Справа № 275/976/14-а
Суддя: Грищенко М. В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/976/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2014 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Грищенко М. В.,

при секретарі - Довгаленко О.І.,

за участі: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Лужних Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Брусилівської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради шостого скликання від 12 березня 2014 року «Про затвердження протоколу постійної комісії». В обґрунтування позову зазначено, що в 2009 році позивачем було подано заяву до Брусилівської селищної ради про надання у власність земельної ділянки площею 0,12га для будівництва жилого будинку. 21 травня 2009 року на тридцять другій сесії Брусилівської селищної ради п'ятого скликання було прийнято рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки площею 0,12га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1. При цьому працівниками Брусилівської селищної ради було проведено обмір земельної ділянки та встановлено межі.

В кінці вересня 2014 року позивач отримав рішення сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради шостого скликання від 12 березня 2014 року «Про затвердження протоколу постійної комісії», в якому зазначається про затвердження протоколу виїзного засідання постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій про те, що згідно проведеним обмірам встановити межі земельної ділянки по вул.8 Березня,13, ОСОБА_4 в розмірі 27,7м х 42,0м х 27,7м х 42,0м., було внесено зміни до п.2 рішення 32 сесії 5 скликання від 21.01.2009 року «про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_4» та викласти його в новій редакції: «Надати ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1».

Позивач зазначає, що не подавав заяв до Брусилівської селищної ради, постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій щодо обміру наданої йому земельної ділянки, перегляду рішення тридцять другої сесії Брусилівської селищної ради п'ятого скликання від 21.05.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_4». В своєму рішенні селищна рада посилається на п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким не парадбачено, що селищна рада має право вносити зміни до рішень сесії селищної ради на свій розсуд. Також селищна рада посилається на ст.ст.158, 159, 160, 161 ЗК України, які тлумачать вирішення земельних спорів, але позивач заяв з цього приводу до селищної ради не подавав і у нього немає земельних спорів.

Позивач вважає, що рішення сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради шостого скликання від 12 березня 2014 року прийнято без будь-яких правових підстав, всупереч Конституції України та законів України, порушує його права на отримання земельної ділянки у визначених розмірах.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що він був присутнім на засіданні постійної комісії Брусилівської селищної ради з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій, але згоди на внесення змін до рішення Брусилівської селищної ради, яким була надана земельна ділянка ОСОБА_4, він не надавав.

Представник відповідача Лужних Л.В. позовні вимоги не визнала, підтримала письмові заперечення, в яких зазначено, що 11.03.2014 року відбулося виїздне засідання постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій, предметом розгляду якого був спір з приводу суміжного користування між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 По АДРЕСА_1 всі громадяни, кому було наділено земельні діялнки, окрім ОСОБА_4, виготовили державні акти на право власності на землю. Таким чином, межі земельних ділянок, окрім земельної ділянки ОСОБА_4, є визначеними в натурі та мають відповідних власників. До моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 вона належить до земель комунальної власності і селищна рада правомочна в прийнятті рішень щодо даної земельної ділянки. Брусилівська селищна рада вважає, що рішення сорок восьмої сесії шостого скликання від 12 березня 2014 року «Про затвердження протоколу постійної комісії» прийнято відповідно до вимог законодавства та в межах повноважень Брусилівської селищної ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийнятті рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішені справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачені законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтями 24, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Судом встановлено, що за змістом протоколу №2 від 11 березня 2014 року постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій оспорюване рішення Брусилівської селищної ради було прийнято за рекомендацією постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій за наслідками розгляду земельного спору за заявою ОСОБА_5 про те, що сусід ОСОБА_6 порушив межу земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2. ( а.с.22)

Повноваження органів місцевого самоврядування стосовно вирішення земельних спорів у межах населених пунктів та порядок розгляду таких спорів визначені главою 25 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

. Відповідно до порядку розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування, визначеного ст.159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.(ч.1) Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.(ч.2) Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.(ч.3) У рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання. (ч.4)

Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.(ч.5)

Права і обов'язки сторін при розгляді земельних спорів, визначені ст.160 ЗК України, згідно з якою сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Суд звертає увагу на те, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже органом, який розглядає і вирішує земельний спір з прийняттям відповідного рішення є пленарне засідання сільської, селищної, міської ради.

Судом встановлено, що під час розгляду на пленарному засіданні Брусилівської селищної ради протоколу №2 від 11 березня 2014 року постійної комісії з питань агропромислового розвитку, земельних відносин, використання природних ресурсів та розвитку села, планування та забудови територій з рекомендацією щодо вирішення земельного спору за заявою ОСОБА_5 не брали участі ні позивач ОСОБА_4, ні інші зацікавлені сторони, які не були завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що рішення за наслідками розгляду земельного спору було передано сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Таким чином, під час прийняття оспорюваного рішення щодо земельного спору на пленарному засіданні селищної ради були порушені права позивача, передбачені ст.160 ЗК України, зокрема, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору.

Окрім того суд звертає увагу на те, що при вирішенні даного земельного спору з приводу порушення межі між співвласниками суміжних земельних ділянок, якими є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід було керуватися статтями 106, 107 ЗК України, якими визначені обов'язки власників земельних ділянок щодо визначення спільних меж та способи відновлення меж.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, який здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками, викладений в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18 травня 2010 року.

За змістом оскаржуваного рішення щодо земельного спору з приводу порушення межі між співвласниками суміжних земельних ділянок, якими є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, земельний спір в частині відновлення меж суміжних земельних ділянок не був вирішений по суті відповідно до вимог ст.ст.106, 107 ЗК України та з визначенням у рішенні порядку його виконання у відповідності з Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18 травня 2010 року.

Натомість, оспорюваним рішенням були внесені зміни до рішення селищної ради, яким було надано позивачу ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки площею 0,12га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Суд вважає, що рішення тридцять другої сесії Брусилівської селищної ради п'ятого скликання від 21 травня 2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної докумекнтації по передачі земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_4» пов'язане з реалізацією суб'єктивного права позивача ОСОБА_4на безоплатне одержання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації в порядку, визначеному ст.118 ЗК України, і на підставі вказаного рішення виникли відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_4 не надавав згоди на зміну вказаного рішення.

За таких встановлених судом обставин оспорюване рішення Брусилівської селищної ради є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки буле прийняте з порушенням вимог ст.ст.159, 160 ЗК України, без врахування положень ст.ст.106,107 ЗК України та за відсутності згоди позивача щодо зміни рішення, внаслідок якого виникли правовідносини з реалізації права позивача на безоплатну передачу у власність земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України підлягають присудженню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 73,08 гривень з місцевого бюджету Брусилівської селищної ради Житомирської області.

Враховуючи викладене, на підставі ст.19 Конституції України, ст.ст.24, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12, 106, 107, 158 - 160 ЗК України, керуючись ст.ст. 2,6, 11,17, 69 -71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Брусилівської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити повністю.

Визнати рішення сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради шостого скликання від 12 березня 2014 року «Про затвердження протоколу постійної комісії» протиправним і скасувати вказане рішення.

Відшкодувати позивачеві ОСОБА_4 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 73,08 гривень з місцевого бюджету Брусилівської селищної ради Житомирської області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грищенко М. В.