Справа № 295/12403/14-а
Суддя: Комісарчук О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого - судді Комісарчук О.В.

З участю секретаря Никончук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі про визнання рішення незаконним, зобов'язання нарахувати та виплачувати пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати рішення Комісії по розгляду питань з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі, відповідно до якого їй відмовлено в призначенні пенсії за віком, зобов'язати включити до страхового стажу позивача час догляду за інвалідом І групи загального захворювання у період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 року, призначити пенсію за віком, починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії - 03.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 року позивач, будучи опікуном відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира, здійснювала догляд за хворою матір'ю, яка була визнана недієздатною. Вказаний вище період не був включений до страхового стажу, оскільки протягом цього часу не був сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Управління праці та соціального захисту населення не проводило нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Позивач вважає, що має право на включення вказаного періоду до страхового стажу, оскільки незважаючи на те, що була зареєстрована як фізична особа-підприємець, але фактично підприємницькою діяльність не займалась, жодних доходів не отримувала.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові з урахуванням письмових пояснень, долучених до матеріалів справи.

Представник відповідача в судових засідання проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що Комісією правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач в установленому законом порядку не набула право на призначення пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 62-64).

Судом встановлено, що 03.06.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закону № 1058) у зв'язку з досягнення 55-річного віку.

Рішенням Комісії по розгляду питань з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 18.06.2014 року позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком у зв'язку з тим, відсутній необхідний стаж роботи 30 років.

За загальним правилом згідно ст. 26 Закону № 1058-ІV від 09.07.2003 року, який набув чинності з 01.01.2004 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку 60 років право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 58 років - які народились з 01.04.1959 року по 30.09.1959 року.

Відповідно до п. 7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058 до 01.01.2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення від роботи.

На момент звернення з заявою про призначення дострокової пенсії страховий стаж позивача складав 25 років 6 місяців 7 днів. До страхового стажу не включено період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 рік, оскільки за цей позивачем не були сплачені страхові внески.

Згідно Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_1 (Форма ОК-5) за період з 01.01.2002 року по 01.11.2011 року страхові внески позивачем не сплачувались та за неї не перераховувались (а.с. 110).

Судом встановлено, що у період з 01.10.2006 року по 30.09.2012 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира та отримувала щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає з інвалідом 1 та 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії потребує стороннього догляду (а.с. 11-14, 108).

В силу п. 14 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно п. 2 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, для осіб, зазначених у пунктах 7-9, 12-14, 17 і 18 статті 11 цього Закону.

Зі змісту відповіді Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира від 18.03.2014 року № 912/06-13 вбачається, що Управлінням не здійснювалось нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачу у зв'язку з тим, що остання перебувала на обліку як фізична особа-підприємець, тобто вважалась самозайнятою особою (а.с. 14).

В силу п. 3 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які відповідно до п. 5 ст. 14 та ч. 1 ст. 15 цього ж Закону є страхувальниками та платниками страхових внесків.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону № 1058 страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Згідно відповіді Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі від 07.11.2014 року № 18852/05-02 у період з 21.08.1995 року по 01.11.2011 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України як фізична особа-підприємець та відповідно до Законів України "Про систему оподаткування", "Про збір про обов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до відповіді Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі від 06.11.2014 року № 18761/04 страхувальники формують і подають до органів Пенсійного фонду з місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застраховану особу один раз на рік до квітня поточного року згідно із затвердженим графіком за попередній рік роботи. ОСОБА_1 за період з 2002-2009 роки комплекти документів первинної звітності по персоніфікованому обліку не подавала (а.с. 112), відповідно страхові внески, необхідні для визначення страхового стажу для призначення пенсії, не сплачувала.

Частина 12 статті 20 Закону № 1058 визначає, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Посилання позивача на те, що безпосередньо підприємницьку діяльність вона не здійснювала, доходи не отримувала, не мають юридичного значення для вирішення даної справи, а тому є безпідставними.

Будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець позивач зобов'язана була сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, принаймні у мінімальному розмірі, визначеному "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 3 21-1 від 19.12.2003 року, чого нею зроблено не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, у зв'язку з чим перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхові внески не сплачувала. Крім того, Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира не здійснювало нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Неправомірність дій Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира щодо не проведення нарахувань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем не оскаржується.

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 1058 до страхового стажу включається період, протягом якого позивач підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески. У період з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року ОСОБА_1 підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із Законом № 1058, але страхові внески сплачені не були, тому правові підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу, який надає право на призначення пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі відсутні, дії відповідача відповідають вимогам закону.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Комісарчук