Справа № 464/10996/14-а
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/267/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про перерахунок підвищення до пенсії як реабілітованій особі, -

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова, в якому після уточнення позовних вимог в усному порядку просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати нараховувати та виплачувати їй починаючи з 01 травня 2014 року підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з довідкою про реабілітацію №4/5-867 від 08.10.1992р. вона визнана реабілітованою на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991р.н. та у відповідності до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» їй передбачена доплата до пенсії в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення відповідачем у спірний період виплачувалось в меншому розмірі, керуючись при цьому постановою КМУ від 16 липня 2008р. за №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в якому просить в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який втратив чинність з 01.01.2004 року було визначено підвищення до пенсій громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані - на 25 % мінімальної пенсії за віком. Згідно довідки про реабілітацію, виданої інформаційним бюро управління внутрішніх справ у Львівській області, позивачу було встановлено підвищення до пенсії як члену сім'ї реабілітованого у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленої на той час розрахункової величини розміру мінімальної пенсії за віком, яка застосовувалась при обчисленні відповідних підвищень і надбавок до пенсії (19,91х25%). В період з 01.01.2002р. по 31.08.2008р. розмір мінімальної пенсії за віком (визначення розрахункової величини), яка застосовувалась для обчислення підвищення до пенсії особам, які були членами сімей осіб, які зазнали політичних репресій, не змінювався. З 01.01.2004р. вступив в дію Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили законну силу. Відповідно ж до п.16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Відповідно ж до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 43,52грн. Зазначена постанова в цій частині є чинною, ніким не скасованою, неконституційною не визнавалась, а отже саме її норми підлягають до виконання. А відтак, позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, а виплата позивачу підвищення до пенсії як реабілітованому здійснюється відповідно до чинного пенсійного законодавства. У зв'язку з наведеним, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є членом сім'ї осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій, у зв'язку з чим була примусово переселена, та на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991р.н. визнана реабілітованою, що стверджується довідкою №4/5-867 від 08 жовтня 1992 року виданою управлінням оперативної інформації УМВСУ у Львівській області. Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та згідно постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» їй нараховується підвищення до пенсії, як реабілітованій в розмірі 43,52грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 грн.

Згідно ж п. "г" ч.1 ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно п. 6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивачці виплачується вказане підвищення до пенсії в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, що становить 43,52 грн., тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, постанова Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом нижчої юридичної сили, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п.1, п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлена невідповідність п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» вимогам п. «г». ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому суд відповідно до ч.4 ст.9 КАС України застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу: п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про недопустимість застосування мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та нарахування такого відповідно до постанови КМУ №654 від 16.07.2008р., враховуючи відсутність встановленого законом іншого мінімального розміру пенсії за віком та пріоритетність законів над підзаконними актами. Крім цього, відсутність бюдженого фінансування на виплату, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" підвищення до пенсії, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача як примусово переселеного члена сім'ї особи, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, яка має право на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому п.«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання нарахувати та виплатити їй з 01 травня 2014 року підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.28, п. 6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст.ст. 2, 6-9, 17, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити. Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова протиправними та зобов'язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 травня 2014 року підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Постанова є оригіналом, виготовлена в одному примірнику і зберігається у справі №464/10996/14-а, пр.№2-а/464/267/14