Справа № 180/502/13-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2014 рокусправа № 180/502/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці Дніпропетровської області
на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у справі №180/502/13-а
за позовом ОСОБА_1
до про Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці Дніпропетровської області визнання протиправними дій та перерахунок і виплату страхових виплат, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача по виплаті щомісячних страхових платежів за період з 01.10.2009 року по 01.01.2013 року у меншому розмірі ніж це передбачено законом;

- зобов'язати відповідача здійснити виплату позивачу заборгованості по щомісячних страхових платежах за період з 01.10.2009 року по 01.01.2013 року в сумі 79105 грн.;

- зобов'язати відповідача з 01.01.2013 року нараховувати та виплачувати щомісячні страхові внески в розмірі, встановленому ст. 1197 ЦК України.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у справі №180/502/13-а адміністративний позов задоволено. (суддя - Хомченко С.І.) (а.с.50-53)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем при розрахунку суми відшкодування не враховані вимоги щодо мінімальної заробітної плати у розумінні ст. 95 Кодексу законів про працю України.

Відповідач - Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці Дніпропетровської області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у справі №180/502/13-а та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що розрахунок розміру середньої заробітної плати для страхової виплати зроблений відповідно до законодавства.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставини, з урахуванням думки представника відповідача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у справі №180/502/13-а та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач, перебуваючи в трудових правовідносинах із ВАТ «Марганецький ГЗК», отримав професійне захворювання і висновком медико-соціальної експертної комісії від 22 вересня 2009 року йому було визначено 60-відсоткову втрату працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що виплата відповідачем страхових виплат ОСОБА_1 розпочалась у жовтні 2009 року.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами по справі.

Не погоджуючись із розміром отримуваних страхових виплат, вважаючи їх розмір меншим, ніж встановлений законодавством, позивач звернувся до відповідача із заявою від 12 грудня 2012 року, в якій просив, зокрема, перерахувати та виплатити згідно із ст. 1197 Цивільного кодексу України страхові виплати за період часу із жовтня 2009 року по грудень 2012 року включно.

Листом від 24 грудня 2012 року №22/02-20 відповідач повідомив позивача, що розрахунок розміру середньої заробітної плати для страхової виплати зроблений відповідно до законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів.

Згідно частини 1 статті 1197 Цивільного кодексу України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Враховуючи вищевказане та виходячи із матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відповідач при здійсненні розрахунку суми належних страхових виплат позивачу в період з жовтня 2009 року протиправно не враховував вимоги частини 1 статті 1197 Цивільного кодексу України.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на положення статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно яких сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі за конституційним звернення ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Аналізуючи співвідношення положень ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та положень ст. 1197 Цивільного кодексу України, колегія суддів виходить із того, що пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Цивільного кодексу України як такі, що набрали чинності пізніше.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на відсутність публічно-правового спору між сторонами у даній справі, колегія суддів звертає увагу останнього на наявність у матеріалах справи ухвали Вищого адміністративного суду від 10 липня 2014 року, якою скасовано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року. Згідно вказаного судового рішення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про те, що спір за участю відповідача по справі №180/502/13-а є публічно-правовим, оскільки виник за участі суб'єкта владних повноважень, що реалізував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

За даних обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про у задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 30 жовтня 2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганці Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у справі №180/502/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 22 грудня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко