Справа № 813/6937/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року справа № 813/6937/14

15 год. 05 хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Павлишин Ю.І.,

за участю:

представника позивача Перунова В.В.

представника відповідача Хомин Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМС Продукт» до Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю «СМС Продукт» (далі - ТзОВ «СМС Продукт») звернулося до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ГУ Міндоходів у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 27 серпня 2014 року №/36249002 та №/36249002.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями відповідач безпідставно збільшив суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на 12 171,05грн. та безпідставно збільшив суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на територію України на суму 5 532,44грн. Декларантом вказана митна вартість товару, ввезеного на митну територію України, що визначена органом доходів і зборів за наслідками проведених консультацій. Митні платежі сплачені позивачем із урахуванням вказаної вартості. Посилання відповідача в акті перевірки на документи, складені між компанією Kargo Banden D.V. та ПП «Партнер плюс», оплату згідно з якими здійснювало ПП «Давос Юг», позивач вважає безпідставними, оскільки такі документи не стосуються позивача, не створюють для нього жодних правових наслідків. Також вказує, що документи, які подавалися ним для декларування товарів є чинними та у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. У своїх запереченнях посилається на висновки акта перевірки від 13 серпня 2014року №1142/22-09/36249002. Зазначає, що з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення декларант несе юридичну відповідальність за недостовірність зазначених у ній відомостей щодо фактурної та митної вартості товару та розміру належних до сплати податків. Інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, повинна братися до уваги при контролі правильності визначення митної вартості товарів після завершення їх митного оформлення. Відповідно до п. 54.4 ст.54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючий орган має право самостійно визначати базу оподаткування та податкові зобов'язання платників податків на підставі вказаної інформації.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково зазначив, що митна вартість товарів, які придбані позивачем, а визначена митницею шляхом коригування вартості, вказаної позивачем із застосуванням резервного методу. Тому, подальша перевірка правильності визначення митної вартості товарів є неправомірною. Крім цього, пояснив, що в акті перевірки не міститься рішення про визначення митної вартості товару, методів та обрахунків визначення такої вартості, що є порушенням вимог Митного кодексу України (далі - МК України). Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Позивач - ТзОВ «СМС Продукт» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 02 грудня 2008року №747627 Львівським міським управлінням юстиції, взято на податковий облік 03 грудня 2008року за №16274. Місцезнаходження позивача: м.Львів, вул.Героїв УПА, 72. Свідоцтво платника ПДВ №100158427.

На митну території України транспортним засобом реєстраційний номер - LZ46026/LZ95128 ввезено товар «вживані шини для вантажних автомобілів» торгової марки «Dunlop», код товару згідно з УКТ ЗЕД, країна походження - Європейський союз, загальна вага - 16240,00 кг.

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав митну декларацію від 25 березня 2013року, у якій на підставі зазначених документів вказано митну вартість товару - 11 760,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 93 997,68 грн.

До вказаної митної декларації долучено такі документи: контракт купівлі-продажу, укладений 02 грудня 2011 року між позивачем як покупцем та компанією Lily Corporation L.P. як продавцем; рахунок-фактуру від 20 березня 2013 року №01/2013, виставлений компанією Lily Corporation L.P.; специфікацію до вказаного рахунку-фактури.

Згідно з вказаними документами продавцем виступала компанія Lily Corporation L.P., відправником компанія Kargo Banden D.V., покупцем ТзОВ «СМС Продукт». Вартість товару - 11 760,00 доларів США.

Під час здійснення Львівською митницею Міндоходів митних процедур спрацювала автоматизована система АСАУР. Інспектором органу доходів і зборів надіслано електронне повідомлення, зі змісту якого вбачається відсутність всіх необхідних даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та на підставі п.3 ст.53 МК України витребувано додаткові документи.

В процесі консультацій між митним органом та брокером, який здійснював декларування товару від імені позивача, зроблено висновок про неможливість декларування товару за митною вартістю, що визначена в поданих Декларантом документах (по першому методу), тому митним органом вказано на можливість визначення митної вартості товару за резервним методом (шостий метод), а саме 155 767,58 грн., що ґрунтувалась на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Визначення митної вартості у розмірі 155 767,58грн. саме органом доходів і зборів підтверджено в судовому засіданні, допитаною у якості свідка інспектором Львівської митниці Міндоходів - Верьовкіною Олександрою Анатоліївною, яка брала участь у проведені перевірки позивача, за наслідками якої складено Акт та винесено оскаржувані податкові-повідомлення рішення.

Отже, подаючи нову митну декларації №209140000/2013/009410 від 28 березня 2013року брокером вказано митну вартість товару, визначену органом доходів і зборів, а саме 155 767,58грн. Така вартість зазначена у графі 45 «Коригування» та у графі 46 «Статистична вартість».

При цьому у графі митної декларації 42 «Ціна товару» вказана вартість згідно з товаросупровідними документами - 11 760,00, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28 березня 2014 року, зазначеному у вказаній декларації, становить 93 997,68грн. До вказаної митної декларації долучені ті самі товаросупровідні документи, що й до першої декларації.

У графі 43 вказаної митної декларації «Метод визначення вартості» зазначена цифра « 6».

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012року №651 у лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. Згідно з Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 2012 року №599, вказана цифра 6 позначає такий метод визначення митної вартості як резервний метод.

Судом встановлено, що митна вартість зазначена у митній декларації від 28 березня 2014 року визначена не за першим методом - за ціною договору, а за резервним методом. Відтак, подані декларантом документи не слугували підставою для визначення митної вартості.

Вказана митна декларація прийнята органом доходів і зборів та на підставі неї здійснено пропуск товару через кордон без застережень як щодо вказаної вартості, так і щодо змісту митної декларації.

Виходячи із митної вартості, визначеної органом доходів і зборів позивачем сплачено митні платежі.

В подальшому ГУ Міндоходів у Львівській області проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти перерахування та сплати митних платежів за митною декларацією №209140000/2013/009410 від 28 березня 2013 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №1142/22-09/36249002 від 13 червня 2014 року. На підставі вказаного акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 27 серпня 2014 року: №/36249002 яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на 12 171,05грн.; та №/36249002, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на території України на суму 5 532,44грн.

Висновки акта перевірки зводяться до того, що позивачем в митній декларації №209140000/2013/009410 від 28 березня 2013року заявлено неправдиві відомості щодо товару, зокрема митної вартості, яка мала становити 200 027,06грн., еквівалент 19 600,00Євро.

Вказаний висновок обґрунтовано посиланням на отримані від митних органів Королівства Нідерландів копії: електронної експортної митної декларації від 20 березня 2013року №13NL0750B120A935E, Invoice від 30 березня 2013року №VF513-00904, CMR від 30 березня 2013року.

Згідно з вказаними документами експортером компанією Kargo Banden D.V. повинно було здійснюватися відправлення товару ПП «Партнер Плюс». Характеристики товару та транспортного засобу збігаються із такими характеристиками, зазначеними у документах, наданих позивачу компанією Lily Corporation L.P. Вартість товару - 19 600,00 Євро.

В акті також зазначено, що вказану суму оплачено ПП «Давос Юг». А із ПІК «Інспектор-2006» та АІС ОР вбачається, що ані ПП «Давос Юг» ані ПП «Партнер Плюс» не імпортували товару «вживані шини до вантажних автомобілів» 25 та 28 березня 2014 року.

Акт перевірки містить посилання на притягнення директора позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за надання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості товару, постанова №1311/20900/14 від 20 червня 2014 року.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 27 серпня 2014 року №/36249002 та №/36249002 позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

При вирішенні спору по суті суд виходив в з такого.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм вказаного Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 3 вказаної статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч.5 ст.55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Відповідно до ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до ч.2 вказаної статті митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Тобто, для визначення митної вартості за резервним методом необхідною передумовою є визначення та повідомлення органами доходів і зборів декларанта про вартість, що ним визнається (визначається) .

Оцінюючи доводи щодо відсутності письмового рішення про визначення митної вартості (коригування) суд зазначає наступне.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до зазначеного принципу позивач, при умові належного виконання ним вимог законодавства, не може нести відповідальність за неналежне виконання обов'язків, покладених на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» особа, звертаючись до органу влади, має право обґрунтовано розраховувати, що рішення органу влади, прийнято ним на підставі закону та у межах повноважень, наданих йому для виконання своїх обов'язків. Самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання дій чи рішень таких органів недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої особи.

Відсутність письмового рішення про корегування, встановленої наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 форми, не змінює правовідносин між сторонами та не спростовує того факту, що митна вартість у декларації від 28 березня 2014року в сумі 155 767,58 грн. визначена саме відповідачем на підставі наявних у нього даних, а не на підставі поданих Декларантом документів.

З огляду не наведене, суд вважає, що митну вартість товару «шини вживані для вантажних автомобілів» визначено органом доходів і зборів шляхом застосування резервного методу.

Згідно з МК України в основному митний контроль здійснюється підчас переміщення товарів через митний кордон. Одночасно нормами МК України передбачена можливість здійснення митного контролю й після випуску товарів, зокрема, шляхом проведення документальних перевірок з підстав та порядку, передбаченими ст.ст. 345 - 347 МК України.

Проте, у відповідності до п.54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами вказаної статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому вказаним Кодексом.

Правовідносини між сторонами у цій справі охоплюються пп. 54.3.2., п. 54.3 ст. 54 ПК України.

З аналізу вказаних норм вбачається, що якщо митний орган, приймаючи митну декларацію самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань. Вказана позиція суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 04 липня 2013року та постанові від 04 листопада 2014 року, які відповідно до ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань позивачу після визначення органом доходів і зборів митної вартості товарів є протиправним.

Окрім того, наведеним обґрунтуванням спростовується висновок відповідача щодо митної вартості товару «вживані шини до вантажних автомобілів» у сумі 200 027,06грн., еквівалент 19 600,00 Євро. Зокрема, митна вартість товару визначена за резервним методом, який застосовується останнім у випадку неможливості застосування інших методів. Тому, перераховування (корегування) митної вартості, визначеної резервним методом, будь-яким іншим методом не узгоджується із приписами МК України.

Суд також враховує, що у позивача наявні: контракт купівлі-продажу, укладений 02 грудня 2011 року; рахунок-фактура від 20 березня 2013 року №01/2013, виставлений компанією Lily Corporation L.P.; специфікація до вказаного рахунку-фактури. Вказані документи недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися, їх підробка чи невідповідність їх змісту дійсним обставинам не встановлена та не заперечується органами доходів і зборів. Такі документи підтверджують існування господарських відносин між позивачем та компанією Lily Corporation L.P. щодо поставки товару «шини вживані до вантажних автомобілів». Вказаними документами передбачено договірну ціну за товар.

Договірна ціна сплачена позивачем, що підтверджується додатком від 13 травня 2013року до контракту купівлі продажу та платіжними дорученнями №1 від 12 червня 2013року та №1 від 17 червня 2013року.

Тому, суд не бере до уваги документи, що надані відповідачем, оскільки вони не стосуються позивача, а тому в нього не виникло жодних зобов'язань по таких документах, в тому числі й щодо оплати сум, що в них зазначені та сплати податків із таких сум. Вказаними документами, як і будь-якими іншими не спростовано купівлю позивачем товару у компанії Lily Corporation L.P. за ціною 11 760,00 доларів США.

Крім того, вказані документи долучені відповідачем в копіях та на іноземній мові. Незважаючи на неодноразові вимоги суду відповідачем не надано суду належно завірених копій таких документів та належно здійсненого перекладу на українську мову, а саме перекладу із зазначенням особи яка здійснила переклад та підтвердження наявності в неї спеціальних знань для здійснення перекладу.

Суд звертає увагу, що в акті перевірки відсутнє мотивоване рішення відповідача про коригування митної вартості товару у сумі 19 600,00 Євро із зазначенням усіх передбачених ст. 55 МК України вимог.

Суд також враховує, що в матеріалах справи наявна постанова Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2014 року у справі №461/7467/14-а, якою скасовано постанову про порушення митних правил №1311/20900/14 від 20 червня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТзОВ «СМС Продукт» ОСОБА_4

Вказана постанова суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 не здійснював декларування товару, а тому не повинен нести жодної відповідальності, тобто не встановлює жодних висновків щодо даних правовідносин.

Проте, суд враховує таку постанову суду, оскільки нею скасовано постанову у справі про порушення митних правил органу доходів і зборів, на яку містяться посилання в акті перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 27 серпня 2014 року №/36249002 та №/36249002 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Міндоходів у Львівській області від 27 серпня 2014 року №/36249002 та №/36249002 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 182,70грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області від 27.08.2014р. №/36249002 та №/36249002.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СМС Продукт" () судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 05.01.2015 року.

Суддя А.Г. Гулик