Справа № 804/10621/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2014 рокусправа № 804/10621/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередниченко В.Є.,
суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у справі № 804/10621/14 за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 липня 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».
Позов мотивовано тим, що в ході службового розслідування не було доведено, що з вини позивача або за результатом його діяльності (бездіяльності) відбулося порушення норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до винесення оскаржуваного наказу. Крім того вказує на те, що командир військової частини НОМЕР_1 при винесенні наказу №519 перевищив свої службові повноваження, оскільки він не має повноважень понижати позивача у посаді та в порушення Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наклав дисциплінарне стягнення не на конкретну особу, яка винна в правопорушенні, а на особовий склад військової частини НОМЕР_1 .
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що в діях особового складу військової частини НОМЕР_2 , а саме: командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 , командира автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_2 та командира взводу матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старшого прапорщика ОСОБА_3 , які за попередньою змовою викрали з парку автомобільних машин та реалізували цивільній особі акумуляторні батареї 6СТ-190 в кількості 28 штук, за що отримали винагороду в сумі 21000 (двадцять одна) тисяча гривень та фактів вказаних військовослужбовцями строкової служби відносно майора ОСОБА_1 щодо вимагання та отримання останнім грошових коштів, матеріальних цінностей вбачається склад кримінального правопорушення. При цьому, командир військової частини НОМЕР_1 в межах наданих йому повноважень притягнув до дисциплінарної відповідальності позивача, наклавши на останнього таке дисциплінарне стягнення як «пониження в посаді», оскільки службове розслідування підтвердило факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку та позивач має не зняте дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність». Крім того, суд першої інстанції зробив висновок про безпідставність доводів позивача щодо притягнення відповідачем до дисциплінарної відповідальності особового складу, а не конкретну особу, яка винна в правопорушенні, оскільки за штатом батальйону кількість особового складу становить 202 особи, призначені на посади 187 осіб. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» до дисциплінарної відповідальності притягнуто три особи.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування. Вказує на те, що командир військової частини НОМЕР_1 при винесенні наказу №519 перевищив свої службові повноваження, оскільки він не має повноважень понижати позивача у посаді та в порушення Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наклав дисциплінарне стягнення не на конкретну особу, яка винна в правопорушенні, а на особовий склад військової частини НОМЕР_1 .
Згідно заперечень на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просив у її задоволені відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивача призначено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.10.2013 року №666 на посаду командира 133 окремого батальйону охорони та обслуговування оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.12).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2014 року №459 «Про проведення службового розслідування щодо незадовільного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_1 », подання начальника управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 21.05.2014 року №55/84-842-14 «Щодо незадовільного виконання службових обов`язків» та від 21.05.2014 року №55/84-843-14 «Щодо викрадення військового майна» було призначено та проведено службове розслідування відносно позивача, за результатом якого складено акт проведення службовогорозслідування від 18.06.2014 року (а.с.54-55,56,57).
Вказаним актом встановлено наступне.
За повідомленням начальника управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 21.05.2014 року №55/84-843-14 «Щодо викрадення військового майна» стало відомо, що співробітниками Служби безпеки України у ході контррозвідувального забезпечення військових частин, які дислокуються у Дніпропетровській області отримано інформацію щодо викрадення військового майна автомобільної служби військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_2 . Так, в квітні місяці 2014 року підприємством виробником до парку військової техніки військової частини НОМЕР_2 було завезено автомобільні акумуляторні батареї у кількості 68 одиниць. Користуючись неналежним оформленням прибуткових документів та відсутністю належного контролю у даній сфері, командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 , командир взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_2 та командир взводу матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старший прапорщик ОСОБА_4 використовуючи власний автомобіль лейтенанта ОСОБА_2 вивезли та реалізували приватним особам 28 одиниць автомобільних акумуляторних батарей 6СТ-190. Крім того, за повідомленням начальника управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 21.05.2014 року №55/84-842-14 «Щодо незадовільного виконання службових обов`язків» стало відомо, що співробітниками Служби безпеки України у ході контррозвідувального забезпечення військових частин, які дислокуються у Дніпропетровській області отримано інформацію щодо вимагання командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_1 грошових коштів з підлеглих військовослужбовців (а.с.44-50).
На підставі виявлених порушень, за невиконання абзацу 9-го ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо показання прикладу дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, справедливому ставленні до підлеглих та абзацу 4-го ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо забезпечення збереження озброєння та інших матеріальних засобів батальйону, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування», позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено стягнення «пониження в посаді» (а.с.10-11).
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.
Законність наказу від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження в посаді» є предметом спору переданого на вирішення суду.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача вбачається склад кримінального правопорушення, що свідчить про законність наказу №519, однак суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки приймаючи оскаржувану постанову судом не було враховано наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлено Інструкцію «Про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України» затвердженої наказом Міністерства оборони України №82 від 15.03.2004 року (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Інструкції, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.
Згідно з пунктом 2.2 розділу 2 Інструкції у разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.
Пунктом 4.1 розділу 4 Інструкції передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються, зокрема заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
З аналізу зазначених норм слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати письмові пояснення, які обов`язково зазначаються у акті проведення службового розслідування. У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка.
Проте, в порушення норм пункту 2.2 розділу 2 Інструкції посадовою особою, що проводила службове розслідування відповідної довідки щодо відмови позивача надати пояснення не складалося.
Саме по собі зазначення в акті проведення службового розслідування того, що з боку військовослужбовців заяв не надходило не може бути підтвердженням того факту, що позивач в ході службового розслідування не подавав заперечень, заяв чи клопотань, які повинні обов`язково зазначатися в цьому акті.
Підпунктами 3,4 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та безсторонньо (неупереджено).
Однак, враховуючи те, що під час проведення службового розслідування було порушено процедуру проведення службового розслідування, а саме не зазначення у акті проведення службового розслідування письмових пояснень позивача та не складення посадовою особою, що проводила службове розслідування відповідної довідки про відмову надання позивачем таких пояснень, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що наказ від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження в посаді» прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не оскаржується процедура проведення службового розслідування, оскільки за змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Таким чином, наказ відповідача від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження в посаді» прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, відносно відсутності права у командира військової частини НОМЕР_1 на застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в посаді, оскільки пунктом 100 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначається, що пониження в посаді військовослужбовців, пониження у військових званнях здійснюється за наказом того командира, якому надано право призначати на ці посади та присвоювати військові звання.
При цьому права щодо призначення на посаду командира 133 окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командир військової частини НОМЕР_1 не мав, наказ про призначення позивача на посаду приймав командувач сухопутних військ Збройних Сил України.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо правомірності оскарженого наказу у зв`язку з прийняттям командувачем Сухопутних військ Збройних сил України наказу (по особовому складу) про пониження в посаді позивача, оскільки це відбулось вже після прийняття оскарженого наказу.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у справі № 804/10621/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2014 року №519 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині накладення на командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2014 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

,