Справа № П/811/4054/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року справа № П/811/4054/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача Малиновського О.Б.

та відповідача Кац-Філімончук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чарнокіт» (далі - Товариство) до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 червня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 29571,01 грн. та накладено штрафну санкцію - 7392,75 грн. і зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2012 року - 30355 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів купівлі-продажу товарів з ТОВ «Новатрейд-буд» (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданим правочинами та включило у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2, не спрямовувались на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає вона, є акт про проведення перевірки згаданого контрагента.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, у період липень-вересень 2012 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договори поставки товару.

Упродовж згаданого періоду Товариство 2 поставило Товариству товар (автомобільні запчастини до техніки та транспорту) на суму 177426 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 29571,01 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури від 12-13 липня, 03, 07-10, 15, 17, 23 серпня, 11-12, 17-18, 20, 25 вересня 2012 року (а.с.94-96, 99-101, 105-107, 110-113, 116-118, 121-122, 124-125, 129-130).

Товар частково перевозився службовим транспортом Товариства з м.Кіровоград, а інша частина доставлялась поштово-транспортною компанією «Нова пошта» до м.Умань (а.с.97-98, 102-104, 108-109, 114-115, 119-121, 123, 126-128, 131).

Це доводиться змістом товарно-транспортних накладних та подорожніх листів вантажних автомобілів.

Придбаний товар оприбутковувався та частково використовувався під час ремонту автотранспорту та техніки (а.с.183-190).

Товариство розрахувалось з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (а.с.132-141).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 16 по 22 травня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством 2 за липень-вересень 2012 року (а.с.16-47).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт перевірки діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення 11 червня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 29571,01 грн. та накладено штрафну санкцію - 7392,75 грн. і зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток з 9 місяців 2012 року - 30355 грн. (а.с.60,62).

03 вересня 2013 року іншим податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства 2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Альянс-ІСТ» за серпень 2012 року (а.с.191-201).

Акт перевірки містить висновок, що відомості подані Товариством 2 в податкових деклараціях не відповідають дійсності за серпень 2012 року щодо придбання товарів (робіт, послуг).

За результатом проведення перевірки діяльності Товариства 2 керівник податкового органу не прийняв жодних рішень негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства 2, податкова інспекція не прийняла жодного рішеня та не звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договорів, котрі уклав платник податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Товариство 2.

Отже, податковим органам враховані податкові зобов'язання Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладено з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акт перевірки діяльності згаданого контрагента, як незаперечний доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (податкові, видаткові накладні, докази транспортування, рахунки-фактури, платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеним з Товариством 2 відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

Таким чином, їх належить скасувати, а позов - задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 11 червня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Чарнокіт» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 29571,01 грн. та накладено штрафну санкцію - 7392,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 11 червня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Чарнокіт» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 30355 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Чарнокіт» судові витрати в сумі 221,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей