Справа № 174/234/14-а (2-а/174/11/2014)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" жовтня 2014 р. справа № 174/234/14-а 2-а/174/11/2014

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року у справі №174/234/14-а (2-а/174/11/2014) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області (далі - Відповідач -1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправними дії відповідачів, що полягали у прийнятті рішень від 12 грудня 2013 року та від 23 грудня 2013року в частині відмови в призначенні йому пільгової пенсії за Списком №1;

- зобов'язати відповідачів призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію на пільгових умовах за Списком №1, з дня його звернення до УПФУ, тобто з 08.11.2013р..

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідачі просять скасувати постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги, відповідачі зазначають, що час прийняття рішень діяли відповідно до норм пенсійного законодавства, у спосіб та у межах компетенції, рішення приймалися на підставі доказів, наданих позивачем, тому підстави для задоволення позовних вимог на час вирішення справи судом першої інстанції не було. Крім того, суд, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1, не врахував норм діючого законодавства, відповідно до якого Головне управління ПФУ здійснює призначення та виплату пенсій військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», інші види пенсій призначаються районними управліннями ПФУ.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення у справі, виходячи із наступного.

Записами у трудовій книжці позивача, архівними довідками, копіями наказів по підприємству підтверджено, що ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря-ремонтника цеху №9/1 Вільногірського заводу електровакуумного скла з 09.12.1983 року по 01.12.1992 року, був зайнятий повний робочий день на роботах із особливо шкідливими умовами праці (обслуговування металургійного облаштування, яке використовувалося для виготовлення та подачі шихти, із застосуванням оксидів свинцю).

08 листопада 2013р. позивач звернувся із заявою до Управління пенсійного фонду України в м. Вільногірську про призначення йому пенсії на пільгових умовах по списку №1, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 52).

Надані позивачем документи з метою підтвердження наявності пільгового стажу були направлені на розгляд комісії по підтвердженню пільгового стажу до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 12 від 12 грудня 2013 року (а.с. 81-82), ОСОБА_1 відмовлено у підтвердженні періоду його роботи з 09.12.1983 по 01.12.1992р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1. Рішення обґрунтовано не можливістю з наданих документів встановити чи був зайнятий заявник на роботах, передбачених Списком №1.

Оскільки для зарахування до пільгового стажу не підтверджено зазначені у трудовій книжці позивача періоди роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, останньому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (протокол №17 засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Управління пенсійного фонду України в м. ВІльногірську від 23.12.2013р. - а.с. 84-86).

Як слідує із суті заявленого позову, незгода позивача з такими рішеннями відповідачів щодо не зарахування вищевказаного періоду його роботи до пільгового стажу та зобов'язання відповідачів призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня виникнення права на пенсію - і є предметом судового спору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, не врахував положень нормативних актів, якими визначено компетенцію та функції, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, відповідно до п.п. 5 п. 2.2. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №11-2 від 27.06.2002, головні управління , відповідно до покладених на них завдань здійснюють призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Інші види пенсій призначаються районними управліннями ПФУ.

Що стосується суті позовних вимог, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Однак, при розгляді заяви ОСОБА_1 та вивченні архівних документів після ліквідації підприємства Комісією при Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області свідки не допитувались, їх документи не вивчались, у протоколі про це не зазначалося, а комісією по розгляду питань з призначення та виплати пенсій УПФУ в м. Вільногірську 23.12.2013р. рішення про відмову у призначенні пенсії також прийнято без належного вивчення та оцінки усіх доказів.

В той же час, частиною третьою статті другої КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, згідно ч.2 ст.72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наданими позивачем доказами (записами трудової книжки, інформативними довідками, архівними виписками), показами свідків, які працювали із позивачем на одному і тому ж підприємстві, в одних і тих же умовах у спірний період, підтверджується факт роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника цеху №9/1 Вільногірського заводу електровакуумного скла з 09.12.1983 року по 01.12.1992 року, та зайнятість останнього повний робочий день на роботах із особливо шкідливими умовами праці (обслуговування металургійного облаштування, яке використовувалося для виготовлення та подачі шихти, із застосуванням оксидів свинцю).

Отже, висновки відповідачів, покладені в основу прийнятих ними рішень про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за списком №1, є безпідставними та спростовуються доказами, що є у справі.

Виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, предметом судового спору була саме незгода позивача з рішеннями відповідачів про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах, визнання протиправними дій щодо не зарахування спірного періоду його роботи до пільгового стажу та зобов'язання призначити йому пенсію на пільгових умовах з дня виникнення права на пенсію.

Саме на захист таких порушених прав заявлявся позивачем адміністративний позов і саме на усунення такого порушено права має бути прийняте судове рішення, з урахуванням вимог статті 162 КАС України, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення та формулювання його резолютивної частини.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені рішення відповідачів про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу, а як наслідок - і про відмову у призначенні пенсії за п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не відповідають положенням частини 3 статті 2 КАС України, є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів на підтвердження пільгового стажу та загального стажу роботи, ОСОБА_1 мала б бути призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня його звернення до УПФУ, як це і передбачено статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального, таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року у справі №174/234/14-а (2-а/174/11/2014) - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 12 від 12 грудня 2013 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні періоду роботи з 09.12.1983р по 01.12.1992р для зарахування до пільгового стажу.

Визнати протиправним та скасувати рішення (протокол) засідання комісії Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області № 17 від 23 грудня 2013 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії на пільгових умовах по Списку №1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в особливо шкідливих умовах праці на посаді слюсаря-ремонтника цеху №9/1 Вільногірського заводу електровакуумного скла у період з 09.12.1983 року по 01.12.1992 року до пільгового стажу за Списком №1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 08 листопада 2013р..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак