Справа № 826/17240/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2014 року 16:19 № 826/17240/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Білоус А.С., за участю представників: позивача - Химчук А.В., відповідача - Саакаян Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ»
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг
про визнання протиправною та скасування постанови, -
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 листопада 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 03 жовтня 2014 року № 36/16-4ФК.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що на час винесення спірної постанови позивача було виключено з Державного реєстру фінансових установ, що відповідно до норм чинного законодавства тягне за собою закриття провадження у справі про правопорушення.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята на підставі та у відповідності до законодавства, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того в підтвердження правомірності прийняття спірної постанови відповідачем вказується, що позивач будучи присутнім при розгляді матеріалів справи про правопорушення не повідомив відповідача про виключення з Державного реєстру фінансових установ відомостей щодо нього.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 19 червня 2014 року винесено Розпорядження № 1913 про застосування заходів впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ», яким зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги, зазначені у п. 1 констатуючої частини цього розпорядження, та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін 27.07.2014р.

Вказане розпорядження скеровано на адресу позивача листом від 23.06.2014 за № 5200/16-8, та отримано останнім 25.06.2014, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового направлення.

11 вересня 2014 року, у зв'язку не виконанням вимог Розпорядження від 19.06.14р. № 1913, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг складено акт № 54/16-4-АП про правопорушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ».

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг листом № 7331/16-8 від 12.09.2014 повідомлено позивачу, що розгляд справи про правопорушення призначено на 03.10.2014року.

За результатами розгляду справи про порушення законів та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 03жовтня 2014 року винесено Постанову № 36/16-4ФК про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» не оспорюються підстави застосування штрафних санкцій, заснованих до позивача Постановою № 36/16-4ФК від 30.10.2014 р., однак вказується на недопустимість винесення такої постанови в силу виключення позивача з Державного реєстру фінансових установ, що обумовило позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ», виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг регулюються Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Частиною першою ст. 21 вказаного закону передбачено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 2664-III Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку і національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зобов'язані співпрацювати згідно з положеннями цього Закони.

Відповідно до ст. 39 Закону № 2664-III у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Частиною другою ст. 40 Закону № 2664-III передбачено, що порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги регулюється Положенням, затвердженим Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20.11.2012 року № 2319 (далі - Положення).

Приписами вказаного Положення визначено порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Зокрема п. 4 Положення встановлено, що провадження у справі про правопорушення є обов'язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення. Виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта.

Днем початку провадження у справі про правопорушення є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення. Та відповідно Розділу 8 Положення № 2319 розглядається протягом тридцяти робочих днів після отримання документів, що підтверджують факт правопорушення.

При цьому, підпунктом 4.4 Положення № 2319 встановлено, що справу про правопорушення не може бути порушено, а наявна в провадженні справа про правопорушення підлягає закриттю в разі прийняття на дату розгляду справи про правопорушення рішення Нацкомфінпослуг про виключення інформації про особу з Державного реєстру фінансових установ або з відповідних реєстрів та переліків, що ведуться Нацкомфінпослуг

Як свідчать наявні матеріали справи, провадження у справі про правопорушення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг розпочато 11 вересня 2014 року.

Нацкомфінпослуг за результатами провадження у справі про правопорушення ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» винесено Постанову від 03.10.2014 № 36/16-4 ФК про застосування штрафних санкцій.

Разом з тим, як встановлено судом із наявних матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за результатами розгляду заяви ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ», 23 вересня 2014 року винесено Розпорядження № 2763, яким виключено інформацію про ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та додатка до нього.

З аналізу наведених фактичних обставин справи вбачається, що на час вирішення питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг та відповідно винесення спірної постанови, інформацію щодо ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» було виключено з Державного реєстру фінансових установ, а відтак провадження у справі про правопорушення мало бути закрито, відповідно до вимог Положення № 2319.

Таким чином, постанова про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 03 жовтня 2014 року № 36/16-4ФК не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем не доведено законності та обґрунтовані оскаржуваного рішення, а отже позов підлягає задоволенню шляхом визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 03 жовтня 2014 року № 36/16-4 ФК.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У ПЕЧЕРСЬКОМУ РАЙОНІ» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182, 70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01.12.2014р.