Справа № 872/12672/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" грудня 2014 р.

справа № 2а-4245/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2010 р. у справі № 2а-4245/10/0470

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Криворізької митниці (правонаступник – Дніпропетровська митниця Міндоходів) (далі - відповідач-1), Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-2)

про скасування рішення, -

встановив:

Постановою суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з’ясування судом обставин справи. Просить скасувати постанову суду та задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача-1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив її залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, представник відповідача-2 не з’явився до суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах

справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 06.04.2009 року між позивачем та ВАТ «Белшина», Республіка Белорусь, м.Бобруйськ, укладено зовнішньоекономічний контракт № 2695-37-09, за умовами якого постачальник зобов'язався здійснити поставку шин 33.00-51 для автомобілів з великою вантажопідйомністю позивачу, а позивач зобов'язаний прийняти та оплатити товар на умовах, вказаних у специфікаціях до Контракту.

04.02.2010 року при митному оформленні придбаної позивачем партії товару, відповідачем-1 прийняте рішення № 113000006/2010/000069/1 про визначення митної вартості товарів, на підставі якого оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/0/000111. Зазначено, що товари не підлягають митному оформленню з причини коригування митної вартості митним органом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що відповідач-1 мав ґрунтовні сумніви щодо рівня митної вартості, задекларованої позивачем; позивач на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість; позивач не скористався правом здійснити митне оформлення під гарантійні зобов’язання; вантажна митна декларація є для цілей оподаткування податковою декларацією, а тому податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків, не може бути оскаржено, в тому числі – в судовому порядку і є узгодженим.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішення про визначення митної вартості винесено з використанням резервного методу відповідно до положень ст. 273 МК Уераїни.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття рішення про визначення митної вартості з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджений наказом ДМСУ від 24.06.2009 року № 602, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється, зокрема, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (п.п.1.9. п.1 розділу 2).

Безпосередньо у прийнятому відповідачем Рішенні та Картці відмови посилання на реквізити інформації, прийнятої за підставу для визначення рівня митної вартості, відсутнє. За таких обставин Рішення не може вважатися обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 Розділу 3 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ N 602 від 24.06.2009 року, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті Рішень використовуються такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від Державної митної служби України, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити митних органів та/або Державної митної служби України; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Державною митною службою України та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Як слідує з матеріалів справи, єдиним джерелом, на яке посилається відповідач, є цінова інформація ЄАІС ДМСУ.

Згідно ч.1 ст.262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Згідно зі статтею 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість), 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Колегія суддів вважає, що митницею не доведена послідовність застосування попередніх методи визначення митної вартості, як це передбачає ст.266 МК України, а також неможливість їх застосування.

Колегія суддів вважає, що картка відмови є похідною від рішення про визначення митної вартості, а тому на час винесення була правомірною. Але ж без її скасування разом із рішенням про визначення митної вартості права позивача не можуть бути відновлені в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2010 р. у справі № 2а-4245/10/0470 скасувати. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000069/1 від 04.02.2010 р.

Скасувати картку відмови Криворізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/0/000111 від 04.02.2010 року.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун