Справа № П/811/653/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № П/811/653/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідача Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Державної виконавчої служби Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся 25.02.2014 року з позовом до відповідача Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області. Просив:

- визнати протиправною бездіяльність віжповідача щодо невиконання платіжних доручень №5204 від 04.09.2013 року, №5384 від 13.09.2013 року, №6003 від 30.10.2013 року, №955 від 22.01.2014 року, №1564 від 18.02.2014 року, №1597 від 24.02.2014 року відділу державної виконавчої служби Олександрійського МУЮ про перерахування на користь ПАТ "КБ "Надра" боргу в сумі 157513,55 грн.

- зобов'язати відповідача перерахувати на користь ПАТ "КБ "Надра" кошти в сумі 157513,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач допускає протиправну бездіяльність стосовно невиконання платіжних доручень виконавчої служби про перерахування коштів ПАТ «Комерційний банк «Надра», які отримані в ході здійснення виконавчих дій щодо стягнення коштів на користь позивача.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання платіжних доручень №6003 від 30.10.2013 року, №955 від 22.01.2014 року, №1564 від 18.02.2014 року, №1597 від 24.02.2014 року відділу державної виконавчої служби Олександрійського МУЮ про перерахування на користь ПАТ "КБ "Надра" боргу в сумі 102898,47 грн. Зобов'язано відповідача перерахувати на користь ПАТ "КБ "Надра" кошти в сумі 102898,47 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що примусове виконання рішень судів відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" відноситься до виключної компетенції державної виконавчої служби і носить публічно-правовий характер, тому правовідносини, які склались між Державною казначейською службою і третьою особою є похідними від цих правовідносин. Разом з тим, Державна казначейська служба України у даному випадку виконує контрольну функцію щодо руху коштів з депозитного рахунку виконавчої служби.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не є учасником розрахунково-касових відносин, які виникли між Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області та ВДВС, а отже не може ставитись питання про відповідальність Управління за невиконання платіжних доручень ВДВС.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судового відправлення. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Представником Олександрійського управління Державної казначейської служби подано заяву згідно якої просить судове засідання провести у відсутності представника.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до Олександрійського ВДВС МРУЮ Кіровоградської області направлено виконавчі листи про стягнення коштів з боржників, а саме №2-1722/2011 від 03.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 52095,76 грн. заборгованості та судові витрати в сумі 640,95 грн., №2/398/55/13 від 25.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача 463584,78 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 3219,00 грн., №2-989/11 від 01.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 127192,30 грн. та судові витрати в сумі 1391,92 грн., №1118/2841/2012 від 24.05.2012 року з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь позивача заборгованість в сумі 63516,64 грн. та судові витрати в сумі 317,58 грн.

Посадовими особами відповідного відділу виконавчої служби відкриті виконавчі провадження, в ході здійснення яких проведено опис та арешт майна боржників, незалежну оцінку майна та проведено реалізацію майна на прилюдних торгах. Кошти від реалізації майна направлені на рахунок позивача для погашення заборгованості по кредитних договорах.

Щодо виконавчого листа №2-1722/2011 від 03.03.2012 року ВДВС Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області 30.10.2013 року видало платіжне доручення №6063 про перерахування на користь позивача суми заборгованості, а 08.01.2014 року ВДВС вдруге видало платіжне доручення №425 про перерахування на користь позивача боргу в сумі 18294,55 грн. та направило до Олександрійського Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області.

Щодо виконавчого листа №1/398/5513 від 25.04.2013 року видано платіжне доручення №955 від 22.01.2014 року про перерахування на рахунок позивача заборгованості в сумі 45172,54 грн., яке відповідно було спрямоване до Олександрійського Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області.

Щодо виконавчого листа №2-989 від 01.06.2011 року ВДВС Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області направило платіжне доручення №1564 від 18.02.2014 року до Олександрійського Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області для перерахування на рахунок позивача заборгованості в сумі 26132,10 грн.

Щодо виконавчого листа №2/1118/1226/2012 року від 24.05.2012 року ВДВС Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області направило платіжне доручення №1597 від 24.02.2014 року до Олександрійського Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про перерахування боргу в сумі 13299,25 грн. на рахунок позивача.

Невиконання Олександрійським Управлінням Державної казначейської служби вище вказаних платіжних доручень стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В ході судового розгляду в суді першої інстанції представник Олександрійського Управління Державної казначейської служби визнав, що вище вказані платіжні доручення не виконані.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин судом першої інстанції правильно застосовані норми Закону України "Про державну виконавчу службу", Закону України "Про банки і банківську діяльність", норми Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13 квітня 2011 року, норми Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України №22 від 21 січня 2004 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті.

Отже, відповідно до цього Закону Відділи державної виконавчої служби зобов'язані відкрити депозитні рахунки в органах Державного казначейства України, а Казначейська служба зобов'язана обслуговувати їх з метою обліку депозитних сум (коштів боржників) і зарахування їх належним особам (стягувачам).

Положенням про Державну казначейську службу України, яке затверджене Указом Президента України №460/2011 від 13 квітня 2011 року, передбачено, що Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

Казначейство України є юридичною особою публічного права, входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Оскільки примусове виконання рішень судів відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" відноситься до виключної компетенції державної виконавчої служби і носить публічно-правовий характер, правовідносини, які склались між Державною казначейською службою і третьою особою є похідними від цих правовідносин.

У даному випадку Державна казначейська служба України виконує контрольну функцію щодо руху коштів з депозитного рахунку виконавчої служби та є суб'єктом владних повноважень.

Згідно матеріалів справи ПАТ «КБ Надра» просить вирішити спір з суб'єктом владних повноважень, на який покладено обов'язок щодо державного фінансового контролю за надходженням коштів від реалізації майна боржників до стягувача (ПАТ «КБ Надра»).

Казначейська служба України не є банком в розумінні приписів статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", однак Казначейська служба є учасником системи електронних платежів Національного банку України відповідно до приписів п. 1 Положення про Державну казначейську службу України.

Постановою Національного Банку України №22 від 21 січня 2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Дія цієї Інструкції поширюється і на Казначейську службу України.

Пунктом 1.4 Інструкції визначено, що розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Згідно пункту 2.19 Інструкції розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно матеріалів справи Олександрійським Управлінням Державної казначейської служби в суді першої інстанції не заперечувався факт належного оформлення і прийняття платіжних доручень від виконавчої служби в день їх складання. Таким чином, граничний строк виконання платіжного доручення настав наступного дня від їх отримання.

Отже, судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що перерахування коштів згідно платіжних доручень виконавчої служби відноситься виключно до компетенції Олександрійського Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області. А тому, саме Олександрійське Управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області допустило протиправну бездіяльність щодо невиконання платіжних доручень виконавчої служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо платіжних доручень №5204 від 04.09.2013 року та №5384 від 13.09.2013 року, які не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги вже були предметом розгляду іншої адміністративної справи, а саме №811/3398/13 та були задоволені, тому як наслідок в цій частині суд першої інстанції правильно відмовив в задоволені позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідача Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Державної виконавчої служби Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна