Справа № 826/17379/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 грудня 2014 року 15:40 № 826/17379/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Білоус А.С., за участю представників:

позивача - Подолянко Т.В.,

відповідача - Курченко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків

фінансових послуг

про визнання протиправним та скасування розпорядження

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 грудня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" (далі - ПрАТ "Київський страховий дім", позивач) з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг, відповідач) про визнання протиправним та скасування Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16 жовтня 2014 року № 2948.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що в його діях відсутні порушення законодавства про фінансові послуги, зокрема, пункту 36.2 статті 36, пункту 36.5 статті 36 та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже, дане Розпорядження підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване Розпорядження прийнято правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окрім цього, відповідач в своїх запереченнях зазначає, що до Нацкомфінпослуг надійшли скарги від ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо не виконання умов договорів страхування ПрАТ "Київський страховий дім". Відповідачем було здійснено перевірки позивача щодо правомірності виплат страхового відшкодування. За її наслідками в діях позивача було встановлено порушення вимог пункту 36.2 статті 36, пункту 36.5 статті 36 та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що стало підставою до винесення спірного розпорядження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Нацкомфінпослуг 02.07.2014 р. надійшли скарги від громадянина ОСОБА_5 (Скарга вх. №Т-4764 02.07.2014 р.) та від громадянина ОСОБА_4 (Скарга вх. №Т-4736 02.07.2014 р. ) про проведення перевірки ПрАТ "Київський страховий дім" щодо дотримання норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Нацкомфінпослуг 07.07.2014 р. надіслано на адресу ПрАТ "Київський страховий дім" вимогу №6778/13-8 про надання письмових роз'яснень стосовно порушених заявниками питань та їх документів окремо за кожною справою, в тому числі, копій полісів, заяв, повідомлень, запитів, листування, довідок, постанов, рахунків, звітів, висновків, розрахунків страхових відшкодувань, документів щодо виплати страхових відшкодувань та/або вмотивовані відмови у виплаті страхових відшкодувань.

На виконання вказаної вимоги, позивачем надано пояснення №826 від 14.08.2014 р. з додатками на 61 аркуші, які відповідачем того ж дня отримані.

18.08.2014 р. Нацкомфінпослуг складено Акт про порушення законодавства у сфері фінансових послуг Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" за №1042/13-15/13/6 (надалі - Акт ).

Вказаним актом встановлено наступні порушення в діяльності позивача: статті 29 Закону щодо визначення розміру відшкодування витрат, пов'язаних із пошкодженням транспортного засобу, не у відповідності до порядку, встановленого законодавством; пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо невиконання страховиком зобов'язання протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 нього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування; пункту 36.5 статті 36 Закону щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

28.08.2014 р. відповідачем надіслано на адресу ПрАТ "Київський страховий дім" повідомлення №6872/13-8 про розгляд справи про правопорушення, яке відбудеться 09.10.2014 р. об 11год 00хв.

На адресу Нацкомфінпослуг 08.10.2014 р. ПрАТ "Київський страховий дім" надано пояснення щодо порушень викладених в зазначеному вище Акті від 18.08.2014 р. №1042/13-15/13/6.

Крім того, на адресу Нацкомфінпослуг 14.10.2014 р. ПрАТ "Київський страховий дім" надано додаткові пояснення №999.

На підставі Акту Т.в.о Голови комісії Нацкомфінпослуг було прийнято Розпорядження від 16.10.2014 р. №2948, яким Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги в термін до 07.11.2014 р. та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у 10-денний строк з дня закінчення встановленого терміну усунення (п. 1 Розпорядження від 16.10.2014 р. №2948).

Дане Розпорядження від 16.10.2014 р. № 2948, ПрАТ «Київський страховий дім», отримано 03.11.2014 р. (за вх. № 828).

Не погоджуючись з Розпорядженням від 16.10.2014 р. № 2948 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Приватному акціонерному товариству «Київський страховий дім», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. № 2664-III (далі - Закон № 2664-III), Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР), Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 р. № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом № 2664-III.

У відповідності до ст. 39 Закону № 2664-III , у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-III Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2014 року о 19 год. 15 хв. по бульв. Л. Українки в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «КІА», д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, під її керуванням, транспортного засобу «Мерседес Віто», д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під його керуванням.

Відповідно до Постанови Печерського районного суду міста Києва від 04.03.2014р. по справі №757/3133/14-п винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_7.

Відповідальність власника транспортного засобу «КІА», д/н НОМЕР_1, застрахована відповідно до полісу № АС/ 0862245 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів у позивача, укладеного останнім з ОСОБА_8.

ОСОБА_4 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої Страховиком було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування від 05.06.2014 р. № 625.

Вказане рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування від 05.06.2014р. вих. № 625 ПрАТ «Київський страховий дім» вважає законним та обґрунтованим з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 1.1.ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальниками в розумінні вказаного закону є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

В матеріалах справи міститься Поліс № АС/0862245 від 22.03.2013 р., виданий ОСОБА_8 (Страхувальник) ПрАТ «Київський страховий дім» (Страховик), яким передбачено відшкодування шкоди та захист майнових інтересів Страхувальника на умовах визначених полісом № АС/ 0862245 (надалі по тексту Поліс №АС/ 0862245).

Відповідно до розділу 8 Полісу № АС/ 0862245, до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

Таким чином, сторонами (Страхувальником та Страховиком) визначено особливі умови за яких у Страховика виникає обов'язок здійснювати виплату страхового відшкодування.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, в свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Права та обов'язки сторін виникають з підстав та з умов визначених правочином, в даному випадку Полісом № АС/0862245.

Пунктом. 1.8. ч. 1 ст. 1 та п. 17.2. ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховим полісом є єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 р. № 558 затверджено Зразок (vа558486-11) та технічний опис поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Поліс № АС/ 0862245 відповідає Зразку (уа558486-11) та технічному опису, вказаному у вищезазначеному Розпорядженні.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 р. № 279/2011, передбачено, вимоги до заповнення бланків полісів, зокрема, в розділі « 8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» бланку полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладанні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу у якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов'язковому технічному контролю (ОТК) (якщо «так», то вказується дата наступного ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

У відповідності до п. 17.6. ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Згідно пп. 2.1.2 п. 2.1. розділу II до Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що затверджене Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.10.2011 № 673, передбачено, що при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов'язаний застосовувати коригуючі коефіцієнти відповідно до схеми застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної в додатку до цього Положення. При розрахунку страхового платежу положення статті 8 та пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), а також пункту 4 розділу II Закону України від 05 липня 2012 року N 5090-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосовуються лише за наявності відповідних підтвердних документів.

У відповідності до п. IV. Додатку до Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, типи коригуючих коефіцієнтів залежно від водійського стажу осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що коригуючий коефіцієнт - допущення чи недопущення до управління ТЗ осіб, водійський стаж яких менше 3-х років впливає на розмір страхового платежу, який сплачує Страхувальник при оформленні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте, жодним чином не впливає на забезпеченість чи не забезпеченість транспортного засобу за таким договором. З моменту укладення договору цивільно-правової відповідальності незалежно від особливих умов, передбачених п.8 Полісу, транспортний засіб вважається забезпеченим.

Полісом № АС/ 0862245 обумовлено істотні, особливі умови, з яких вбачається, що ризики застраховано страхувальником, з метою забезпечення відшкодування шкоди та на яких умовах, який водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором, при використанні, експлуатації транспортного засобу.

Також, з Полісу № АС/ 0862245 вбачається що Страхувальник (ОСОБА_8) має водійський стаж з 01.01.2002 р., що в свою чергу підтверджує, що застрахована особа мала водійський стаж більше чим три роки.

Постановою Печерського районного суду міста Києві від 04.03.2014 р. по справі №757/3133/14-п встановлено, що 20.01.2014 р. за кермом автомобіля НОМЕР_3 перебувала саме ОСОБА_7

З наявних в матеріалах справи документів, а саме, тимчасового дозволу НОМЕР_6 на право керування транспортними засобами відповідної категорії, який був виданий 20.01.2014р. співробітником ВДАІ Печерського РУ замість посвідчення водія НОМЕР_7 - ОСОБА_9, особи, яка здійснювала експлуатацію транспортного засобу, вбачається, що водійський стаж останньої обчислюється з 01.03.2011 р. та становить менше 3-х років.

Ця довідка містить інше прізвище ОСОБА_9, проте, суд з урахуванням досліджених матеріалів справи вважає, що співробітником ВДАІ було допущено помилку в прізвищі вказаної особи, а в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 20.01.2014 р. близько 19-15 год. в м. Києві за кермом автомобіля перебувала саме ОСОБА_7.

З урахуванням встановлених обставин справи та відповідно до умов Полісу № АС/ 0862245 ОСОБА_7 не є застрахованою особою, а отже, в силу вимог Закону, у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність, оскільки обсяг відповідальності страховика за полісом № АС/0862245 обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують забезпеченим транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ПрАТ «Київський страховий дім» відсутні порушення вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо не виплати ОСОБА_4 страхового відшкодування.

В частині щодо порушень по страховій справі громадянина ОСОБА_10 (поліс АС/6978140 ), судом встановлено, що 09.03.2014 року о 13 год. 20 хв. на проспекті Гагаріна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «Нісан», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, транспортного засобу «Рено Кліо», д/н НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_11, транспортного засобу «Фольксваген», д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_12.

Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28.03.2014р. винними у вчиненні адміністративного правопорушення, визнано ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Власник транспортного засобу «Рено Кліо», д/н НОМЕР_8 (ОСОБА_13С.), застрахований відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № АС/ 6978140 у позивача.

Відповідно до п.9.4 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1. ст.34 Закону). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п.34.2. ст. 34 Закону).

Пунктом 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

ОСОБА_5 04.04.2014 р. звернувся з заявою про виплату до ПрАТ «Київський страховий дім» шкоди, яку отримано його транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09.03.2014 року о 13 год. 20 хв. на проспекті Гагаріна в м. Києві.

Згідно платіжних доручень: від 07.07.2014 №2130 та 14.08.2014 р. №2589 ОСОБА_5 ПрАТ «Київський страховий дім» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 972, 87 грн.

У відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно з абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Як вбачається зі звіту № 216 від 17.03.2014 р. розмір матеріального збитку заподіяного транспортному засобу ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 34 932, 91 грн. (з ПДВ).

З урахуванням встановленого розміру матеріального збитку, а також враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 безпосередньо було виплачено суму страхового відшкодування шкоди заподіяної двома учасниками дорожньо-транспортної пригоди, один з яких власник транспортного засобу застрахований у позивача, суд приходить до переконання про правомірність визначення позивачем суми страхового відшкодування, яка була виплачена ОСОБА_5

Крім того, суд зазначає, що за порушення строків виплати страхового відшкодування, 08.10.2014 р. Позивач здійснив нарахування пені за період прострочення 38 днів на суму 92,13 грн., яка платіжним дорученням №3250 від 09.10.2014 р. була також перерахована ОСОБА_5

В запереченнях на позовну заяву відповідач зазначає, що на момент винесення розпорядження від 16.10.2014 р. №2948 Товариством не було надано підтверджуючих документів щодо кількості осіб винних заподіяння шкоди.

Проте, суд не погоджується з такими доводами, оскільки в письмових поясненнях від 08.10.2014 р. за №987, які отримані відповідачем 08.10.2014 р. об 17 год. 50 хв. на стор. 4 чітко зазначено, що відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28.03.2014р. винними у вчиненні адміністративного правопорушення, визнано ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а отже, Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16 жовтня 2014 року № 2948, підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73, 08 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16 жовтня 2014 року № 2948.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» понесені ним витрати сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08.12.2014 р.