Справа № 425/1893/14-а
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 Провадження №2-а/425/47/14

Справа №425/1893/14-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді: Коваленка Д.С., секретар - Томко Л.А., за участю позивача: ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Петренка Валентина Миколайовича,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: закрите київське акціонерне товариство «Скломонтаж», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій протиправними, а також про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, яким просив визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача №144091 від 17 квітня 2014 року про припинення виплати йому пенсії, визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії з 01 травня 2014 року, а також зобов`язати відповідача поновити йому виплату пенсії з 01 травня 2014 року.

У судовому засіданні позивач підтвердив заявлені ним вимоги. Посилався на те, що підстав для припинення виплати раніше призначеної йому пенсії, не було. На момент призначення йому пенсії на пільгових умовах, у зв'язку із роботою у шкідливих умовах праці, він мав усі необхідні для призначення такої пенсії документи, недостовірність відомостей у яких відповідачем не була встановлена, а в суді не доведена.

Представник позивача вказував на те, що відповідач прийняв оскаржуване рішення та припинив виплату пенсії позивачу за відсутності передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави. Зокрема, відповідачем не було встановлено факту призначення пенсії відповідачу на підставі документів, що містять недостовірні відомості. А лист третьої особи в якому зазначено, що позивач не значиться у списках підприємства, і на цій підставі довідки видані позивачу слід вважати недійсними є необґрунтованим. Тому відповідач, мав спочатку перевірити отриману інформацію, і лише потім за наявності для цього підстав, припиняти виплату пенсії.

У поданих запереченнях і письмових поясненнях, представник відповідача вказував на те, що оскаржуване позивачем рішення прийняте виключно на підставі листа третьої особи, яким воно просить вважати видані позивачу довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії, не дійсними. При цьому, звертав увагу суду на те, що довідки видані на ім`я ОСОБА_1, а позивач за даними паспорту ОСОБА_1.

Представник третьої особи, у своїх поясненнях звертав увагу суду на те, що довідки видані ОСОБА_1 для отримання пільгової пенсії, були видані попередньою адміністрацією підприємства незаконно. Цей факт встановлено ревізійною комісією ЗКАТ «Скломонтаж» в актах від 30 січня 2014 року та 20 серпня 2014 року з тих підставах, що ніяких документів про роботу ОСОБА_1 в шкідливих умовах у ЗКАТ «Скломонтаж» не має; атестація робочих місць у ЗКАТ «Скломонтаж» не проводилась; наказу про зарахування ОСОБА_1 на роботу до ЗКАТ «Скломонтаж», а також документів про його роботу у шкідливих умовах, у тому числі наказу №119-к від 01 вересня 1978 року, не виявлено. При цьому усі довідки про підтвердження пільгового стажу роботи, які видала попередня адміністрація, взагалі повинно було видати інше підприємство, на якому позивач фактично працював; і ЗКАТ «Скломонтаж» не являється правонаступником тих, підприємств на яких працював позивач.

Свідок: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_1, пенсіонер) дав суду наступні свідчення: у період з 24 липня 1973 року по 01 квітня 2006 року, він працював на посадах слюсара-монтажника, прораба, майстра у Київському спеціалізованому управлінні - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2», яке після змін своєї назви та перетворень, стало закритим київським акціонерним товариством «Скломонтаж». Він особисто був знайомий з ОСОБА_1, оскільки той, у період з 01 вересня 1978 року по 31 липня 1992 року, теж працював у названому підприємстві. При цьому весь вказаний період, вони працювали разом на одній ділянці роботи, зокрема у цехах Рубіжанського хімічного комбінату, які займались виробництвом синтетичних барвників, де виконували ремонтні роботи скляних технологічних трубопроводів, по яких транспортувалась соляна, азотна та інші кислоти. Робоче місце було обумовлено тим, що працевлаштовані вони були саме на КСУ-25 «Промтехмонтаж-2», але на підставі договору з Рубіжанським хімічним комбінатом на виконання підрядних робіт, їх було відряджено на комбінат. Також засвідчив що на той час, він був начальником першої ділянки, в якій працював і ОСОБА_1. Працювали вони повний робочий день, з 07 години по 15 годину. При цьому він, як начальник ділянки, кожного місяця особисто заповнював журнал обліку робіт та відпрацьованого часу в цехах із шкідливими умовами праці, які також підписував начальник цеху та головний бухгалтер Рубіжанського хімічного комбінату, і після чого він особисто відвозив цей журнал кожного року начальнику відділу кадрів КСУ-25 «Промтехмонтаж-2», який рахував шкідливі умови праці. А робив він це кожного року.

Свідок: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: АДРЕСА_2, пенсіонер) дав суду наступні свідчення: у період з 05 грудня 1978 року по 03 травня 1994 року, він працював на посадах слюсара-монтажника, монтажника технологічних трубопроводів у Київському спеціалізованому управлінні - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2», яке після змін своєї назви та перетворень, стало Закритим Київським акціонерним товариством «Скломонтаж». А оскільки в цей період, його безпосереднім робочим місцем були цехи Рубіжанського хімічного комбінату, він іноді працював разом з ОСОБА_1, з яким там і познайомився. За час спільної роботи у бригадах, вони виконували ремонтні роботи скляних технологічних трубопроводів у цехах комбінату.

Свідок: ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: АДРЕСА_3, пенсіонер) дав суду такі свідчення: у період з 01 жовтня 1974 року по 06 вересня 2005 року, він працював на посадах слюсара-монтажника, водія, монтажника технологічних трубопроводів у Київському спеціалізованому управлінні - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2», яке після змін своєї назви та перетворень, стало Закритим Київським акціонерним товариством «Скломонтаж». У період роботи в цехах Рубіжанського хімічного комбінату, він іноді працював разом з ОСОБА_1, з яким там і познайомився. За час спільної роботи у бригадах, вони виконували ремонтні роботи скляних технологічних трубопроводів у цехах вказаного комбінату.

Суд, з огляду на предмет позовних вимог, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, та у їх сукупності, а також з урахуванням пояснень осіб, які беруть участь у справі і показань свідків, встановив наступні обставини:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.5), належить трудова книжка без номера, яка була видана 07 липня 1974 року (а.с.130,131,11-14,63-65).

Першого вересня 1978 року, у трудову книжку ОСОБА_1 був внесений запис про його зарахування слюсарем-монтажником у Київське спеціалізоване управління - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2» на підставі наказу №119-к від 01 вересня 1978 року (а.с.12). При цьому на підставі наказу №119-к від 01 вересня 1978 року, до його трудової книжки було внесено запис про те, що з 01 вересня 1978 року, він працює на Рубіжанському хімкомбінаті в особливо шкідливих умовах праці (а.с.12).

На підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР №485-х від 27 липня 1979 року та наказу Мінмонтажспецбуд СРСР №281 від 06 серпня 1979 року, Київське спеціалізоване управління - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2» перейменоване у Київське монтажне управління спеціалізоване тресту «Союзскломонтаж» Мінмонтажспецбуду СРСР (а.с.12,167,172,174).

У зв'язку із введенням нових тарифних умов оплати праці, 01 листопада 1987 року ОСОБА_1 у трудову книжку внесено запис про встановлення йому професії монтажника технологічних трубопроводів 5 розряду (а.с.12).

Першого серпня 1989 року, Київське монтажне управління спеціалізоване тресту «Союзскломонтаж» Мінмонтажспецбуду СРСР було перейменоване в Українське монтажне управління тресту «Союзскломонтаж», а 02 квітня 1991 року перетворено в Український філіал акціонерного товариства «Скломонтаж», який у 1992 році було перетворено в Українське монтажне управління «Скломонтаж». На підставі наказів №79-к від 31 липня 1992 року та №1 від 02 січня 1995 року, назване управління було перейменоване спочатку в орендне монтажно-ремонтне управління «Скломонтаж», а потім у закрите київське акціонерне товариство «Скломонтаж» (а.с.11-14,39,40,164-175,9).

На підставі наказу №79к від 16 листопада 1993 року, ОСОБА_1 звільнили з орендного монтажно-ремонтного управління «Скломонтаж», за його бажанням (а.с.13).

За період роботи з 01 вересня 1978 року по 31 липня 1992 року, працюючи у Київському спеціалізованому управлінні - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2» (яке за вказаний період змінювало назву та перетворювалось), ОСОБА_1 мав робоче місце безпосередньо у Рубіжанському хімічному комбінаті, де працював у цехах, що займались виробництвом синтетичних барвників, та виконував ремонтні роботи скляних технологічних трубопроводів, по яких транспортувалась соляна, азотна та інші кислоти, у складі бригад, що працювали повний робочий день, з 07 години по 15 годину (показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, письмові докази: а.с.164-175,11-14).

Встановлюючи як обставину, умови праці ОСОБА_1 на підставі письмових доказів та показань свідків, суд взяв до уваги доводи представника третьої особи щодо неправдивих та сумнівних, на його думку, свідчень ОСОБА_6 та ОСОБА_4 через те, що вони не надали суду первинних документів про їх роботу у шкідливих умовах праці. Однак ці доводи не можуть бути прийнятими з огляду на те, що свідки надали суду оригінали своїх трудових книжок, копії яких є в матеріалах справи, які підтверджують надані ними свідчення. А акт перевірки №32 пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Києва щодо свідка ОСОБА_6, на який посилався представник третьої особи, сам по собі, не являється правовстановлюючим документом, а як доказ був оцінений судом у сукупності з іншими доказами. При цьому, суд не брав до уваги свідчення вказаних свідків в частині їх суб'єктивної оцінки шкідливості умов праці, в яких вони працювали, а встановив на їх підставі умови праці ОСОБА_1.

Далі, судом було встановлено що з 07 грудня 2006 року, ОСОБА_1 Управлінням пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, як працівнику зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, тобто на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.2,8).

Четвертого квітня 2014 року, Управління пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області отримало лист від закритого київського акціонерного товариства «Скломонтаж», яким повідомлялось про те, що ОСОБА_7 у списках КСУ-25 тресту «Промтехмонтаж-2», у подальшому ЗКАТ «Скломонтаж» не значиться, а всі документи та довідки, які були видані ОСОБА_1 слід вважати недійсними (а.с.8,9,83,86).

Сімнадцятого квітня 2014 року, начальником Управління пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області прийнято рішення у вигляді розпорядження щодо відмови в пенсії ОСОБА_1, а фактично про припинення її виплати. Підставою для прийняття вказаного рішення став висновок управління, що за відсутності довідок про підтвердження стажу роботи у шкідливих умовах праці, які були визнані недійсними, у ОСОБА_1 право на пенсію за віком на пільгових умовах відсутнє, оскільки для цього у нього не вистачає стажу на таких роботах більше 10 років. І як наслідок, саме на цій підставі, внутрішнім розпорядженням №69 (для бухгалтерії) ОСОБА_1 виплату пенсії з 01 травня 2014 року, припинено (а.с.85,87,101-102).

Вважаючи прийняте рішення незаконним, а вчинені дії з припинення виплати йому пенсії протиправними, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом, яким просить визнати прийняте рішення незаконним, дії з припинення виплати йому пенсії протиправними, а також зобов'язати управління пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області поновити виплату пенсії (а.с.2-4).

Усі вказані вище обставини, встановлені судом з огляду на зміст і межі позовних вимог, зокрема з огляду те, що питання правомірності призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, предметом судового розгляду не являється, оскільки позивач оскаржує правомірність рішення та дій відповідача щодо припинення виплати вже призначеної ним пенсії. А підстав, передбачених частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України для виходу за межі позовних вимог, судом не встановлено.

Натомість, із встановлених обставин вбачається, що між ОСОБА_1 та Управлінням пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області дійсно виник публічно-правовий спір, в межах якого позивач вважає, що його право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, порушується органом який її призначив шляхом прийняття незаконного рішення та вчинення неправомірних дій.

Для вирішення спору, враховуючи визначені судом правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

Положеннями частини першої статті 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Зазначене право гарантується державою через створені та діючі системи органів пенсійного фонду України, які призначають пенсійні виплати (пенсії) для забезпечення громадян України у старості, та на підставі частини другої статті 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що з 07 грудня 2006 року, ОСОБА_1, Управлінням пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, як працівнику зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, тобто на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і йому почали виплачувати пенсію (а.с.2,8).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України), складові елементи якого постійно розвиваються також і у практиці Європейського Суду з прав людини. Але незмінним і загальновизнаним залишається такий його елемент, як «правова певність», тобто правова визначеність положення людини в тій ситуації, в якій вона перебуває.

Тому отримавши статус пенсіонера на пільгових умовах, ОСОБА_1, отримав і право на виплату йому щомісячної пенсії, а разом з цим гарантії держави на законне очікування того, що зміна отриманого ним положення, може мати місце тільки у випадках прямо передбачених і врегульованих законом.

Так, положення частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначають, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, підставою для припинення виплати пенсії будь-якого виду (призначеної за загальними підставами або на пільгових умовах), а тому і правовою підставою для зміни положення будь-якого пенсіонера, який отримує пенсію є наявність одного з випадків, передбачених цим або іншими законами.

Судом встановлено, що відповідач 17 квітня 2014 року прийняв рішення про припинення виплати пенсії позивачу, а з 01 травня 2014 року фактично припинив її виплату.

З огляду на положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, саме відповідач повинен довести правомірність прийнятого ним рішення та вчиненої дії, зокрема наявність підстав для їх вчинення і прийняття.

Уважно оцінивши усі докази у їх сукупності, а також кожний з них окремо, суд вважає що відповідач не надав та в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази того, що на момент прийняття оскаржуваних позивачем рішення та дії, існував хоча б один з випадків, передбачених законом для припинення виплати пенсії позивачу.

Існуючі в матеріалах справи докази свідчать про те, що рішення про припинення виплати пенсії позивачу було прийнято відповідачем виключно на підставі листа ЗКАТ «Скломонтаж», яким воно вказує на недійсність виданих позивачу документів та довідок, через відсутність позивача у списках підприємства (а.с.8,176).

Суд вважає, що сам по собі отриманий відповідачем лист (а.с.9), з огляду на його зміст, об'єктивно не підтверджує наявність хоча б одного з випадків передбачених законом для припинення виплати пенсії позивачу, оскільки в листі не вказано про які списки йде мова (ким і коли вони складені; яке відношення до них має позивач) та чим передбачено, що на цій підставі усі документи і довідки, видані позивачу раніше для призначення пенсії, слід вважати недійсними, а головне що це є однією з підстав для припинення виплати пенсії.

Як згадувалось вище, територіальні органи пенсійного фонду України, як органи державної влади, в силу положень частини другої статті 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому відповідач, як територіальний орган пенсійного фонду України після отримання вказаного вище листа, зобов'язаний був приймати рішення про припинення виплати пенсії, не автоматично, а тільки за умови встановлення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, одного з випадків, із наявністю якого закон пов'язує необхідність прийняття такого рішення.

Однак на думку суду, вказаного зроблено не було, що підтверджується наступним.

Згідно положень частини другої статті 63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи діють на підставі положення про територіальні органи Пенсійного фонду, затвердженого правлінням Пенсійного фонду.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (в редакції постанови №5-5 від 25 лютого 2008 року) було затверджено «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах» за яким, управління контролюють достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; проводять перевірки достовірності відомостей, поданих для призначення і виплати пенсій (підпункти 5 і 6 пункту 2.2. Положення).

Для виконання зазначених функцій і завдань, управлінню надано право одержувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб і від фізичних осіб - підприємців відомості, інформацію, документи і матеріали; проводити перевірки достовірності відомостей поданих для призначення пенсії, та отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час проведення таких перевірок (підпункт 1,4 пункту 2.4. Положення).

Також, частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право органів пенсійного фонду, у необхідних випадках, перевіряти обґрунтованість видачі підприємствами, організаціями і окремими громадянами документів для оформлення пенсії, достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Право на перевірку обґрунтованості видачі підприємствами, організаціями і окремими особами відповідних документів для оформлення пенсії, у необхідних випадках, передбачено і законом України «Про пенсійне забезпечення» у статті 100.

Таким чином, у зв'язку з отриманням листа ЗКАТ «Скломонтаж» щодо недійсності виданих позивачу документів та довідок для призначення пенсії на пільгових умовах, через відсутність позивача у списках підприємства, відповідачу (завданням якого є контроль за достовірністю документів та відомостей, наданих для призначення пенсії) слід було використати своє право на здійснення перевірки отриманих відомостей шляхом збирання додаткової інформації, документів та пояснень, оскільки зміст листа ЗКАТ «Скломонтаж» об'єктивно не містить жодних відомостей про наявність встановленої законом підстави для припинення виплати пенсії позивачу.

Не використавши надані повноваження, через бездіяльність, відповідач вчинив не розсудливо, що призвело до прийняття не обґрунтованого та передчасного рішення про припинення виплати позивачу пенсії, і вчинення фактичних дій щодо припинення її виплати, тобто за відсутності для цього одного з випадків, передбачених законом, з яким останній пов'язує можливість зміни правового становища пенсіонера.

Необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення та вчиненої дії, полягає у тому, що відповідач маючи реальну правову можливість з'ясувати, але не з'ясував усіх обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності підстав для припинення виплати позивачу пенсії.

Так, судом було з'ясовано, що підставою для надіслання листа ЗКАТ «Скломонтаж» відповідачу стали висновки ревізійної комісії ЗКАТ «Скломонтаж» зроблені в акті від 30 січня 2014 року про те, що ніяких документів про роботу ОСОБА_1 в шкідливих умовах у ЗКАТ «Скломонтаж» не має; атестація робочих місць у ЗКАТ «Скломонтаж» не проводилась; наказу про зарахування ОСОБА_1 на роботу до ЗКАТ «Скломонтаж», а також документів про його роботу у шкідливих умовах не виявлено (а.с.141).

Оцінюючи вказаний доказ, суд приймає до уваги заперечення представника позивача щодо неможливості його використання, але відхиляє їх оскільки його висновок ґрунтується на звуженому тлумаченні статей 73 та 74 Закону України «Про акціонерні товариства».

Разом з цим, суд вважає що названий доказ не підтверджує того, що усі документи та довідки, що були видані попередньою адміністрацією ЗКАТ «Скломонтаж» ОСОБА_1 для призначення пільгової пенсії є недійсними або містять недостовірні відомості. Оскільки вказаний акт, а також акт, який надав представник ЗКАТ «Скломонтаж» від 20 серпня 2014 року, не містять відомостей про те, що будь-які документи про прийняття на роботу ОСОБА_1 та про його роботу у шкідливих умовах праці, були відсутніми саме на момент видачі усіх цих документів позивачу. А за зберігання цих документів, оскільки обов'язок щодо зберігання трудового архіву лежить на підприємстві, позивач, як працівник, не може нести відповідальності.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 має трудову книжку, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та містить записи, що вчиняються саме на підставі первинних документів, відсутність яких на момент вчинення цих записів, ні відповідачем, ні третьою особою не доведено.

Також суд враховує й те, що ні відповідач, ні третя особа не змогли спростувати той факт, що позивач працював у Київському спеціалізованому управлінні - 25 тресту «Промтехмонтаж - 2» (яке сьогодні іменується як ЗКАТ «Скломонтаж») на посадах слюсара-монтажника та монтажника технологічних трубопроводів 5 розряду, при чому повний робочий день безпосередньо у цехах Рубіжанського хімкомбінату у виробництві «синтетичні барвники», здійснюючи ремонтні роботи скляних (технологічних) трубопроводів.

До зауважень представника відповідача з приводу того, що усі довідки ЗКАТ «Скломонтаж» видані на ім'я ОСОБА_1, а по паспорту позивач - ОСОБА_1, суд відноситься критично. По-перше як встановлено судом, це не було підставою для прийняття відповідачем рішення про припинення виплати йому пенсії. А по-друге, при призначенні пенсії претензій до довідок ЗКАТ «Скломонтаж» у цьому аспекті, у відповідача не було. І це правильно, оскільки третьою особою не доведено що ці довідки належать іншій особі, не позивачу. Що не доведено і відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення та дій та на момент розгляду справи, а тому має місце описка.

Судом встановлено, що відповідач вирішив не брати до уваги усі видані ЗКАТ «Скломонтаж» довідки для підтвердження пільгового стажу позивача, а тому дійшов висновку про відсутність у нього підтвердженого стажу роботи у шкідливих умовах.

Наведеного висновку, відповідач дійшов передчасно, оскільки на виконання положень пункту 17 і 18 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637, йому було слід допитати не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Однак, у зв'язку з тим що цього зроблено не було, як вже вказувалось, відповідач дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, та як наслідок прийняв необґрунтоване рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Самі ж довідки про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 (а.с.17,18), оцінивши їх у сукупності із записами його трудової книжки та показаннями свідків, суд вважає такими, що не містять недостовірних відомостей, а наявність таких, ні відповідачем, ні третьою особою не доведено.

Доводи представника третьої особи про те, що ЗКАТ «Скломонтаж» не мало повноважень видавати такі довідки через те, що ОСОБА_1 працював на іншому підприємстві, суд відхиляє. Оскільки саме із ЗКАТ «Скломонтаж» останній знаходився у трудових відносинах, а на Рубіжанському хімічному комбінаті він просто мав робоче місце. А як відомо, місце роботи та робоче місце може не збігатись, як сталось у випадку із позивачем. При цьому, суд враховує положення абзацу 2 пункту 1 названого «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якими передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі документів, виданих саме за місцем роботи, а не за робочим місцем, а також архівними установами. А свідчення свідка: ОСОБА_4 вказують на те, що усі документи, які підтверджували умови праці ОСОБА_1, як і усіх інших працівників ЗКАТ «Скломонтаж», які працювали на Рубіжанському хімкомбінаті, передавались саме на ЗКАТ «Скломонтаж».

Доказів того, що ЗКАТ «Скломонтаж» не являється правонаступником тих, підприємств на яких працював ОСОБА_1, на чому наполягав представник ЗКАТ «Скломонтаж», ним не надано. А записи трудових книжок позивача та свідків (а.с.11-14), та зміст листа самого ЗКАТ «Скломонтаж» (а.с.9) доводять зворотнє.

У судовому засіданні представник ЗКАТ «Скломонтаж» також наполягав на тому, що атестація робочих місць, як обов'язкова умова для призначення пенсії позивачу, у ЗКАТ «Скломонтаж» не проводилась. Суд не може прийняти такі доводи, оскільки періодом роботи позивача, на якій йому видано підтверджуючі довідки про стаж роботи у шкідливих умовах праці, являється період з 01 вересня 1978 року по 31 липня 1992 року, тобто період коли атестація робочого місця не була обов'язковою умовою для призначення пільгової пенсії, згідно законодавства.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем рішення у вигляді акту індивідуальної дії: розпорядження про припинення виплати пенсії ОСОБА_1, а також вчинення дії щодо припинення виплати йому пенсії з 01 травня 2014 року, Управління пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області не встановило і не мало законних підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1, а тому змінило його правове становище у порушення принципу верховенства права, а також порушило право останнього на отримання пенсії на пільгових умовах

Тому, позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування розпорядження №144091 від 17 квітня 2014 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1, а також визнання протиправними дії названого управління щодо припинення виплати йому пенсії з 01 травня 2014 року, слід задовольнити.

А оскільки обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права у вигляді зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з 01 травня 2014 року, суд вважає належно обраним, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Зважаючи на те, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, а судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок, суд вважає здійсненими і документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 1-7,12,17-20,23,24,69-87,94,138,143,151-154,158-167,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: закрите Київське акціонерне товариство «Скломонтаж», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій протиправними, а також про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області №144091 від 17 квітня 2014 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), з 01 травня 2014 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), починаючи з 01 травня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів, з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко