Справа № 816/1189/14
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

30 грудня 2014 року м. Київ В/800/5983/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Ліпського Д.В.,

Олексієнка М.М.,

Ситникова О.Ф.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості у справі за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_6 про стягнення незаконно отриманої допомоги,-

в с т а н о в и в:

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (далі - Фонд) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2759,80 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року Фонд посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень при вирішенні спорів щодо виплати допомоги по безробіттю.

Так, заявник наголошує на тому, що при ухваленні судом касаційної інстанції судового рішення від 1 жовтня 2014 року було по-іншому застосовано положення статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Зокрема, заявник вказує на ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 року у справі К/9991/27760/12 і від 9 квітня 2014 року у справі №К/800/12082/13, де суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими аналогічні позовні вимоги було задоволено.

Вивчивши заяву Фонду і додані до неї матеріали, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що у даному випадку наявні підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду можуть бути виключно:

неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення з боку України міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як вбачається з тексту ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року, про перегляд якої просить заявник, суд касаційної інстанції погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо не встановлено факту отримання фізичною особою коштів на виконання договору цивільно-правового характеру, укладеного між цією особою та підприємством, то наявність самого лише договору без належних доказів його реального виконання не є підставою для висновку про перебування вказаної особи в трудових відносинах з підприємством.

Разом з тим, згідно ухвал Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 року і від 9 квітня 2014 року, на які посилається заявник як на підставу перегляду справи з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, аналогічні позовні вимоги було задоволено.

При цьому суд касаційної інстанції у зазначених рішеннях на підставі застосування одних й тих самих норм матеріального права, а саме, статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» дійшов протилежних висновків. Суд касаційної інстанції зазначав, що фізичною особою, яка отримала допомогу по безробіттю, було допущено зловживання покладених на неї Законом обов'язків, що виявилось в умисному не повідомленні Фонду про укладення договору цивільно-правового характеру, що суттєво впливає на надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

У зв'язку з наведеним колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що справа за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_6 про стягнення незаконно отриманої допомоги має бути допущена до перегляду Верховним Судом України, оскільки наявні підстави, передбачені пунктом 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_6 про стягнення незаконно отриманої допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

Д.В. Ліпський

М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

В.В. Юрченко