Справа № 804/3522/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3522/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 року

справа № 804/3522/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Манцова Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі №804/3522/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «І.Г.Л.» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки прийняте на підставі висновків акту перевірки, що не відповідають суті спірних правовідносин та ґрунтується лише на припущеннях податкового органу щодо відсутності реального характеру настання наслідків по господарських відносинах позивача з контрагентами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державна податкова інспекція в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, відповідач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуальногно права просить оскаржувану постанову скасувати та приянти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права та без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Так, на думку відповідача, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що позивачем в порушення вимог чинного податкового законодавства укладено удавані правочини з контрагентами, що не спрямовані на настання реальних наслідків ними обумовлених.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «І.Г.Л.» перебуває на податковому обліку в ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з 16.01.2007 року, у відповідності до довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій №0135 товариство з обмеженою відповідальністю «І.Г.Л» проводить таки види діяльності за КВЕД: оптова торгівля, роздрібна торгівля пальним, оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям, технічне обслуговування та ремонт автомобілів, діяльність автомобільного вантажного транспорту.

У період з 02.09.2013 року по 10.09.2013 року посадовими особами ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «І.Г.Л.» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №483/221/34824762 від 17.09.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «І.Г.Л.»:

п.1.32 статті 1, п.п 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп.11.3.1 п. 11.3 ст. 11, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України від 28.12.1994 р. за №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (із змінами та доповленнями), пп.14.1.36 та пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.135.1 пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 та п. 137.10 ст. 137 пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами та дпопвненнями), ТОВ «І.Г.Л.» занижено податок на прибуток вього у сумі 2 707 651 грн., у тому числі:

за IV квартал 2010 року в сумі 49 235 грн.

за ІІ квартал 2011 року в сумі 267 047 грн.

за ІІІ квартал 2011 року в сумі 456 302 грн.

за IV квартал 2011 року в сумі 353 578 грн.

за І квартал 2012 року в сумі 441 740 грн.

за ІІ квартал 2012 року в сумі 561 409 грн.

за ІІІ квартал 2012 року в сумі 418 074 грн.

за IV квартал 2012 року в сумі 56 984 грн.

п.163.1 ст. 163, пп. 164.2.11 п. 162.2 ст. 162, абз. «б» пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VІ, в результаті чого занижено податок на податок з доходів фізичних осіб в сумі 2410,04 грн..

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат суми витрат, понесених ним при здійсненні господарської діяльності, та підтверджені відповідними платіжними дорученнями та іншими первинними документами бухгалтерського обліку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до ст.134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже,чинним, на час виникнення спірних правовідносин законодавством, передбачено, що підставою для не включення витрат до валових є відсутність належного документального підтвердження означених витрат.

У відповідності до змісту акту перевірки податковим органом фактично не досліджувались документи, що підтверджують правомірність формування позивачем валових витрат за наслідками своєї господарської діяльності.

Враховуючи такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано, враховуючи принцип адміністративного судочинства – офіційне з’ясування обставин справи, дослідив документальне підтвердження здійснених позивачем витрат, безпосередньо пов’язаних з одержанням доходу у 2010 – 2012 роках.

04.11.2009 року між ТОВ «І.Г.Л.» (продавець) та ТОВ «Компанія «Ремелектросервіс» (покупець) укладений договір купівлі-продажу №И-107. Згідно умов цього договору продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити: автотовари, АКБ, згідно заявки на поставку. Згідно п.1.2. договору кількість, номенклатура (асортимент), погоджується в заявках на поставку і передаються окремими поставками згідно цін, які діють на момент відвантаження і зазначені в накладних на кожну поставку товару. Відповідно до п.3.1. договору покупець отримує товар за своєю адресою, шляхом самовивозу з складу продавця або шляхом використання послуг транспортних компаній.

20.07.2009 року між ТОВ «І.Г.Л.» (продавець) та ТОВ «Таурус Голд» укладений договір купівлі-продажу №163. Згідно умов цього договору продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити: автотовари, згідно заявки на поставку. Згідно п.1.2. договору кількість, номенклатура (асортимент), погоджується в заявках на поставку і передаються окремими поставками згідно цін, які діють на момент відвантаження і зазначені в накладних на кожну поставку товару. Відповідно до п.3.1. договору покупець отримує товар за своєю адресою, шляхом само вивозу з складу продавця або шляхом використання послуг транспортних компаній.

20.08.2012 року між ТОВ «І.Г.Л.» та ТОВ «Спецагроресурс» укладений договір поставки товару №174. Згідно умов цього договору продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити: автотовари, АКБ, смазочні матеріали, згідно заявки на поставку. Згідно п.1.2. договору кількість, номенклатура (асортимент), погоджується в заявках на поставку і передаються окремими поставками згідно цін, які діють на момент відвантаження і зазначені в накладних на кожну поставку товару.

01.06.2010 року між ТОВ «І.Г.Л.» (продавець) та ПП «Анта» укладений договір купівлі-продажу №163. Згідно умов цього договору продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити: автотовари, АКБ, згідно заявки на поставку. Згідно п.1.2. договору кількість, номенклатура (асортимент), погоджується в заявках на поставку і передаються окремими поставками згідно цін, які діють на момент відвантаження і зазначені в накладних на кожну поставку товару.

Позивачем надані документи, які підтверджують належну якість проданих за вказаними договорами товарів, зокрема паспорти якості на масла трансмісійні, низько замерзаюча охолоджуюча рідина, концентрат авто-рідини охолоджуючої, масло моторне для дизельних та бензинових двигунів, тормозна рідина; висновок Харківського Державного центру стандартизації, метрології та сертифікації від 19.06.2002 №12Р/718 про необхідність сертифікації продукції, рішення Органу з сертифікації продукції та систем управління якістю « 10 Хіммотологцічий центр» про перелік продукції, яку ввозить позивач на митну територію України та яка не підлягає обов'язковій сертифікації; висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо відповідності продукції, яку ввозить позивач на митну територію України та яка не підлягає обов'язковій сертифікації, сертифікати відповідності товару, який реалізує позивач.

Також, позивачем до суду надано завірені належним чином копії податкової звітності, в тому числі в розрізу контрагентів, що підтверджують правомірність відображення у власній податковій звітності господарській операції з поставку товару між ним та його контрагентами у перевіряє мий період.

На підтвердження фактичного продажу товару на корить своїх контрагентів позивачем до суду подано копії довіреностей на отримання товару та видаткових накладних, які містять всю необхідну інформацію стосовно найменування, кількості, асортименту й ціни товару, а також реквізити сторін господарських відносин.

За поясненнями представника позивача в судовому засіданні, на підставі зазначених договорів контрагенти-покупці ТОВ «Таурус Голд» (код ЄДРПОУ 38112590), ТОВ «Спецагроресурс» (код ЄДРПОУ 38112611), ПП «Анта», (код ЄДРПОУ 30941063) та ТОВ «Компанія «Ремелектролюкс» (код ЄДРПОУ 36641718) товар із складу постачальника - ТОВ «І.Г.Л.» вивозили самостійно.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов’язаних з визначенням об’єктів оподаткування та/або податкових зобов’язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов’язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Доводи відповідача стосовно порушення ТОВ «І.Г.Л.» вимог норм податкового кодексу України, шляхом відображення операцій, що не мали характер реального настання наслідків ними обумовлених з посиланням на акти перевірок контрагентів позивача, не приймаються суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальністю носить індивідуальний характер.

Формування підприємством податкової звітності не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для застосування до платника податків відповідальності у вигляді збільшення податкового законодавства та штрафних санкцій, якщо останній виконав усі передбачені Законом умови щодо відображення у податковій звітності господарських відносин, що підтвердженні складеними належним чином первинними документами первинного бухгалтерського обліку, що відповідають вимогам закону щодо своєї форми та змісту.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про правомірність збільшення позивачем валових витрат господарської діяльності, за рахунок понесених витрат, що належно підтвердженими документами бухгалтерського обліку, та як наслідок правомірно сформовано податок на прибуток приватних підприємств.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню у судовому порядку як такі, що порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі №804/3522/14 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим