Справа № 539/4064/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 539/4064/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2014р. по справі №539/4064/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, в якому просив:

- визнати дії відповідача, щодо відмови у перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» від 20.11.2014 року протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та виплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» від 20.11.2014 року, починаючи з 20.11.2014 року з урахуванням сплаченого.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1- ї категорії та інвалідом ІІІ групи. Інвалідність виникла внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням військового обов'язку по ліквідації аварії на ЧАЕС. Отримує пенсію по інвалідності через Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області. Працював на Лубенському м'ясокомбінаті, правонаступником якого є ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат», на посаді слюсаря вантажника - пакувальника ковбасних виробів, звідки 01.06.1986 року був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де працював з 01.06.1986 року, що підтверджується архівною довідкою від 18.04.2012 року № 75377 по 02.08.1986 року. Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС він знову повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому була нарахована та виплачена заробітна плата за роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС. На даному підприємстві він працював до 30.07.1990 року, після чого звільнився за власним бажанням. Маючи захворювання яке отримав під час виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 01.05.2003 року отримав 3 групу інвалідності. 23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З приводу отримання довідки про заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, для подачі її до Пенсійного фонду, позивач звернувся до ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат», звідки призивався на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так як йому стало відомо, що заробітна плата на підприємстві за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була йому нарахована та виплачена без врахування документів які на той час були під грифом таємно та для службового користування, і діяли на той час. ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» було надано позивачу довідку б/н від 20.11.2014 року, з якою він 20.11.2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, але 25.11.2014 року він отримав лист за № 227/Р-02, яким йому було відмовлено в перерахунку пенсії. Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 20.11.2014 року протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та виплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» від 20.11.2014 року починаючи з 20.11.2014 року з урахуванням сплаченого.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач та представник відповідача про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов'язано з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою МСЕК, та має право на пільги встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №75377 від 18.04.2012 року, позивач у період з 01.06.1986 року по 02.08.1986 року у складі в/ч 61511 виконував спеціальні роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у різних населених пунктах: с.Сувиди, с.Целуйки Зона № 0, у особливій зоні м. Прип'ять Зона № 3 та інші, які знаходяться у 30 км. зоні відчуження Чорнобильського району.

Згідно довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» б/н від 20.11.2014 року за роботу в населених пунктах зони відчуження (військові збори) по ЛНА на ЧАЕС з 01.06.1986 року по 31.07.1986 року за місцем роботи розрахункова тарифна ставка 1.12 крб., перерахована заробітна плата у сумі 1713,98 крб. з урахуванням коефіцієнта 3.164 відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС" та Постанови КМУ від 22.09.04 р. № 1240 "Оплата за підвищеними посадовими окладами (тарифними ставками)по зонах небезпеки провадиться , виходячи з встановленого у зоні відчуження 6-годинного робочого дня та 6-денного (36 - годинного) робочого тижня"(оплата в червні становила за 30 днів тариф 1.12 кратність 3.164 оплата вих.дн. 242.32 крб. оплата за фактич. 531.55 крб.; в липні 31 день тариф 1.12 кратність3.164 оплата вих.дн. 193.85 оплата за фактич. 574.07 крб. Всього 61 дні, оплата вих. дн 436.17 крб. оплата за фактич. 1105.62 крб.). Заробітна плата (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 -1990 роках, із якої визначається пенсія: (дата з 01.06.1986 року по 31.07.1986 року: у червні збережена тарифна ставка 201.60 крб., збережений середній заробіток 198.50 крб., премія 60% тариф 318.92 крб., у липні збережена тарифнаставка 208.32 крб., збережний середній заробіток 214.38 крб., премія 60% тариф 344.44 крб., сума для обчислення пенсії 3027.95; одноразова премія п.3 № 207 - 400 крб., сума для обчислення пенсії + 400/2. Сума збережена тарифна ставка 409.92 крб., збережений середній заробіток 412.88 крб, премія 60% тариф 663.36 крб, всього фак. нараховано 3027.95 крб., Сума обчислення пенсії 1713.98 крб.

Перерахунок здійснений на підставі заяви позивача у зв'язку з розсекреченням нормативних актів за період роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01.06.1986 року по 02.08.1986 року, з урахуванням: пункту 7 постанови Кабінету міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, відповідно до якого за роботу у зоні 3 оплата встановлена у чотирьохкратному розмірі окладу зверх середньомісячного заробітку, який зберігається за місцем постійної роботи; постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 5 червня 1986 року(підвищення тарифної ставки на 100%), постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 (максимальний розмір премії 60% на кратну оплату праці), постанови Ради Міністрів СРСР № 524-156 від 07 травня 1986 року, часова ставка перерахована у відповідності до роз"яснень Держкомпраці СРСР та секретаріату ВЦРПС від 16.01.1969 року № 1/2.

21.11.2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» б/н від 20.11.2014 року.

Листом від 25.11.2014 року № 227/Р-02 відповідач відмовив у перерахунку пенсії.

Позивач, не погодившись із вказаною відмовою відповідача, звернулась до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час судового розгляду, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії, слугували висновки відповідача про те, що надана ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» довідка для обчислення пенсії була видана безпідставно та з порушенням норм діючого законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що проведений ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» перерахунок є обґрунтованим, в зв'язку з чим, позивач має право на отримання пенсії з урахуванням довідки вказаного підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно ст. 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів зазначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.

Відповідно ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в ст. 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 постанови КМУ N 501 від 25.08.92 р. "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а потім і п. 3 постанови КМУ N 51 від 20.01.97 р. "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 р. до 31.12.86 р. - не менше 5, а у 87 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов'язано з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою МСЕК.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до п. 2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986 року до 02.08.1986 року, що підтверджується наданими довідками та не оспорюється сторонами.

Згідно ч. 3 п. 4 Порядку, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до ч. 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно ч. 7 Порядку призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року №1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності визначення Лубенським м'ясокомбінатом (ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат") кратності 4 із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N207-7.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про правонаступництво України» вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв'язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Зі змісту спірної довідки вбачається, що розрахунок заробітної плати проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 22.09.2004 року №1240.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку,що проведений Лубенським м'ясокомбінатом (ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат") перерахунок відповідає вищезазначеним нормативно-правовим актам.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» від 20.11.2014 року.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у проведенні перерахунку та виплаті позивачу пенсії відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м'ясокомбінат» від 20.11.2014 року є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2014р. по справі №539/4064/14-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2014р. по справі №539/4064/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.