Справа № 4609/10/1570
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 4609/10/1570

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року (про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Марин» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, актів та свідоцтв, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2013 року, у справі №4609/10/1570, задоволено частково адміністративний позов ТОВ «Сан Марин», визнано протиправними дії Інспекції ДАБК в Одеській області по утворенню приймальної комісії, щодо прийняття в експлуатацію дачних будівель, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, визнано протиправними та скасовано накази Інспекції ДАБК в Одеській області №494 від 12 червня 2009 року та №495 від 12 червня 2009 року про призначення приймальних комісій щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів дачних будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо підтвердження готовності закінчених будівництвом об'єктів до експлуатації, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, шляхом складання приймальною комісією актів готовності об'єктів до експлуатації №494 та №495 від 24 червня 2009 року, визнано протиправними дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтв №15000495 та №15000494 від 24 червня 2009 року про відповідність збудованих об'єктів проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, скасовано свідоцтва №15000495 та №15000494 від 24 червня 2009 року про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил замовнику об'єкта будівництва, виданих Інспекцією ДАБК в Одеській області ОСОБА_1 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24 липня 2014 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2012 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в якості нововиявленої обставини зазначає Постанову Верховного суду України від 20 травня 2014 року у справі №21-41а14, за позовом ТОВ «Сан Марин» до виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення, у якій встановлено, що ТОВ «Сан Марин» не доведено, що його право, яке виникло у 2004 році, порушено спірним актом - рішенням Міськради від 22 червня 1994 року №823 «Про надання земельної ділянки площею 50 кв.м. ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування строком до 25 років для дачного будівництва на території бази відпочинку «Дельфін».

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказана Постанова Верховного Суду України, жодним чином не є нововиявленою обставиною у розумінні положень ст. 245 КАС України, оскільки не встановлює істотні обставини, котрі існували на час розгляду судом справи, однак не були та не могли бути відомі заявнику, у зв'язку з чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72, 245 КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказується, що Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 14 листопада 2013 року, яку залишено без змін Постановою Верховного Суду України від 20 травня 2014 року, встановлений факт не порушення прав, свобод та інтересів ТОВ «Сан Марин», а відтак введені відповідачем до експлуатації дачні будинки так само не можуть порушувати права, свободи та інтереси ТОВ «Сан Марин» і, тому, у цього товариства не має законних підстав для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 245 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1981 року №1 «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили», як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, а були виявлені після прийняття у справі судового рішення.

За змістом статті 245 КАС України нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України - постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За своєю правовою природою нововиявленими обставинами є фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення даної конкретної справи; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду.

При цьому відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже перевірку справи суд касаційної інстанції здійснює в межах доводів касаційної скарги. Межі перевірки справи касаційним судом обмежуються лише питаннями права, тобто суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права. Питання, що стосуються встановлення фактичних обставин справи, суд не розглядає та не встановлює обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції, не вирішує питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 14 листопада 2013 року у справі №2а-324/09 (а.с.102-104 т. 4), не встановлювався факт щодо відсутності порушених прав та інтересів ТОВ «Сан Марин», а вирішувалось виключно процесуальне питання щодо пропущення ТОВ «Сан Марин» строку звернення до суду для оскарження рішенням міськради від 22 червня 1994 року №823 «Про надання земельної ділянки площею 50 кв.м. ОСОБА_1 в тимчасове користування строком до 25 років для дачного будівництва на території бази відпочинку «Дельфін».

В Постанові Верховного Суду України від 20 травня 2014 року, яка прийнята за результатами розгляду заяви ТОВ «Сан Марин» про перегляд Ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 14 листопада 2013 року у справі №2а-324/09 з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст.ст. 99, 100 КАС України (а.с.102-103,т.4), зазначено, що колегією суддів приймається до уваги те, що суд першої інстанції (рішення якого було залишено в силі вказаною Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 14 листопада 2013 року) виходив із того, що позивач (ТОВ «Сан Марин») не довів, що його право, яке виникло у 2004 році порушено оспорюванм актом - рішенням міськради від 22 червня 1994 року №823 «Про надання земельної ділянки площею 50 кв.м. ОСОБА_1 в тимчасове користування строком до 25 років для дачного будівництва на території бази відпочинку «Дельфін».

Вирішуючи справу №1570/4609/2012, Одеський окружний адміністративний суд (постанова від 05 жовтня 2012 року (а.с.46-54 т.3) виходив з того, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2006 року у справі №2-969/06, яке залишено без змін Ухвалою Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року, був встановлений факт здійснення ОСОБА_1 самочинного будівництва дачних будівель (без узгодженого проекту та без оформлення права користування земельною ділянкою) та факт перевищення Суворовською районною адміністрацією ОМР своїх повноважень при прийнятті в експлуатацію самочинного будівництва, у зв'язку з чим, суд визнав незаконним розпорядження Суворовської районної адміністрації ОМР №809 від 29 червня 2004 року про прийняття в експлуатацію цих будівель. Однак, незважаючи на наявність рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2006 року та відсутність у ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, Інспекція ДАБК у червні 2009 року неправомірно утворила приймальну комісію, яка прийняла в експлуатацію вказані будівлі.

Також, Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що акти готовності об'єктів до експлуатації №494 та №495 від 24 червня 2009 року не відповідають нормам законодавства та за формою, згідно з додатком №3 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2009 року №534 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року №923 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

Таким чином, висновки постанови Одеського окружного адміністративного суд від 05 жовтня 2012 року ґрунтуються, зокрема, на тих обставинах, що Інспекцією ДАБК в Одеській області ігноровано, що ОСОБА_1 збудувала дачні будівлі без узгодженого проекту та без оформлення права користування земельною ділянкою.

Відповідно, для цих висновків не має значення порушує чи ні права ТОВ «Сан Марин» рішенням міськради від 22 червня 1994 року №823 «Про надання земельної ділянки площею 50 кв.м. ОСОБА_1 в тимчасове користування строком до 25 років для дачного будівництва на території бази відпочинку «Дельфін».

З приводу наданого технічного звіту про кадастрові вишукування по визначенню площі земельної ділянки, яку фактично займає база відпочинку «Сан Марин» (а.с. 3-80, т.5), колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне:

По-перше, зазначений технічний звіт датований 2014 роком, а отже не можна вважати, що він був невідомий суду, на час розгляду справи.

По-друге, вказаний висновок виготовлений за клопотанням органів досудового слідства у кримінальному провадженні № 0003053 за ч.1 ст.365 КК України, а відтак , отриманий як доказ у розумінні приписів норм КПК України. Враховуючи, що по даному факту порушене кримінальне провадження, наслідком якого є постановлення вироку, за результатами наявності саме якого, суд вважає, що справа може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Таким чином, підстави для перегляду справи за нововиявленими обставинами відсутні.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ч.1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року (про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 24 грудня 2014 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян