Справа № 569/13184/14-а
Суддя: Наумов С.В. С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi суддi Наумова С.В.,

при секретарі Литвинюк Л.Ш.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

представника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області Воробюка О.В.,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав і просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 324-Ф по справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2014 року, винесену заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області (далі - інспекція ДАБК у Рівненській області) - начальником територіального управління № 2 Ніколайчуком О.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Представник інспекції ДАБК у Рівненській області Воробюк О.В. в судовому засіданні позов не визнав і просить суд в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. На заперечення позовних вимог посилається на те, що позивач правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, оскільки факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відповідними належними доказами.

Залучена судом в порядку ст. 53 КАС України третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 та його опікун ОСОБА_7 позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні.

Третя особа та опікун ОСОБА_7 суду пояснили, що оскаржувана постанова винесена інспекцією ДАБК за їхньою скаргою через порушення на їх думку ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудування та проведення ним будівельних робіт по капітальному ремонту даху з влаштуванням мансардного приміщення без отримання належного дозволу, чим порушено їх права на користування їм сусіднім житловим будинком та земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року головним державним інспектором інспекційного відділу по центральним районах області територіального управління № 2 інспекції ДАБК у Рівненській області Стародубом А.В. було видано припис ОСОБА_2 про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на реконструкції квартири АДРЕСА_1, встановлено самовільну (без належно затвердженої проектної документації) реконструкцію вказаної квартири, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З метою усунення виявлених порушень ОСОБА_2 вказаним приписом поставлені вимоги: 1. з моменту отримання даного припису зупинити виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1; 2. набути право на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також поставлена вимога повідомити про виконання припису інспекцію ДАБК у Рівненській області до 15 липня 2014 року.

Судом також встановлено, що 25 липня 2014 року головним державним інспектором інспекційного відділу по центральним районах області територіального управління № 2 інспекції ДАБК у Рівненській області Стародубом А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, згідно з яким виявлено порушення невиконання п. 2 вимог припису № 405 від 30 серпня 2013 року, а саме: не набуто право на виконання будівельних робіт, чим було порушено п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, за результатами позапланової перевірки, проведеної на реконструкції квартири АДРЕСА_1, виявлено порушення - невиконання п.2 вимог припису № 404 від 30 серпня 2013 року, а саме не набуто право на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чим порушено абз.3 п.14 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

07 серпня 2014 року заступник начальника інспекції ДАБК у Рівненській області - начальник територіального управління № 2 Ніколайчук О.В., розглянувши згаданий протокол про адміністративне правопорушення, виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 322-Ф, якою притягнув позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-44 КУпАП, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Вказану постанову суд визнає протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.188-42 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що всі можливі з його боку дії на виконання вимог припису, які згідно із законодавством він міг вчинити самостійно, були ним вчинені. Так, з моменту отримання припису він зупинив виконання і не проводив будівельних робіт з реконструкції квартири.

Що ж стосується вимог припису про набуття права на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», то вказані вимоги він не зміг та не може виконати об'єктивно, тобто з причин, які від нього не залежать.

Вказує на те, що для набуття права на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», йому необхідно подати до інспекції ДАБК у Рівненській області декларацію про початок виконання будівельних робіт, передумовою отримання якої є отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та розроблення проектної документації, для чого, в свою чергу, вимагається отримання документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, який він не може отримати через постійні судові спори з сусідкою з приводу визначення порядку користування земельною ділянкою, права власності на неї тощо. При відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку проектанти відмовляються розробляти проектну документацію.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані суду відповідні письмові докази (позовні заяви, судові рішення). Про наявність цих обставин позивач повідомляв і відповідача, про що свідчить його заява від 23 липня 2014 року на адресу інспекції ДАБК у Рівненській області.

17 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до своїх сусідів (співвласників будинку АДРЕСА_1) з проханням надати копії документів для звернення до Рівненської міської ради з заявою про надання у користування земельної ділянки.

На заперечення позовних вимог представник інспекції ДАБК у Рівненській області Воробюк О.В. посилається на те, що згідно вимог чинного законодавства позивачу немає необхідності отримувати документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, оскільки ним проводиться реконструкція в межах фундаменту.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Як передбачено ч.4 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Згідно п.2 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Пунктом 4 цього ж Порядку передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Як передбачено «Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 912/19650, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва (п.2.2.). В той же час, для будівництва об'єктів, передбачених частиною четвертою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівні умови та обмеження можуть надаватися без документів, що засвідчують право власності чи користування земельною ділянкою (п.2.3.).

Аналіз зазначених положень нормативних актів у сфері містобудівної діяльності, на думку суду, свідчить про категоричність вимоги щодо необхідності наявності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, як для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, так і для отримання декларації про початок виконання будівельних робіт і, відповідно, для виникнення права на виконання будівельних робіт.

Суд звертає увагу на те, що затверджені згаданими нормативними актами форми (бланки) містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та декларації про початок виконання будівельних робіт містять обов'язкові графи, які стосуються документа, що підтверджує право власності чи право користування особи земельною ділянкою.

Положення ж щодо можливості проведення реконструкції, реставрації або капітального ремонту об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а відтак, можливості отримання вищеназваних документів (містобудівних умов та обмежень, декларації), не є категоричним, про що свідчить вживання термінів «може», «можуть».

За таких обставин, суд приймає до уваги і враховує при вирішенні спору посилання позивача на відмову проектантів у розробленні проектної документації за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, і, як наслідок, на неможливість позивача набути право на виконання будівельних робіт.

Викладене свідчить про відсутність вини позивача як у формі умислу, так і у формі необережності, при невиконанні вимог п.2 припису інспекції ДАБК у Рівненській області, що, відповідно, свідчить і про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Суд визнає, що особа не може нести відповідальності за дії чи бездіяльність, які безпосередньо пов'язані з необхідністю вчинення дій іншими особами та за умови, коли інші особи таких дій не вчиняють.

В складеному щодо позивача протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що позивачем не набуто право на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чим порушено абз.3 п.14 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

З таким висновком суд погодитися не може.

Абзацом 3 п.14 згаданого Порядку встановлено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно підпункту 3 п.11 цього ж Порядку до повноважень посадових осіб інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю належить право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Враховуючи викладене, суд визнає, що викладена у приписі вимога про зупинення виконання будівельних робіт з реконструкції квартири у зв'язку з проведенням таких робіт без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є правомірною.

Натомість вимога про набуття права на виконання будівельних робіт викликає у суду сумніви у її правомірності з точки зору настання відповідальності за її невиконання.

Як встановлено та гарантовано статтею 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Вказане свідчить про те, що реалізація прав людини безумовно залежить від її волі. Сама по собі наявність права, для його реалізації особою, вимагає наявності бажання та можливості особи його реалізувати. Відсутність бажання чи можливості особи реалізувати своє право апріорі не може бути підставою для притягнення особи до будь-якої відповідальності за ненабуття чи невикористання свого права.

В контексті викладеного вимогу припису «набути право на виконання будівельних робіт», суд вважає некоректною та неправомірною. З урахуванням вимог законодавства про містобудівну діяльність, правомірною може бути визнана вимога про заборону проведення будівельних робіт до набуття права на їх виконання або без набуття такого права.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

На підставі ч.1 ст.188-42, п.1 ст.247, ст.283, ст.284, ст.288 ст.289, ст.293 КУпАП, керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,186 КАС України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 324-Ф по справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2014 року, винесену заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області - начальником територіального управління № 2 Ніколайчуком О.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду С.В. Наумов