Справа № 760/25089/14-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-50/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року м. Київ
Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 33-місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача одноразову грошову допомогу внаслідок настання інвалідності відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 168521,10 грн.

Зобов`язати Міністерство оборони України провести нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 33-місячного грошового забезпечення, встановленої ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, на день встановлення інвалідності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його було звільнено з військової служби.

22.04.2013 року позивач отримав І групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №796994 від 22.04.2013 року.

Міністерство оборони України не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда І групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується відповіддю на його звернення від 26.08.2014 року.

Вважає такі дії відповідача неправомірними та просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 19.12.2014 року в справі було відкрито скорочене провадження.

Представник відповідача Міністерства оборони України надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.

Встановлено, що позивача наказом заступника Міністра оборони з озброєння начальника озброєння Збройних Сил України від 19.11.1998 року №0145 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, а з 12.12.1998 року наказом Командира військової частини від 09.12.1998 року №108 був виключений зі списків особового складу.

22.04.2013 року позивач отримав І групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №796994 від 22.04.2013 року.

Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року та постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28 травня 2008 року №499 у розмірі 33-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день встановлення інвалідності.

Міністерство оборони України не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда І групи у зв`язку із травмою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується відповіддю на його звернення від 26.08.2014 року, на що слід зазначити наступне.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 28 травня 2008 року № 499 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Абз. 6 пп. 2 п. 2 Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, зокрема інвалідам I групи, виплачується у розмірі 33-місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та встановлення інвалідності) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена 22.04.2013 року, прихожу до висновку, що відповідач при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинен був керуватися п. 2 Порядку в редакції, чинній після внесення змін постановою КМУ від 25 липня 2011 року № 815.

Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 33-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день встановлення інвалідності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.

Таким чином, враховуючи викладене вище, прихожу до висновку про задоволення вимог позивача про визнання дій відповідача щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 33-місячного грошового забезпечення неправомірними.

За позивачем було визнано право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 33-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Порядок та умови призначення і виплати вищезазначеної одноразової грошової допомоги визначені Постановою КМ України №499.

Таким чином, на відповідача повинен бути покладений обов`язок саме нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 33 місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за вирахуванням проведеної виплати, а не стягнути її недоплачену частину.

Керуючись Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 33-місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності у зв`язку з виконання обов`язків військової служби у розмірі 33-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, за вирахуванням проведеної виплати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя