Справа № 667/4422/14-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/4422/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Скорик С.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області та Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування протоколу №31 від 07.05.2014 р. Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні; зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки 92/21-03-05, яка видана ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області з урахуванням інших виплат, починаючи з 03.08.2010 року та з урахуванням ч. 2 ст.37 ЗУ «Про державну службу»; відшкодування позивачу з Державного бюджету України суми судових витрат в розмірі 1273,08 грн.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.08.2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

08.09.2014 року Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області та 12.09.2014 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні подали апеляційні скарги на вказану постанову суду першої інстанції.

В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з викладеним в апеляційних скаргах ставиться питання про скасування постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.08.2014 року та прийняття нової, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посадах, які зараховані до стажу державного службовця в загальному відділі адміністративно-господарського управління Державної податкової інспекції у м. Херсоні та отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу» з 03.08.2010р.

ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні із заявою про перерахунок пенсії від 29.04.2014р., проте їй було відмовлено в його проведенні за відсутності законодавчих підстав, що вбачається з Протоколу засідання комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій за №31 від 07.05.2014 року. Вказаний Протокол вмотивований тим, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація до переліку складових заробітної плати державних службовців, визначеного ст.33 Закону України «Про державну службу», не входять та, відповідно, не враховуються для обчислення пенсії.

Як вбачається з довідки ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області № 92/21-03-05 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», позивачу були нараховані надбавки, премії та інші виплати за період з 01.08.2008р. до 31.07.2010 р., які становили 51431,61 грн., в тому числі і інші виплати, які становили 14346,48 грн. з розшифровкою, які саме це виплати. Також вказана довідка містить відомості про нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на всі виплати, включені в довідку, в тому числі і на виплати, зазначені в графі «інші».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що з таких виплат, як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також з премій та надбавок позивачу нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому вони повинні враховуватись при визначенні розміру пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вищезазначеною позицією суду першої інстанції на підставі наступного:

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до статті 37-1 вказаного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Задовольняючи позов про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить висновку, що Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні безпідставно відмовило ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, на які нараховані страхові внески.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу, що згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_2 з вказаним позовом звернулась до суду 02.06.2014 року, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у межах строку звернення - з 02.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України позовні вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки 92/21-03-05, яка видана ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області з урахуванням інших виплат та з урахуванням ч. 2 ст.37 ЗУ «Про державну службу» з 03.08.2010 року по 01.12.2013 року слід залишити без розгляду.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення судових витрат, то колегія суддів доходить висновку про їх задоволення на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно ст. 87 судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

У підтвердження своїх витрат, ОСОБА_2 надано наступні докази: квитанцію про сплату судового збору №190272 від 30.05.2014 року на суму 73,08 грн.(а.с. 14), договір про надання юридичних послуг №014/2014 від 30.05.2014 року (а.с. 10) з розрахунком витраченого часу для надання правової допомоги на суму 1200 грн. (а.с.12); квитанцію про сплату 1200 грн. за надання юридичних послуг (а.с. 14).

При цьому, як вже зазначалось вище, ст. 94 КАС України передбачено присудження особі, у разі задоволення її вимог повністю, всіх здійснених нею документально підтверджених судових витрат.

Зважаючи на те, що позивачем було належним чином підтверджено понесені нею витрати на сплату судового збору та на правову допомогу, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення цих витрат з Державного бюджету України на її користь підлягають задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що відповідно частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Пунктом 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, встановлено, що судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.

Враховуючи положення наведених вище правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області та Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні задовольнити частково.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 серпня 2014 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням інших виплат.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (протокол № 31 від 07.05.2014 року) щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням довідки № 92/21-03-05, яка видана ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області з урахуванням інших виплат, починаючи з 02 грудня 2013 року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 по довідці № 92/21-03-05, яка видана ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області з урахуванням інших виплат за період з 03.08.2010 року по 01.12.2013 року залишити без розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1273,08 грн. (одна тисяча двісті сімдесят три грн. 08 коп.)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В.Бойко

Суддя: Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв