Справа № 808/7884/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року о 17 год. 25 хв.Справа № 808/7884/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - Кириченка М.О.

відповідача - Чечель К.І., Швець Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД"

до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету

України

про визнання нечинним розпорядження

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" (далі - ТОВ «Параллель-М ЛТД», позивач) до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати нечинним розпорядження відповідача за №17 від 08.10.2014.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Параллель-М ЛТД» зазначає, що в оскаржуваному розпорядженні не зазначено, за якою з вказаних у ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" ознак ТОВ «Параллель-М ЛТД» визнано таким, що займає монопольне (домінуюче) становище не ринку товару. На думку позивача відповідач не довів факт монопольного становища ТОВ «Параллель-М ЛТД» та наявності в його діях чи становищі ознак ринкової влади у розумінні пункту 10.3 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку. Вказує, що відповідач взагалі не визначив товарні межі ринку. Також зазначає, що при визначенні територіальних (географічних) меж товарного ринку відповідачем було допущено порушення п. 1.3, п. 6.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку. ТОВ «Параллель-М ЛТД» звертає увагу, що в порушення п. 2.1.9 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку відповідач не визначив потенційних конкурентів, які можуть надавати аналогічні послуги. Доказів на підтвердження того, що позивач має здатність не допускати, усувати чи обмежувати конкуренцію завдяки своїй ринковій владі, обмежувати конкурентоспроможність інших суб'єктів господарювання та не зазнає значної конкуренції в оскаржуваному розпорядженні не зазначено. В оскаржуваному розпорядженні не зазначається сукупна частка на ринку та взагалі відсутній розрахунок таких часток.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування заперечення зазначають, що розпорядження про визначення монопольного становищ з огляду на приписи Закону України "Про захист економічної конкуренції" лише фіксує процесуальне становище позивача і не покладає на нього ніяких обов'язків. Прийняття відповідачем вказаного розпорядження не може порушувати права або законні інтереси позивача, оскільки застосування до нього будь-яких санкцій (заходів відповідальності) рішення не передбачає.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.10.2014 Адміністративна колегія Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла розпорядження № 17 "Про визнання суб'єктів господарювання такими, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку" (а.с.8). Вказаним розпорядження визнано, що ТОВ "Параллель-М ЛТД", серед інших, за підсумками діяльності у 2013 році займає монопольне (домінуюче) становище на ринку роздрібної торгівлі високооктановими бензинами в територіальних (географічних) мажах м. Мелітополь з прилеглими населеними пунктами на відстані до 10 кілометрів (селища Костянтинівка, Вознесенка, Семенівка, Нове).

Вказане розпорядження прийнято на підставі подання головного експерта першого відділу досліджень та розслідувань Л.Швець від 08.10.2014 № 02-186-спр (а.с.43-46). У вказаному поданні, зокрема, зазначено: "… пропоную адміністративній колегії визнати, що … 2. За підсумками діяльності у 2013 році на ринку роздрібної торгівлі високооктановими бензинами в територіальних (географічних) межах в територіальних (географічних) межах м. Мелітополь з прилеглими населеними пунктами на відстані до 10 кілометрів (селища Костянтинівка, Вознесенка, Семенівка, Нове), монопольне (домінуюче) становище займали ПП "Лукойл" з часткою 17%, ПП «Окко Нафтопродукт» з часткою 17%, ТОВ "Параллель-М ЛТД" з часткою 31%, ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" з часткою 15%, сукупна частка яких перевищувала 70% та між ними була відсутня конкуренція".

Розглядаючи позовні вимоги суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання нечиннним розпорядження відповідача №17 від 08.10.2014, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (ст. 17 КАС України).

З наведених процесуальних норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дії або бездіяльність за будь-яких обставин повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права, свободи або інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору про скасування розпорядження №17 від 08.10.2014 слід встановити, чи є оскаржуване розпорядження відповідача таким, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і впливає на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а також чи буде задоволення таких позовних вимог мати своїм правовим наслідком безпосередній захист прав позивача.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Зміст оскаржуваного розпорядження полягає у фіксації становища позивача та не покладає на нього будь-яких обов'язків. Вирішення питання про прийняття розпорядження про визначення монопольного становища належить до виняткової компетенції органів антимонопольного комітету та є способом реалізації покладених на них законодавством владних управлінських функцій у сфері забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Крім того, зі змісту розпорядження вбачається, що таке стосувалося діяльності позивача у 2013 році.

Перелік порушень законодавства про захист економічної конкуренції визначено статтею 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". З вказаної норми вбачається, що лише зловживання монопольним (домінуючим) становищем може потягнути за собою відповідальність. Визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище не є порушенням прав позивача. В оскаржуваному розпорядженні жодні факти щодо зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем не наведені.

А відтак, оскаржуване розпорядження станом на дату розгляду справи не породжує будь-яких юридичних наслідків для позивача. Будь-яких санкцій (заходів відповідальності) вказане розпорядження не передбачає.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати, на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Шара