Справа № 872/15303/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 рокусправа № 811/2284/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року у справі № 811/2284/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держсанепідемслужби України у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держсанепідемслужби України у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо створення комісії і розслідування по факту професійного захворювання і смерті ОСОБА_2; зобов'язання створити комісію з розслідування та розслідувати факт професійного захворювання і смерті ОСОБА_2, скласти акт розслідування профзахворювання згідно діючого законодавства і видати його на руки ОСОБА_1, а також направити акт організаціям, передбаченим законодавством.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

В серпні 2013 року позивачка, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, машиніст підземного електровозу Інгульського рудоуправління Східного гірничозбагачувального комбінату - чоловік ОСОБА_1. За життя, з огляду на наявність захворювання, 11 березня 1987 року ОСОБА_2 проходив ВТЕК, за результатами якої складено довідку, в якій вказано, що захворювання є загальним. Натомість після смерті ОСОБА_2, а саме - 08.09.1987 року, напис в довідці "загальне захворювання" перекреслено та здійснено напис «професійне захворювання»

Позивачка посилається на те, що 17 червня 1987 року було складено акт розслідування профотруєння та профзахворювання № 10, проте його оригінал не зберігся, що позбавляє її права звернення до МСЕК для складання акту огляду з метою подальшого отримання виплат в зв'язку зі смертю чоловіка.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2012 року Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров'я України" направлено запит Головному експерту Кіровоградського обласного бюро МСЕК про надання висновку МСЕК про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 жовтня 2012 року головою обласної МСЕК №2 повідомлено ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 був оглянутий онкологічною ВТЕК в м. Кіровограді 11.03.1987 р. та йому було встановлено ІІ групу інвалідності, загального захворювання, терміном на 1 рік. Згідно виправлення від 08.09.1987 р. була замінена причина інвалідності на професійне захворювання. Згідно протоколів засідань онкологічної ВТЕК за 1987 рік даних про заміну причини інвалідності немає, а також в наданих документах відсутні відповідні документи про встановлення професійного захворювання, а тому встановити причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням неможливо (а.с.39).

Судом досліджувалася копія акту № 10 від 17 червня 1987 року, зі змісту якої вбачається, що будь-які печатки та штампи на примірнику, з якого вона знімалась, відсутні.

30 травня 2013 року позивачка звернулась із заявою до відповідача з вимогою виконати дії по відновленню втраченого акту розслідування профзахворювання її чоловіка, який помер 23 травня 1987 року, на що їй була надана відповідь, що чинне законодавство не передбачає процедури відновлення або повторного виготовлення втраченого акту розслідування профзахворювання.

Відповідно до п.62 Порядку проведення розслідування і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 30.11.2011 р. №1232 (надалі Порядок), всі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Відповідно до п.67 Порядку спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання.

У відповідності до п.70 Порядку спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 15. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу.

Судом першої інстанції встановлено, що повідомлення за формою П-3 про професійне захворювання ОСОБА_2 до відповідача не надходило, а тому посилання на протиправність його бездіяльності в частині нестворення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_2 та вимога створити таку комісію та скласти акт розслідування профзахворювання є безпідставними.

Згідно ч.7 ст.9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Пункт 33 Порядку, на який посилається позивачка, що підлягає застосуванню на думку позивачки до даних правовідносин, дійсно визначає право вимагати проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1. Але такі вимоги за даним пунктом ставляться до роботодавця, а не до Держсанепідслужби, і лише у разі виявлення порушення вимог цього Порядку. Розслідування ж професійного захворювання передбачає обстеження хворого, що виключає в даному випадку можливість застосування даного пункту з огляду на смерть ОСОБА_2.

Питання ж прийняття рішення МСЕК врегульоване Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 року № 606 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 грудня 2005 р. за №1455/11735 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.4. Інструкції визначено вичерпний перелік документів що є підставою розгляду питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Так, у вищезазначеному переліку відсутній акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання.

Окрім цього, згідно з п.2.5 Інструкції, у разі відсутності окремих документів, перелічених у пункті 2.4, та неможливості їх поновлення рішення приймаються на підставі наявних документів, що дозволяють винести обґрунтоване експертне рішення щодо причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або наслідками трудового каліцтва, яке може бути оскаржене.

Позивачкою надавались документи до обласної МСЕК для прийняття рішення про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, натомість рішення з даного питання на разі не прийняте, бездіяльність МСЕК позивачкою не оскаржувалась.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції про безпідставність заявленого позову саме до відповідача та про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог.

Мотивація та доводи, наведені у апеляційній скарзі позивача, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року у справі № 811/2284/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.01.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак