Справа № 809/4194/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа № 809/4194/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Візінському М.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Куйбіда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції,

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції (надалі також - відповідач) з наступними позовними вимогами: - визнати бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень - відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, в особі старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного відділу юстиції І.Л. Гнатіва, яка проявилася у безосновному невиконанні п.2 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року, не доведенні копії постанови до відома позивача в якості учасника виконавчого провадження - неправомірною; - зобов'язати відповідача-суб'єкта владних повноважень - відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, вчинити дії з припинення порушення прав позивача ОСОБА_1 в якості особи, залученої до виконавчих дій, одержати копію постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року, для чого надіслати на адресу реєстрації місця проживання позивача завірену копію постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року;

- зобов'язати відповідача-суб'єкта владних повноважень - відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року не була направлена боржнику за місцем проживання, чим порушено частину 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі також - Закон №606), та позбавило можливості позивача на оскарження даної постанови у встановлений законом строк. З огляду на не дотримання відповідачем спеціального виконавчого законодавства України, що призвело до порушення прав позивача, бездіяльність відповідача є очевидною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач вимоги, викладені в адміністративному позові підтримав в повному обсязі. Вказав, що так і не отримував за домашньою адресою постанови ВП №42662862 від 29.09.2013 року і не міг отримати, оскільки остання не надсилалася.

Після початку судового розгляду справи по суті позивач збільшив позовні вимоги у відповідності до письмової заяви (а.с.60), окрім попередньо заявлених позовних вимог просив суд визнати бездіяльність відповідача, яка проявилася у ненаправленні, недоведенні копії постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року до відома сторін та органу, що виготовив виконавчий документ та постановити з цього приводу окрему ухвалу.

Проте, усною ухвалою суду від 05.01.2015 року в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог відмовлено, з підстав зміни предмету позову, у відповідності до вимог частини 1 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні. Вказала, що постанова ВП №42662862 від 29.09.2013 року направлялася боржнику простою кореспонденцією і вважається доведеною до відома боржника. Додатково зазначила, що постанова з приводу неналежного надсилання якої виник спір вже скасована 15.12.2014 року начальником відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції, що виключає предмет спору у даній справі.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до абзацу 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Статтею 1 Закону №606 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №606, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону №606, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На виконання Закону №606, для визначення умов та порядку виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №606, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку розроблена Інструкція про проведення виконавчих дій, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 №74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158 (надалі також - Інструкція).

Відповідно до підпункту 4.16.4 пункту 4.16 глави 4 Інструкції, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 29.09.2014 року винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору ВП №42662862 в розмірі 51,00 грн (а.с.6,59). В постанові зазначено: адреса - АДРЕСА_1; копію постанови направити боржнику.

Відповідно до відтиску штампу відповідача, 24 листопада 2014 року на адресу ТзОВ «Ротакс» м.Калуш, вул. Долинська, 1 (підприємство, де працював позивач), направлено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року та постанову про проведення утримання зі всіх видів заробітку (доходів) боржника ОСОБА_1 (а.с.6,7). Безпосередньо на самих постановах проставлені вихідні номери 18289 та 18283 відповідно (а.с.6,7).

На підтвердження направлення позивачу постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року відповідачем надано реєстр поштових відправлень за листопад 2014 року (а.с.23-24, 33-52,56-58).

Так, судом встановлено, що згідно з порядковим номером "527" реєстру (а.с.48) на адресу ТзОВ «Ротакс» здійснено відправлення за №№18282, 18283, 18285, 18289, 18290 ще 27.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25).

Відповідно до даних реєстру поштових відправлень під порядковим номером "620" вказаного реєстру позивачу ОСОБА_1 здійснено відправлення, згідно із супровідними листами від 24.11.2014 року за №18285 та №18289 (а.с.50,53-55) за змістом яких вбачається, в тому числі, направлення копії постанови про стягнення виконавчого збору (а.с.54). Відправлення здійснювалося за адресою АДРЕСА_1.

Виходячи з відомостей реєстру, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року направлялась на ТзОВ «Ротакс» раніше ніж за місцем проживання боржника та за тими самими вихідними номерами, що в цілому ставить під сумнів належність та достовірність доказів направлення постанови ВП №42662862 від 29.09.2014 року за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі. Також, судом встановлено невідповідність дати прошивання оригіналу реєстру поштових відправлень за листопад 2014 року, де зазначено дату нумерування, шнурування та скріплення печаткою реєстру 01.02.2014 року, тобто заздалегідь - за 9 (дев'ять) місяців до дати формування самого реєстру - за листопад 2014 року (а.с.58).

Окрім того, постанову про стягнення виконавчого збору, яка датована 29.09.2014 року згідно з даними супровідного листа від 24.11.2014 року (а.с.54) та реєстру поштових відправлень за листопад 2014 року направлено боржнику за адресою АДРЕСА_1 тільки наприкінці листопада 2014 року, тобто майже за два місяці з моменту її винесення, що є порушенням підпункту 4.16.4 пункту 4.16 глави 4 Інструкції.

Інших доказів в підтвердження направлення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року у встановленому законом порядку відповідачем не надано.

Виходячи із сукупності встановлених обставин щодо відправлення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року на адресу боржника, суд дійшов переконання, що таке направлення було неналежним, а тому бездіяльність відповідача щодо такого направлення слід визнати протиправною.

Також, судом встановлено, що 15.12.2014 року начальником відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про скасування процесуального документу ВП №42662862 (а.с.26), якою постановлено скасувати документ «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 29.09.2014 року.

Відповідно до пункту 2 статті 83 Закону №606, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року станом на момент розгляду даної адміністративної справи є скасованою, а відтак не несе в собі ніяких юридичних наслідків для боржника, відсутні й підстави в направленні даної постанови боржнику, а тому вимоги позивача щодо її направлення є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В позовних вимогах позивач просить суд зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Згідно з частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Враховуючи, що суд не виявив законних підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача направити позивачу належним чином засвідчену копію постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відсутні передумови для застосування судового контролю за виконанням даного судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не направлення у визначеному законом порядку постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42662862 від 29.09.2014 року є протиправною, а тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції в частині неналежного направлення ОСОБА_1 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року ВП №42662862.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 12.01.2015 року.