

Під час розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції в повному обсязі з’ясовано усі обставини, які мають значення для справи, ухвалено законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв’язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі № П/811/36/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...