Справа № 21-557а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нововолинська торгова компанія» (далі - Товариство) до Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Митниця) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання винити дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року Товариство звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними дії Митниці щодо затягування митного оформлення товару, що вивозиться (експортується) за вантажною-митною декларацією від 25 січня 2010 року № 205030004/2010/000334 (далі - ВМД від 25 січня 2010 року), та зобов'язати Митницю вчинити дії щодо закінчення митного оформлення товару, що вивозиться (експортується) за вказаною ВМД, поданою позивачем, або прийняти остаточне рішення з цього приводу та повідомити позивача у визначений законом спосіб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Митниця протиправно, протягом тривалого часу не вчиняла дії щодо митного оформлення товару, ввезеного позивачем за ВМД від 25 січня 2010 року.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 22 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2011 року, позов задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Митниці щодо непроведення митного оформлення товарів за ВМД від 25 січня 2010 року, поданою Товариством. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суди встановили, що між Товариством та фірмою «АТ імпекс Гмбх» (Сейшельські острови) укладено контракт № 17, за яким на територію Польщі (м. Хелм, митний склад «Сукцес») першим здійснювалась поставка партії товару, а саме телевізійних ігрових приставок у кількості 11 384 штуки по ціні 60 євро за одну, країна виробництва товару - Китай, вартість товару - 683 040 грн.

26 січня 2010 року Товариство для митного оформлення надало товаросупровідні документи, вантажний автомобіль з причепом, орендований позивачем у підприємця ОСОБА_1., який знаходився у зоні митного контролю. Службові особи митного органу почали процедуру митного оформлення, однак пізніше затримали митне оформлення документів на товар, мотивуючи це невідповідністю заявленої митної вартості на вказаний товар витратам на його виробництво, та пояснили, що заявлена митна вартість одиниці товару 60 євро умисно завищена.

З метою недопущення фактів переміщення товарів через митний кордон України з порушенням митного законодавства, безпідставного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України посадові особи Служби по боротьбі з контрабандою та порушенням митних правил Митниці провели низку заходів по експортній операції за ВМД від 25 січня 2010 року, зокрема: призначили товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експерту Волинської торгово-промислової палати, направили запит до відділу номенклатури та класифікації товарів Митниці з метою підтвердження коду товару, заявленого в товаросупровідних документах, відповідні листи до управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у

м. Києві з метою отримання відповідей про проведення перевірок власника товару відкритого акціонерного товариства «Київське АТП 13062», у результаті яких з'ясовувались питання щодо походження товару та інше, а також відібрали зразки товару «телевізійні ігрові приставки» та направили до Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України з метою проведення дослідження щодо відповідності задекларованого товару фактичному, а також здійснення товарознавчої експертизи та визначення фактичної вартості цього товару.

Суди також установили, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, поданої Товариством 25 січня 2010 року, прийнята лише 5 травня 2010 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 червня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.

Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції погодився із висновком судів попередніх інстанцій про те, що непроведення протягом тривалого часу - з 26 січня по

5 травня 2010 року - процедури митного оформлення товару, який переміщував позивач, та неприйняття відповідачем будь-якого рішення з цього приводу, як і неповідомлення про прийняте рішення після його прийняття, призвели до триваючого порушення прав позивача.

Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України, Митниця звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме через неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статей 40, 78 Митного кодексу України (який був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - МК) у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви додала копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2012 року (справа № К-33618/10), яка, на думку Митниці, підтверджує неоднакове правозастосування.

Допускаючи цю справу до провадження Верховного Суду України, касаційний суд виходив із того, що у ній по-іншому, ніж у справі № К-33618/10, застосовано статті 40, 78 МК.

Перевіривши наведені заявником доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, що розглядається, суди встановили, що відповідач на порушення чинного законодавства в період з 26 січня по 5 травня 2010 року не проводив процедуру митного оформлення товару, який переміщувався через митний кордон України, та не приймав рішення з цього приводу, а також не повідомив позивача про прийняте згодом рішення. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого стало визнання протиправними дій Митниці щодо затягування митного оформлення товару та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо закінчення митного оформлення товару.

Натомість у справі № К-33618/10, рішення в якій заявник надав на підтвердження неоднакового правозастосування, предметом позовних вимог є визнання протиправними дій митниці при відборі проб та зразків. У цій справі суди, зокрема, встановили, що 16 березня 2010 року декларант позивача звернувся до митного органу для митного оформлення товару. З метою визначення коду товару та перевірки його характеристик, визначальних для класифікації, митний орган прийняв рішення про взяття проб та зразків задекларованого товару, а 18 березня 2010 року під час здійснення митного огляду товару здійснив відбір зразків. 19 березня 2010 року митниця вже прийняла рішення про визначення митної вартості товару та видала картку відмови у митному оформленні.

Зазначене вище не дає колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України підстав для висновку про подібність правовідносин та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів України відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко Судді: М.І. Гриців М.Б. Гусак О.А. Коротких О.В. Кривенда В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко О.Б. Прокопенко О.О. Терлецький