Справа № 802/4406/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

30 грудня 2014 р. Справа № 802/4406/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П. А.

суддів: Вергелеса А. В.

Дончика В. В.

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача 1: Шведа Р. В.

за відсутності представників відповідачів 2, 3 та 4, представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про забезпечення адміністративного позову у справі

за позовом: ОСОБА_2

до: Вінницької міської ради, ДП МО України "Вінницьке інженеро - будівельне управління", Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції України, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа - Заклад "Загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів №18 Вінницької міської ради"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Вінницької міської ради, ДП МО України "Вінницьке інженеро - будівельне управління", Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції України, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа - Заклад "Загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів №18 Вінницької міської ради" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивачем разом із позовною заявою через відділ прийому суду подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони Вінницькій міській раді, Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради, Державному підприємству Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" проводити будівельно-монтажні, земляні та інші роботи на земельній ділянці за кадастровим № 050100000:02:064:0076, загальною площею 0,63 га по АДРЕСА_1 та на території земельної ділянки ЗОШ № 18 в м. Вінниці. Крім того, в даному клопотанні позивач просив допустити рішення про забезпечення позову до негайного виконання.

Ухвалою суду від 29.12.2014 року відкрито провадження у справі та призначено клопотання про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін.

Позивач у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити застосувавши заходи забезпечення адміністративного позову.

Представник відповідача 1 - Вінницької міської ради у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Представники ДП МО України "Вінницьке інженеро - будівельне управління", Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції України, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції та третьої особи - Закладу "Загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів №18 Вінницької міської ради" у судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 КАС України питання про забезпечення адміністративного позову, про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, крім випадків, встановлених частинами першою і другою цієї статті, вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові таких питань

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із клопотання, позивач просить суд забезпечити адміністративний позов шляхом:

- накладення заборони Вінницькій міській раді приймати будь-які рішення, які стосуються земельної ділянки за кадастровим номером :02:064:0076 до набрання законної сили рішенням у даній справі;

- заборони ДП МО України "Вінницьке інженерно - будівельне управління" проводити будь-які роботи на земельній ділянці за кадастровим номером :02:064:0076 до набрання законної сили рішенням у даній справі;

- заборони реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції вносити до Державного реєстру відомості про право постійного користування та користувача земельної ділянки, які виникли на підставі рішення 56-ї сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 28.11.2014 року за №1915.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 6 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси які, можливо, у майбутньому будуть порушені.

Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, клопотання позивача в частині накладення заборони Вінницькій міській раді приймати будь-які рішення, які стосуються земельної ділянки за кадастровим номером :02:064:0076 до набрання законної сили рішенням у даній справі є передчасним.

У ході судового засідання ОСОБА_2 мотивував клопотання тим, що у разі проведення будівельно - монтажних, земельних та інших робіт буде завдана значна матеріальна шкода позивачу та іншим членам громади міста Вінниці, оскільки, у разі задоволення позову, наслідки таких робіт доведеться територіальній громаді зносити за власних рахунок.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовані Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 38 цього Закону визначено особливості знесення самочинно збудованих об'єктів, а саме, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений звертатися з позовом до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта, якщо в ході перевірки виявить факт самочинного будівництва об'єкта за рахунок забудовника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання позивача в частині заборони ДП МО України "Вінницьке інженерно - будівельне управління" проводити будь які роботи на земельній ділянці за кадастровим номером :02:064:0076 до набрання законної сили рішенням у даній справі є передчасним та задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене та визначаючись щодо клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову в цілому, суд виходив з наступного.

Особливості інституту забезпечення адміністративного позову врегульовані статтями 117 та 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, Кодекс).

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З аналізу наведеної норми випливає, що законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Серед них наступні: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із таким клопотанням та обґрунтувати їх.

Тому, під час вирішення клопотання про забезпечення позову адміністративний суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

На переконання суду, подання адміністративного позову, предметом якого є визнання незаконними дій та скасування рішень суб'єкта владних повноважень, не може слугувати беззаперечним доказом того, що такі дії та рішення є очевидно протиправними.

Більше того, будь-яких обґрунтованих підстав чи доводів в підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до винесення рішення в адміністративній справі або того, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат суду наведено не було.

Відтак, позивачем у клопотанні та в усних поясненнях не обґрунтовано в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі, так само як і обставин, які вказують на те, що для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль у разі невжиття відповідних заходів.

Таким чином, клопотання позивача є необґрунтованим, адже заявником не доведено наявності хоча б однієї підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також не надано доказів, які б підтверджували відповідні обставини.

Крім того, необхідно зазначити, що предметом позовних вимог ОСОБА_2 є оскарження рішень та дій Вінницької міської ради, а відтак клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони проводити будівельно-монтажні, земляні та інші роботи є безпідставним, оскільки не відповідає фактичному змісту права, що регулює дані відносини, та способу, яким може бути забезпечено адміністративний позов до суб`єкта владних повноважень.

У даному випадку проведення будівельно-монтажних, земляних та інших робіт Державним підприємством Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" не є предметом судового спору в даній адміністративній справі, а тому, на думку суду, відсутній зв'язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року у справі №2-а-1212/11/0231, від 28 листопада 2013 року у справі №2-а-56/12/-215.

Враховуючи наведене, суд не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 26.12.2014 року про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Комар Павло Анатолійович

Судді: Вергелес Андрій Валерійович

Дончик Віталій Володимирович