Справа № 2а-5850/10/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010 р. № 2а-5850/10/1370

12 год. 40 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий -суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Романчук Л.В.,

від

позивача Наливайко В.М.

відповідача Думич Н.Я.

Іваськевич І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Дрогобицького відділення Ощадбанку №6307
до Виконавча дирекція Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
про про часткове скасування рішення ,

Обставини справи.

Позивач, відкрите акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України»в особі філії Дрогобицького відділення Ощадбанку №6307 звернувся до суду з позовом про часткове скасування рішення відповідача, виконавчої дирекції Львівського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесення оскаржуваного рішення, яким до позивача застосовано штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів в розмірі 2562,00 грн. та не прийнято до заліку витрат в сумі 5124,00 грн., оскільки таке прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та без з'ясування всіх обставин справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, вважає неправомірним прийняття рішення саме до відділення, крім того звертає увагу на строки давності для прийняття такого рішення.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили з підстав викладених у письмовому запереченні, вважають що рішення прийнято згідно з вимогами чинного законодавства, відповідальність повинно нести відділення, оскільки зареєстроване страхувальником, а строки давності для стягнення використаних не за цільовим призначенням сум не застосовуються.

Суд заслухав пояснення представників сторін, повно, всебічно та об'єктивно оцінив подані докази у їх сукупності та

встановив:

Дрогобицькою районною виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено перевірку правильності нарахування, сплати, обліку та використання коштів Фонду соціального страхування позивачем, Дрогобицьким відділенням №636307 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

За результатами перевірки складено акт від 12-28.05.2010р. та прийнято рішення №571 від 18 червня 2010року про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4-ФССТВП сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до якого відповідачем не прийнято до заліку 5124,00 грн. витрат та застосовано до позивача штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів в сумі 2562,00грн.

Підставою для прийняття спірного рішення стало виявлене і зафіксоване в акті перевірки використання отриманої путівки незастрахованою особою.

Та обставина, що путівка використана незастрахованою особою ОСОБА_4 сторонами визнається, відтак відповідно до ч.3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства не потребує доказування перед судом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»цей Закон, відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей. Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Статтею 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»передбачено, що законодавство України, що регулює відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застосовуються норми міжнародного договору. Завданням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є встановлення гарантій щодо захисту прав громадян на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг у разі тимчасової непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, смерті громадянина або члена його сім'ї.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»визначено, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Статтею 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»передбачено, що виконавча дирекція Фонду:

1) забезпечує збір та акумуляцію внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням;

2) здійснює оперативне розпорядження страховими коштами Фонду в межах затвердженого бюджету Фонду;

3) здійснює матеріальне забезпечення та надає соціальні послуги за цим Законом;

4) здійснює контроль за правильним нарахуванням, своєчасною сплатою страхових внесків, а також забезпечує цільове використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням;

5) представляє інтереси страховика в судових та інших органах;

6) готує та подає на розгляд правління: пропозиції щодо розміру страхових внесків на наступний рік; проект бюджету Фонду та звіт про його виконання; пропозиції щодо розміру резервних коштів;

7) виконує інші функції відповідно до положення про виконавчу дирекцію Фонду.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»передбачено, що страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (ст. 2 цього ж Закону) має право:

1) здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам;

2) одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій (у тому числі від державних податкових органів, банківських, інших фінансово-кредитних установ) та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності відомості щодо сплати страхових внесків та використання страхових коштів;

3) здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників;

4) одержувати необхідні пояснення (у тому числі письмові) з питань, що виникають під час перевірок;

6) накладати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства;

7) порушувати відповідно до законодавства питання про притягнення посадових осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, вимагати надання інформації про вжиті заходи.

Статтею 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»передбачено, що страхувальник - роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. Фізична особа, яка не має статусу підприємця та використовує найману працю, додатково несе відповідальність за ухилення від взяття на облік як платника страхових внесків. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником (у тому числі фізичною особою, яка не має статусу підприємця та використовує найману працю, через ухилення від подання заяви про взяття на облік як платника страхових внесків) або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню. За несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальника було взято на облік. За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми. За порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків. Право застосовування фінансових санкцій, передбачених цією статтею, мають керівники виконавчої дирекції Фонду та його відділень, їх заступники.

Отже, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»є спеціальним законом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також з питань надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, і застосування фінансових (штрафних) санкцій до порушників норм цього закону повинно відбуватись саме у спосіб визначений нормами цього Закону та встановленими цим Законом компетентними органами.

Згідно ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням -є застрахована особа, страхувальник і страховик.

Відповідно до п. 3 ч. І ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»страхувальником є роботодавець - (власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованих в Україні іноземних підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України для осіб, зазначених в частині першій статті 6 цього Закону.

Згідно п.2.1. Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 червня 2001 р. № 16, погодженої Національним банком України 2 жовтня 2001 р. (далі - Інструкція № 16), обов'язковому взяттю на облік в якості страхувальника Фонду підлягають філії, відділення та інші відокремлені підрозділи страхувальників, що не мають статусу юридичної особи і самостійно проводять розрахунки з оплати праці, інші суб'єкти господарської діяльності, що використовують працю найманих працівників і не мають статусу юридичної особи.

Дрогобицьке відділення Ощадного банку № 6307 зареєстроване в якості страхувальника у Дрогобицькій міжрайонній виконавчій дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі поданої 06.12.2001 р. заяви.

Підприємства, установи, організації - роботодавці, які використовують працю найманих працівників та зареєстровані або взяті на облік в органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як страхувальники, зобов'язані сплачувати до Фонду страхові внески у порядку, визначеному ст.ст. 21, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та розмірах, визначених Законом України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001р. № 2213 та своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність прийняття спірного рішення саме щодо Дрогобицького відділення Ощадного банку № 6307 (а не ВАТ "Державний Ощадний банк України") оскільки відділення сплачує до Дрогобицької міжрайонної виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові внески, використовує страхові кошти, веде їх облік і надає встановлену звітність (Ф 4 ФСС з ТВГГ). Тому і нести відповідальність за порушення порядку витрачання страхових коштів повинен нести саме страхувальник - Дрогобицьке відділення Ощадного банку у порядку визначеному ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Крім цього, відповідно до п. 6.5 Інструкції № 16 відповідальність за нецільове використання коштів, недостовірність бухгалтерського обліку, розрахункових документів, несвоєчасність внесення коштів до Фонду, а також за недостовірність даних у звітах по коштах Фонду покладається на платників страхових внесків та отримувачів коштів Фонду. Також п. 3.3 Інструкції № 16 передбачено, що страхувальники, крім страхових внесків, зараховують до Фонду та відображають у звіті Ф4-ФСС з ТВП суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника, що були віднесені за рахунок коштів Фонду, в тому числі, суми витрат на виплату допомоги з тимчасової непрацездатності.

Відповідальність за порушення у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Інструкцією про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженою Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасовою втратою працездатності від 19.09.2001 р. № 38 (надалі- Інструкція № 38).

Згідно з пунктом 13.1 Інструкції № 38 результати комплексної ревізії оформляються актом, в якому факти порушень викладаються із посиланням на відповідні нормативні документи, постанови правління Фонду, інструкції і положення, вимоги яких порушено. За матеріалами акта ревізії протягом 20 календарних днів керівники виконавчої дирекції Фонду або його відділень, їх заступники приймають рішення про застосування фінансових та штрафних санкцій до страхувальника. Рішення приймається відповідно до ст.ст. 28, 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» і у ньому вказуються суми фінансових санкцій, які належить зарахувати до бюджету Фонду, шляхом відображення у звіті страхувальника по коштах Фонду.

Таким чином, 18.06.2010 р. стосовно страхувальника - Дрогобицьке відділення Ощадного банку №6307, на підставі Акту про результати перевірки правильності нарахування, плати, обліку та використання коштів Фонду соціального страхування від 12-28.05.2010 р., директором виконавчої дирекції (в межах 20 календарних днів) винесено Рішення № 571 "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4 - ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Суд також погоджується з твердженням відповідача, що фінансова (штрафна) санкція, що застосована відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» згідно рішення № 571 від 18.06.2010 р. до Дрогобицького відділення Ощадного банку № 6307 не є адміністративно-господарською санкцією у розумінні норм Господарського кодексу України, а отже підстав для застосування строку давності, який визначений у Господарському кодексі України стосовно даних правовідносин немає.

Крім того, на думку суду, посилання при прийнятті спірного рішення на інструкцію №55 від 02.06.2010р. яка втратила чинність не є підставою для скасування рішення відповідача, оскільки відповідальність за допущене позивачем порушення порядку витрачання коштів Фонду передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а інструкції, які є підзаконними нормативно-правовими актами, прийняті на його виконання.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду підстави із врахуванням критеріїв оцінювання рішення суб'єкта владних повноважень, які містяться у ч.3 ст. 2 КАС України, визнати позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними матеріалами справи, і такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 03.11.2010 року о 17:00 год.

Суддя Коморний О.І.