Справа № 804/19227/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -
20 листопада 2014 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, у якому просить:
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632,29 грн. у виконавчому провадженні №44364835;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632,29 грн. у виконавчому провадженні №44364835.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 1632,29 грн. Проте дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, на думку позивача, є незаконними та відповідна постанова підлягає скасуванню, оскільки ДП «Придніпровська - залізниця», керуючись вимогами податкового законодавства України, здійснило сплату боргу на виконання рішення суду у добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк, та надало цьому документальне підтверження, як наслідок, у зв'язку з погашенням суми заборгованості, відповідач на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» мав закінчити виконавче провадження, проте виконавче провадження закінчено не було.
Сторони в судове засідання не прибули
У судовому засіданні 16 грудня 2014 року у зв'язку із неявкою до суду представників сторін, судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Постановою про відкриття виконавчого провадження було встановлено боржнику строк для самостійного виконання виконавчого документа до 18.08.2014 року.
18.05.2014 року згідно постанови державного виконавця у ВП №44364835 виконавче провадження було зупинено із зазначенням підстав зупинення - направлення державним виконавцем на адресу суду заяви про роз'яснення судового рішення.
18.08.2014 року за вих.№ НЮв-4/794 позивач особисто надав до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції документальне підтвердження фактичного виконання рішення суду, а саме: платіжні доручення № 2520, 2519 від 18.08.2014
05.11.2014 року відповідачем поновлено виконавче провадження.
06.11.2014 року відповідачем винесено оскаржувану постанову у виконавчому провадженні №44364835 про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої стягнуто виконавчий збір у розмірі 1632,29 грн., у зв'язку із невиконанням у добровільному порядку вимог виконавчого документу.
06.11.2014 року виконавче провадження №44364835 з примусового виконання виконавчого листа №2/180/696/2014 приєднано до зведеного виконавчого провадження №45370429.
15.12.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №44364835.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи - виконавчі листи, що видаються судами.
Згідно п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Відповідно до постанови від 12.08.2014р. про відкриття виконавчого провадження №44364835, позивач добровільно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області у строк, встановлений для самостійного його виконання, повністю не виконав та з заявою про відстрочку виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, не звертався, а тому, суд приходить до висновку, що постанова від 06.11.2014 року про стягнення з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 1632,29 грн. у виконавчому провадженні ВП № 44364835 винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1. 2. 5, 8. 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчою провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.
Вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, передбачено ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Суд зазначає, що 15.12.2014 року у зв'язку з фактичним виконанням позивачем рішення у повному обсязі згідно з вимогами виконавчого документа, старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій не зазначено про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження.
Враховуючи вищевикладене, підстави щодо визнання протиправними дій державного виконавця Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.11.2014 р. ВП № 44364835 відсутні.
При цьому суд не приймає посилання позивача на ст. 168 Податкового кодексу України, яка, на його думку, під час виконання рішення суду зобов'язує Державне підприємство «Придніпровська залізниця» як податкового агента утримати податок із суми перерахованого доходу, оскільки спеціальнім законом в сфері виконання судових рішень є саме Закон України «Про виконавче провадження», який не передбачає право боржника на часткове, на свій розсуд виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник