Справа № 2а/0370/1065/11
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року Справа № 2а/0370/1065/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Йовик С.Б.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Олексюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до начальника управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області Самолюк Інни Петрівни про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до начальника Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області Самолюк Інни Петрівни про скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Начальником управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Самолюк І.П. 22.03.2011 року було винесено рішення №№326, 327, 328, 329 про застосування до позивача фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України протягом 2006-2009 років на загальну суму 720 грн. Оскаржувані рішення винесені на підставі частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак зазначену норму було виключено відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року. Накладення штрафних санкцій із застосуванням норми закону, яка втратила чинність, є недопустимим.

Відповідачем було надано заперечення, яка обґрунтовано наступним. Згідно абзацу 7 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464 на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або несплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. До 1 січня 2011 року такі повноваження були визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ.

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ встановлений обов'язок страхувальників подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленою Пенсійним фондом України.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17 вищевказаного Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати а установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Підпунктом 1 пункту 1.3 загальних положень Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.06.04 №7-6 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 року за № 1000/9599 (який діяв на час скоєння порушення, тобто до 01.01.2011 року) страхувальник один раз на рік до 01 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком подає до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік.

У відповідності до пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ, який діяв на момент скоєння порушення застосовується штраф за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду.

Позивач несвоєчасно подав відомості, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2006, 2007, 2008, 2009 роки. Відомості подані 22.03.2011 року про що складено акт від 22.03.2011 року № 221.

Оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464 була виключена норма частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ з 01 січня 2011 року, а на час скоєння порушення Позивачем вона була чинна, то посадовими особами управління правильно застосовано законодавство. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав викладених у запереченні та просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. При цьому судом враховано наступне.

Судом встановлено, що позивачем протягом 2006, 2007, 2008, 2009 років не подавались документи первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб та звіту про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування за 2009 рік. Ці факти було зафіксовано в акті №221 від 22.03.2011 року складеному уповноваженими особами управління Пенсійного фонду України у Ковельському районі Волинської області. На підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» начальником Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області Самолюк Інною Петрівною було винесено рішення №№ 326, 327, 328, 329 про застосування до позивача фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України протягом 2006-2009 років на загальну суму 720 грн.

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) встановлено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Порядок та строки подачі звітності, в тому числі, відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку було встановлено Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року №7-6 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 року за №1000/9599, який втратив чинність 01.01.2011 року.

Відповідальність за ненадання органам Пенсійного фонду України звітності та відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, було встановлено пунктом 5 частини 9 Закону №1058-IV. Відповідно до приписів цієї норми, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції - за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464 (надалі - Закон №2464) вказану вище норму було виключено із Закону №1058-IV з 01.01.2011 року, тобто до винесення оскаржуваних рішень.

Водночас частинами п'ятою та шостою пункту 7 розділу VIII Закону №2464 визначено наступне.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з системного аналізу зазначених норм, за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності Законом №2464 на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій.

Відповідно до частини 13 статті 106 Закону №1058-IV, яка є чинною на момент винесення рішення у даній справі, про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій; суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення.

Отже, вчинення страхувальником дій (бездіяльності) щодо яких Законом №1058-IV, зокрема, приписами частин 1-9 статті 106, до 01.01.2011 року було передбачено відповідальність у вигляді штрафних санкцій, не має наслідком автоматичного нарахування штрафних санкцій та обов'язку страхувальника по сплаті таких санкцій на відміну від страхових внесків, нарахування та сплата, яких здійснюється страхувальником самостійно. Обов'язковою юридичною передумовою для сплати штрафних санкцій є рішення уповноважених посадових осіб про застосування штрафних санкцій. Відповідно, обов'язок по сплаті штрафних санкцій нарахованих органом Пенсійного фонду виникає у страхувальника лише після винесення посадовою особою виконавчих органів Пенсійного фонду рішення про застосування відповідних штрафних санкцій.

Таким чином, органи Пенсійного фонду після 01.01.2011 року наділенні повноваженнями щодо стягнення заборгованості зі сплати відповідних штрафних санкцій нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі штрафних санкцій, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, за умови винесення посадовою особою органу Пенсійного фонду рішення про застосування штрафних санкцій до 01.01.2011 року.

Застосування після 01.01.2011 року штрафних санкцій передбачених приписами частин 1-9 статті 106 Закону №1058-IV, які втратили чинність 01.01.2011 року, є порушенням принципу закріпленого частиною другою статті 58 Конституції України, відповідно до якого, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так абзацом другим пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 26.01.2011 року №1-рп/2011 визначено, що Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Як зазначив Конституційний Суд України, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Як було встановлено судом оскаржувані рішення були винесені відповідачем щодо правовідносин, які виникли протягом 2006-2009 років та після набрання чинності Законом №2464, яким було скасовано відповідальність страхувальника за вчинення відповідних дій (бездіяльності).

Таким чином, оскаржувані рішення винесені відповідачем в порушення принципу зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, оскільки не може бути притягнено до відповідальності особу на підставі норми, яка втратила чинність на момент винесення рішення про притягнення до відповідальності.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення №№326, 327, 328, 329 про застосування до позивача фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України протягом 2006-2009 років вийшов за межі наданих йому чинним законодавством України повноважень. Отже, оскаржувані рішення є неправомірними та підлягають до скасування.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними та скасувати рішення начальника управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Самолюк Інни Петрівни про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України від 22.03.2011 року №№326, 327, 328, 329.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі 29 квітня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф.А. Волдінер