Справа № 804/14923/13-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/14923/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Манцова Д.В.,

за участю представників:

позивача: - Харитонова Є.Б. (довіреність від 13 лютого 2014 року),

відповідача: - Овсяннікової М.Ш. (довіреність від 23 червня 2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року

у справі № 804/14923/13-а

за позовом державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту 15 вимог від 16 вересня 2013 року №040-05-15/11391.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту встановлення обставин у справі, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні представник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2013 року.

За результатами проведеної ревізії, відповідачем складено акт від 09 серпня 2013 року № 05-25/2, у якому, зокрема, зафіксовано, що ревізією правильності надання коштів під звіт, встановлено, що позивачем протягом періоду з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2013 року видавались кошти підзвітній особі ОСОБА_3 на придбання букетів квітів в загальній сумі 63440 гривень, у тому числі за 2011 рік в загальній сумі 27080 гривень (за І квартал - 5245 гривень, II квартал - 7545 гривень, III квартал - 6355 гривень, IV квартал - 7935 гривень), за 2012 рік в загальній сумі 28670 гривень (за І квартал - 6620 гривень, II квартал - 3980 гривень, III квартал - 10705 гривень, IV квартал - 7365 гривень), за січень-квітень 2013 року в загальній сумі 7690 гривень. (за І квартал - 6430 гривень, II квартал - 1260 гривень), які віднесені до інших витрат операційної діяльності та не передбачені колективним договором у ревізійний період (а.с. 13-18).

Указані дії є порушенням вимог колективного договору державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на 2011, 2012, та 2013 роки схвалених конференцією трудового колективу та зареєстрованих управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, якими не передбачено здійснення витрат на придбання букетів квітів.

Також, вищевказаним порушено вимоги пункту 5 статті 75 Господарського кодексу України, статтей 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», статтей 5, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», пункту 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати».

Указане порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат на загальну суму 63440 гривень.

Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області пред'явлені позивачу вимоги № 04-05-05-15/11391 від 16 вересня 2013 року, у оскаржуваному пункті 15 яких зазначено, що в ході ревізії встановлено покриття витрат фізичних осіб при відсутності дебіторської заборгованості в обліку на загальну суму 63440 гривень внаслідок видачі з каси державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» коштів для придбання букетів квітів для привітань зі святами, які не передбачені колективними договорами підприємства на 2011 - 2013 роки, що є порушенням пункту 5 статті 75 Господарського кодексу України, статтей 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статтей 5, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», пункту 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», вимог колективних договорів підприємства на 2011, 2012 та 2013 роки схвалених конференцією трудового колективу та зареєстрованих управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, у зв'язку з чим вимагається стягнути збитки у сумі 63440 гривень з осіб, яким надавалися підзвітні кошти для придбання квітів, та перерахувати їх на поточний банківський рахунок підприємства; в подальшому не допускати порушень умов Колективного договору та вимог чинного законодавства (а.с. 87-97).

Вимоги пред'явлені відповідачем, на підставі пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем спірні витрати на придбання букетів квітів для привітань зі святами у сумі 63440 гривень здійснені на підставі затверджених Фінансових планів на 2011, 2012 та 2013 роки та у межах відповідних сум, як наслідок з обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред'явила вимогу (пункт 15), яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (21-89а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим