Справа № 808/6558/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року (10 год. 00 хв.)Справа № 808/6558/14 Провадження № ДО/808/337/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», м. Краматорськ Донецької області

про: стягнення коштів за податковим боргом з рахунків платника податків у банках, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - позивач або ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області) звернулась із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (далі - відповідач або ТОВ «Краматорський феросплавний завод»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти з рахунків платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» у банках, обслуговуючих такого платника податків, за податковим боргом з орендної плати за землю з юридичних осіб в сумі 1 591 287,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач має податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб в сумі 1 591 287,57 грн., який виник в результаті несплати в повному обсязі (з урахуванням наявної на особовому рахунку платника податків переплати в розмірі 832,20 грн.) узгоджених грошових зобов'язань, самостійно визначених відповідачем у поданій до ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2014 № за період з 30.05.2014 по 30.07.2014. Зазначає, що контролюючим органом вживались, визначені нормами податкового законодавства, заходи щодо стягнення з ТОВ «Краматорський феросплавний завод» податкового боргу. Враховуючи, що заборгованість відповідача залишається не сплаченою до бюджету, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2014 відкрито провадження в адміністративній справі № 808/6558/14 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 27.10.2014.

В судове засідання представники сторін не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

27.10.2014 представником позивача подано через канцелярію суду клопотання (вх. № 42036) про розгляд справи за відсутності представника ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 27.10.2014 подав до суду письмовий відзив (вх. № 41955) на позовні вимоги в якому зазначає, що станом на 24.10.2014 згідно облікових даних заборгованість ТОВ «Краматорський феросплавний завод» складає 206 667,77 грн. (залишається частково несплаченою оренда за червень 2014 року). Вказує, що податковий борг зі сплати орендних платежів за період з квітня 2014 року по червень 2014 року утворилась під дією обставин непереборної сили («форс-мажор»), що підтверджується відповідним Сертифікатом (висновком) про настання обставин непереборної сили, виданим ТПП України 22.07.2014 за № 1950/05-4. Вказує, що відповідач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на території м. Краматорська Донецької області. ТОВ «Краматорський феросплавний завод» перебуває на обліку як платник податків та інших обов'язкових платежів та зборів у ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області з 15.07.2010 за № 955. Зазначає, що указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей. У відповідності із ст.ст. 1, 7, пп. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» від 02.09.2014 за № 1669-VІІ, відповідач звільнений від сплати платежів за землю на весь період проведення АТО.

27.10.2014 представником відповідача також подано до суду клопотання (вх. № 42035) про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.09.2014 № 19350914, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» () зареєстроване як юридична особа 14.07.2010, номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 1 003259.

Відповідач перебуває на обліку в ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області з 15.07.2010 за № 955, про що свідчить надана позивачем копія довідки від 05.06.2014 № 150 про взяття на облік платника податків.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Як передбачено ст. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що ТОВ «Краматорський феросплавний завод» подано до ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2014 за 2014 рік, згідно якої відповідачем самостійно визначено податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на 2014 рік в сумі 6 368 479,14 грн. Розмір щомісячних платежів орендної плати за період з січня 2014 року по листопад 2014 року (включно) становить 530 706,59 грн. та за грудень 2014 року - 530 706,65 грн.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

У передбачений законом термін відповідачем не сплачено в повному обсязі задекларовану суму податкових зобов'язань з орендної плати за землю з юридичних осіб за період з квітня 2014 року по червень 2014 року (по термінам сплати 30.05.2014, 30.06.2014 та 30.07.2014 відповідно), тому вона набула статусу податкового боргу.

Станом на 30.05.2014 на рахунку ТОВ «Краматорський феросплавний завод» була наявна переплата в розмірі 832,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку платинка податків по орендній платі з юридичних осіб.

Таким чином, з урахуванням наявної на рахунку переплати, заборгованість відповідача з орендної плати за землю з юридичних осіб за період з квітня 2014 року по червень 2014 року становить 1 591 287,57 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

З матеріалів справи судом встановлено, що 06.05.2014 позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 523-25 на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 530 706,57 грн., яка отримана головним бухгалтером ТОВ «Краматорський феросплавний завод» Завадською О.В. 06.05.2014, про що свідчить особистий підпис даної особи на корінці податкової вимоги..

На даний час податкова вимога форми «Ю» від 05.08.2014 № 110-25 в порядку визначеному ст. 60 Податкового кодексу України позивачем не відкликана, оскільки з моменту її виставлення заборгованість, яка обліковується за відповідачем, залишається не погашеною до бюджету, що підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку платника податків за спірний період.

Згідно з пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи, відповідачем в добровільному порядку часткового погашено заборгованість з орендної плати за землю з юридичних осіб за спірний період на загальну суму 1 412 245,40 грн., що підтверджується наданими ТОВ «Краматорський феросплавний завод» копіями платіжних доручень від 21.08.2014 № 1469 (на суму 150 000,00 грн.), від 27.08.2014 № 1539 (на суму 200 000,00 грн.), від 28.08.2014 № 1552 (на суму 530 706,60 грн.) та від 29.09.2014 № 1891 (на суму 530 706,60 грн.).

Зарахування даних коштів в рахунок погашення податкового боргу відповідача з орендної плати за землю з юридичних осіб саме за спірний період підтверджується також наданою позивачем та долученою до матеріалів справи карткою особового рахунку платника податків, в якій зокрема відображено сплату ТОВ «Краматорський феросплавний завод» платежів згідно вищевказаних платіжних доручень.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Краматорський феросплавний завод» за період з квітня 2014 року по травень 2014 року погашена відповідачем в повному обсязі, а податковий борг відповідача за червень 2014 року становить 206 667,77 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області в частині стягнення з ТОВ «Краматорський феросплавний завод» податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб на суму 1 412 245,40 грн. не підлягають задоволенню, у зв'язку із добровільною сплатою відповідачем даної заборгованості.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за землю з юридичних осіб в розмірі 206 667,77 грн., суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України від 02.09.2014 № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон України № 1669-VІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1669-VІІ період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

За приписами ст. 7 Закону України № 1669-VІІ скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Як зазначалося вище, відповідач зареєстрований як платник податків та перебуває на обліку у ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області, а також здійснює основну господарську діяльність на території м. Краматорська Донецької області.

Відповідно ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Зокрема судом з'ясовано, що протягом квітня-липня 2014 року (спірного періоду) у м. Краматорську Донецької області, на теротирії якої провадить свою господарську діяльність відповідач, здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на відповідача розповсюджується дія Закону України № 1669-VІІ, в тому числі положення ст. 7 даного закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України (ст. 10 Закону України № 1669-VІІ).

Відповідачем надано до матеріалів справи засвідчену належним чином копію сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України від 22.07.2014 № 1950/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року для Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справлення і сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

З урахуванням викладеного, дослідивши та надавши правову оцінку доказам зібраним під час розгляду справи у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області слід відмовити в повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 69, 71, 72, 86, 122, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків платника податків у банках, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко