Справа № 755/28096/14-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

розглянувши у порядку скороченого провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій щодо нарахування пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, відповідно до позовних вимог якого просить суд: визнати дії Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років - незаконними; зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва призначити їй пенсію за вислугу років з 08 вересня 2014 року (з моменту подання заяви); судове рішення допустити до негайного виконання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 01 вересня 1980 року по 31 серпня 2014 року працювала педагогом в Київській дитячій музичній школі № 1 ім. Я. Степового. Її педагогічний стаж роботи в музичній школі складає 34 роки. 08 вересня 2014 року вона звернулася до відповідача за призначенням пенсії за вислугу років, як педагог відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отримала 22 вересня 2014 року листа відповідача № 15937/06 від 17 вересня 2014 року, яким їй було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років із-за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного стажу. За нормами зазначеного закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно віл віку. Вважає, що дії відповідача є протиправними та такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві та порушують її права та інтереси.

17 жовтня 2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

29 жовтня 2014 року відповідачем було отримано копію вказаної ухвали разом з позовною заявою з додатками, що підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення.

05 листопада 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва, надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до яких відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2014 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років.

Згідно листа-відповіді Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києві від 17 вересня 2014 року № 15937/06, позивачу розпорядженням від 17 вересня 2014 року № 930 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років із-за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.9).

Обгрунтовуючи відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, відповідач в листі-відповіді посилається на те, що згідно наданої позивачем довідки № 120 від 03 вересня 2014 року, виданої Київською дитячою музичною школою № 1 ім. Я. Степового, де вона працювала на посаді викладача класу домбри з 01 вересня 1980 року по 31 серпня 2014 року, зазначено, що музична школа відноситься до закладів управління культури. Тому зарахувати до стажу вислуги років можливо період з 01 вересня 1980 року по 31 грудня 1991 року. Зарахувати до вислуги років період з 01 січня 1992 року по 31 серпня 2014 року немає підстав. ЇЇ стаж роботи як працівника освіти становить 11 років 3 місяці 30 днів.

В той же час, суд не може погодиться з даними твердженнями сторони відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачаться з відомостей трудової книжки ОСОБА_1, позивач на підставі наказу № 4085 від 24 серпня 1981 року, з 24 серпня 1981 року була призначена на посаду педагогу по класу бандури Київської дитячої музичної школи ім.. Я.С. Степового м. Києва. В подальшому, на підставі наказу від 04 квітня 2007 року № 20, ОСОБА_1 за результатами атестації підтверджено кваліфікаційну категорію викладача «спеціаліст вищої категорії» та педагогічне звання «старший викладач». Згідно наказу № 27 від 10 квітня 2012 року, позивачу було присвоєно за результатами атестації педагогічне звання «викладач методист». 29 серпня 2014 року на підставі наказу № 61 позивач була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про освіту», позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про освіту», до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Згідно п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року N 433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Таким чином, з викладеного вбачається, що посада викладача в Київській міській музичній школі ім.. Я.С. Степового м. Києва, яку позивач займала з 24 серпня 1981 року по 29 серпня 2014 року, відноситься до посади викладача позашкільного навчального закладу.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», посада викладача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою КМУ № 1436 від 26 вересня 2002 року, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому посада викладача у школі мистецтв не передбачена.

Відповідно до п.п. 2,16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому позивачу, яка має достатній стаж для призначення їй пенсії за вислугою років, не може бути відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через те, що музична школа відноситься до закладів управління культури.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років.

Щодо позовних вимог позивача в частині негайного виконання судового рішення, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за вимог ст. 183-2 КАС України, постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, при цьому строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 52, 55, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 38, 39 Закону України «Про освіту», ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», п.п. 2,16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року N 433, Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою КМУ № 1436 від 26 вересня 2002 року, ст. ст. 11, 17, 71, 94, 158-163, 183-2, 186 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій щодо нарахування пенсії за вислугу років - задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років - неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08 вересня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: