Справа № 872/14740/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № 804/7523/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю:

представника позивача:Шульги В.С.

представника відповідача: Онасенко О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року у справі №804/7523/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

31.05.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтрепап" звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200194/1 від 29.04.2013 року, визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00233.

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, товариство задекларувало їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), додавши до декларації документи, що підтверджують їх вартість згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року адміністративний позов Торгової групи "Інтерпап" залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап", позивач, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована доводами адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.04.2013 року ТОВ ТГ "Інтерпап" до Дніпропетрвоської митниці міндоходів було заявлено для митного оформлення товар "Папір крейдовий товарної марки "ART PAPER" виробництва компанії "Shandong Sun Paper Industry Joint Stock Co, Ltd" (Китай) та подано митну декларацію №110100000/2013/212923 з усіма необхідними документами.

В декларації №110100000/2013/212923 декларантом визначено митну вартість товару за методом визначення митної вартості №1 за ціною контракту у сумі грошових коштів - 88 559,43 доларів США, що становить 707 855,52 грн. за товар вагою нетто 105 925,70 кг..

Декларантом разом із митної декларацією №110100000/2013/212923 до митного органу подано наступні документи: уніфіковану митну квитанцію МД-1 № 50006Е№0211373 від 24.04.2013 р.; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006877 від 30.11.2012 р.; накладну УМВС № 40446304 від 25.04.2013р.; коносамент (Bill of Lading) MSCUQP909917 від 13.03.2013 року; платіжне доручення №50 від 09.04.2013 року; платіжне доручення №22 від 19.02.2013 року; експертний висновок УкрПапір № 338 від 24.04.2013р.; рахунок-фактура (інвойс) № PGS152821 від 11.03.2013р.; пакувальний лист № PGS152821 від 11.03.2013р.; страховий поліс ЕМ72501741 ) від 13.03.2013 року від 13.03.2013р.; зовнішньоекономічний договір №FT-10-12 від 25.10.2012 року; сертифікат про походження товару ССРІТ 121228369 від 11.03.2013р.; екологічна декларація № 31497; копія митної декларації країни відправлення (експортна ВМД) від 11.03.2013 року та її переклад.

Однак, Дніпропетровська митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та на підставі ч.5 ст.54 Митного кодексу України, витребувала додаткові документи для визначення митної вартості. Внаслідок чого, позивачем було надано додаткові документи, що стосуються поставки товару, а саме: експортну декларацію, ертифікат про походження товару, страховий поліс, експертний висновок Асоціації "УкрПапір".

В подальшому Дніпропетрвоською митницею було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200194/1 від 29.04.2013 року, яким позивачу скориговано заявлену митну вартість товару за 6 методом, та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00233.

Правомірність та обгрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200194/1 від 29.04.2013 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00233 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в своїй митній декларації вказано невірну інформацію стосовно вартості ввезеного товару, у зв'язку з чим Дніпропетровською митницею було застосовано заходи, визначені Миним законодавством та відмвлено в митному оформленні товару із коригуванням митної вартості товару із застосуванням 6 методу визначення митної вартості. Вказані рішення відповідача є законними та обгрунтованими, прийнятими в порядку та в межах повноважень, визначених Законом, тому підстави для їх скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідсності до чинного законодавства України, відповідач як суб'єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригування митної вартості товару можуть слугувати лише обгрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як на підставу для невизнання митної вартості товару, визначеної декларантом за методом №1 митний орган посилаться на невідповідність окремих документів, поданих до митного формлення.

У відповідності ч.1, 2 ст. 264 Митного кодексу України, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Ст. 255 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, на декларанта чинним митним законодавством покладено обов'язок щодо надання у строки визначені Законом відповідного пакету документів разом із заповненою належним чином ВМД до митного органу для здійснення митного оформлення товару. У разі, якщо ВМД, та подані разом із нею відомості та документи не відповідають вимогам Митного кодексу та іншого законодавства, що регулює порядок оформлення митних документів, митний орган надідлений повноваженнями щодо прийняття рішення про відмову у здійснення митного оформлення товару.

Як вбачаться з матеріалів справи підставою для невизнання митним органом митної вартості визначеної декларантом стало виявлення наступних розбіжностей в поданих до митного формлення документах:

- в інвойсі від 11.03.2013 року №PG152821 відсутня інформація щодо зовнішньоекономічного контракту (неможливо ідентифікувати товар).

- в наданому страховому документі від 13.03.2013 року №ЕМ72501741 застраховано вантаж на суму 97 415,37 Дол.США, процентна ставка страхування, сума страхування та вага відсутні.

- в експортній декларації умови поставки FOB, зазначено контракт №PG1522821 та №GFTB201207LLJG.

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Однак, із зазначеною позицією відповідача неможливо погодитись з огляду на наступне.

Як вже зазначлось між ТОВ ТГ "Інтерпап" та компанією "Futon Paper & Pulp Inc2 (Китай) було укладно контракт FT-10-12. Товар було подано до митного в режимі імпорт на підвтаві ВМД та доданих до неї документів, що підтверджуютья заявлену декларантом митну вартість товару.

Посилання на вкзаний контракт FT-10-12, містяться у проформі - інвойсі та платіжних документах, які безпосередньо підвтерджують заявлену позивачем митну вартість товару.

Отже, посиланням в експортній декларації на умови поставки FOB та зазначенння контракт №PG1522821 та №GFTB201207LLJG не визнаються судом апеляційної інстанції достатньою підставою для невизнання митної вартості визначеної за методом №1 та коригування її за резерним методом №6.

Кім того, у відповідності до приписів чинного законодавства інвойсом є документ, що підтверджує лише факт відгрузки товару покупцеві. Отже, інвойс не є документом, який безпосередньо підтверджує вартість товару, поданого до митного формлення, вказаний документ призначений для підтвердження, в сукупності з іншими документами, фактів, що мають значення для митного офрмлення товару, зокрема, його поставку, походження та інші специфічні обставини стосовно лише фактичного надходження товару до митної території України.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інвойс не можна вважати документом, що свідчить про невірне зазначення декларантом митної вартості товару, за умови наявності документів, що в достатній мірі підтверджують ціну ввезеного товару.

Стосовно посилань митного органу на зміст страхового документу від 13.03.2013 року №ЕМ72501741, в якому застраховано вантаж на суму 97 415,37 Дол.США, а процентна ставка страхування та сума страхування та вага відсутні, як на підставу для невизнання митної вартості визначеної декларантом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з наявних у справі документів, поставку товару було здійснено на умовах CIF Одеса про що свідчить інвойс то додаток до зовнішньо економічного контракту.

Так, у відповідності до приписів ІНКОТЕРМС, при поставці товару на умовах CIF - до ціни товару включають витрати на страхування та транспортування товару до місця призначення.

Отже, в наданому до митного органу страховому документі міститься сума на яку застраховано поставлений товар, а саме 9 415,37 дол. США продавцем товару. Вказаний страховаий документ не містить суми (ціни) поставленого товару, а лише відобража грошовий еквівалент відшкодування за товар, у разі настання страховаого випадку.

Крім того, доводи відповідача стосовно заниження декларантом митної вартості товару із посиланням на інформацію про вартість аналогічного товару, суд апеляційної інстанції не приймає з огляду на наступне.

У відповідності до приписів чинного законодавства аналогічними вважаються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з оцінюваними товарами, та вважаються комерційно взаємозамінними.

При цьому, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Так, позивачем було постановлено товар «Папір крейдовий товарної марки «ART PAPER» виробництва компанії «Shandon Sun Paper Paper Industry Joint Stock Co, Ltd» (Китай), на умовах передоплати, умови поставки CIF Одеса - продавцем товару є компанія «Futon Paper & Pulp Inc» (Китай), вага товару (нето) 105925,7 кг..

В той же час, відповідачем в якості ціни аналогічного товару було використано інформацію щодо поставки ТОВ «Екотеп» папіру крейдового товарної марки «ART PAPER» виробництва компанії «Shandon Sun Paper Paper Industry Joint Stock Co, Ltd» (Китай) на умовах поставки CIF Одеса, проте продавцем товару виступає компанія Raccolta, Molnar Greiner GNBH (Відень, Австралія), вага товару (нето) 40745 кг.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем неправомірно було використано інформацію щодо ціни товару, придбаного ТОВ «Екотеп», як аналогічного оскільки в даному випадку товар було поставлено у значно меншій кількості та за іншими комерційними умовами ( інший продавець товару).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Дніпропетрвоська митниця Міндоходів при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів від 29.04.2013 року №110100000/2013/200194/1 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та випуску чи пропуску товару через митний кордон України №110100000/2013/00233 діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені діючим митним законодавством України.

У зв'язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови Дніпропетрвоського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року у справі №804/7523/13-а - скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200194/1 від 29.04.2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, траспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00233.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко