Справа № 135/1612/14-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1612/14-а
Провадження у справі № 2-а/135/79/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014
м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області Волошина Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Ладижині Вінницької
області адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницькій області про визнання
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень протиправною та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
просить визнати розпорядження
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницькій області № 18 від
06.10.2014 щодо відмови в призначенні йому
пенсії із зниженням пенсійного віку на
п'ять років протиправними; зобов'язати
відповідача призначити, нарахувати та
виплатити йому пенсію по віку на
пільгових умовах із зниженням
пенсійного віку на п'ять років у
відповідності до ч. 2 ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з моменту
подачі заяви про призначення пенсії,
тобто з 26.08.2014.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1980 року по
даний час він постійно проживає в м.
Ладижин Вінницької області, яке
розташоване в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, і на
підставі ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на зниження пенсійного віку на п'ять
років. 26.08.2014 позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницькій області із
заявою про призначення пенсії зі
зниженням пенсійного віку, однак
розпорядженням УПФУ у м. Ладижині № 18
від 06.10.2014 в призначені пенсії
відмовлено через відсутність
підтверджуючих факт проживання на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю
документів. Вказану відмову вважає
протиправною, оскільки з 1980 року по
даний час він постійно проживає в м.
Ладижин Вінницької області. Згідно
відомостей трудової книжки про роботу
з 09.12.1998 по 18.07.1990 він працював в районах
Крайньої Півночі в будівельному
управлінні № 5 тресту
"Уренгойгазпромстрой" вахтовим
методом, від'їжджаючи на деякий час на
роботу та періодично повертався в м.
Ладижин, де мав постійне місце
проживання. Також має статус особи
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорія 4, що також дає
йому право на призначення пенсії за
віком із зниженням пенсійного віку
встановленого ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" на п'ять років.

Відповідач у визначений строк надав
суду свої заперечення, у яких позов не
визнав, просив відмовити у його
задоволенні, мотивуючи це тим, що дані
трудової книжки позивача про роботу на
території Росії протягом 1988-1990 років
суперечать даним довідки №1591 від 18.08.2014
про його постійне проживання на
території м. Ладижин (зоні посиленого
радіоекологічно контролю), тобто,
станом на 01.01.1993 року не має 4 років
роботи чи проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.
Враховуючи зазначене, відповідач
вважає, що на даний час підстав для
призначення пенсії по віку зі
зниженням пенсійного віку згідно ст.55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
немає.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача Піддубна А.М. у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечувала, просила
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на підстави, викладені у
письмових запереченнях на позов.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін, допитавши свідків, всебічно і
повно з'ясувавши усі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
позивача та заперечення відповідача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
що підтверджується відповідним
посвідченням, серії НОМЕР_1, має право
на пільги, встановлені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

26.08.2014 ОСОБА_1 згідно ст.55 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» звернувся до відповідача
із заявою про призначення пенсії.

Управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницькій області
розпорядженням № 18 від 06.10.2014 відмовило
заявнику в призначенні пенсії зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до ст.55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", посилаючись на те, що
ОСОБА_1 не має права на зниження
пенсійного віку, оскільки дані
трудової книжки позивача про роботу на
території Росії протягом 1988-1990 років
суперечать даним довідки №1591 від 18.08.2014
про його постійне проживання на
території м. Ладижин (зоні посиленого
радіоекологічно контролю), тобто,
станом на 01.01.1993 року не має 4 років
роботи чи проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи» є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підставою
для визначення статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, які
проживають або працюють на забруднених
територіях, є довідка про період
проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», згідно з
якою потерпілі від Чорнобильської
катастрофи особи, які постійно
проживали або постійно проживають чи
постійно працювали або працюють у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
за умови, що вони за станом на 1 січня 1993
року прожили або відпрацювали у цій
зоні не менше 4 років мають право на
призначення та виплату пенсії із
зменшенням пенсійного віку на 2 роки за
умови постійного проживання або
постійної роботи у зазначених зонах з
моменту аварії по 31 липня 1986 року
незалежно від часу проживання або
роботи в цей період, та додатково 1 рік
за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 5 років, яка провадиться
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, із даної норми закону
вбачаються альтернативні підстави для
призначення пенсії із зниженням
пенсійного віку: або постійне
проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначення та виплата
пенсій, особам які мають право на її
отримання із зменшенням пенсійного
віку, провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і цього
Закону.

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено право на
призначення пенсії за віком виникає
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що заява про
призначення пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення пенсій
регулюється Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7
вищезазначеного Порядку документами,
що засвідчують особливий статус особи,
є: посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи та довідка
про період (періоди) проживання (роботи)
на цих територіях, видана органами
місцевого самоврядування (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган,
що призначає пенсію, має право вимагати
від підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб
дооформлення в трьохмісячний термін з
дня подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення
громадянина, який потерпілий від
Чорнобильської катастрофи серія
НОМЕР_1 (категорія 4). Вказане
посвідчення відповідає вимогам абз.3
ст.5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.01.1997 року №51 «Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.01.1997
року посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", іншими
актами законодавства.

Згідно ст.10 Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.01.1997 року №51
видача посвідчень провадиться зокрема
іншим потерпілим обласними державними
адміністраціями за поданням місцевих
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування за місцем
проживання. Рішення про видачу або
відмову у видачі посвідчення
приймається у місячний термін з дня
надходження необхідних документів до
органу, що видає посвідчення. У разі
встановлення цими комісіями факту
необґрунтованої видачі посвідчення
відповідної категорії посвідчення на
підставі рішення комісії підлягає
вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що
належність позивача до особи
потерпілої від Чорнобильської
катастрофи 4 категорії ніким не
оспорювалась, а тому посвідчення є
чинним і воно вказує на те, що позивач
має право на користування пільгами,
встановленими Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій. Різного
роду довідки є лише підставами для
визначення в установленому порядку
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС або потерпілих від
Чорнобильської катастрофи.

Чинність посвідчення вказує і на той
факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.01.1997 року №51, станом на
01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні
гарантованого добровільного
відселення не менше трьох років.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_4
дійсно у період з 09.12.1998 по 18.07.1990 він
працював в районах Крайньої Півночі в
будівельному управлінні № 5 тресту
"Уренгойгазпромстрой".

Як вбачається із довідки від 18.07.1991 № 232,
виданої СУ-5 тресту
"Уренгойгазпромстрой" та розшифровки
заробітної плати на підприємстві СУ-5
тресту "Уренгойгазпромстрой" позивач
ОСОБА_4 працював вахтовим методом.

Згідно довідки № 82 від 10.09.1998, виданої
будівельним управлінням дільниці № 1
позивач у період часу з 03.10.1987 по 15.07.1988
працював в Чигиринській
госпрозрахунковій дільниці плотником
і був у відрядженні з 03.10.1987 по 15.07.1988 у
місті Славутич, що згідно додатку № 1 до
постанови КМУ від 23.07.1991 №106 "Про
організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
віднесено до переліку населених
пунктів, віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи за
соціально-економічним фактором.

Згідно довідки про склад сім'ї №1318 від
21.04.1999, виданої ЖКГ вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1 із 31.08.1989 по даний час.

Допитані судом свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 підтвердили суду факт
постійного проживання ОСОБА_1 разом із
сім'єю з листопада 1988 року по даний час
в АДРЕСА_1, ведення з дружиною спільного
господарства та побуту. При цьому
зазначили, що дійсно позивач працював з
1988 року на підприємстві в будівельному
управлінні № 5 тресту
"Уренгойгазпромстрой" в районі
Крайньої Півночі, проте його робота
носила вахтовий характер, що дозволяло
позивачу щомісячно приїжджати та на
тривалий термін залишатись за місцем
свого постійного проживання в м.
Ладижині. В Росії у нього не було ні
постійного житла, ні умов для належного
проживання, в цьому навіть не було
необхідності, оскільки відпрацювавши
встановлений період часу, він відразу ж
повертався до своєї сім'ї в м. Ладижин
Вінницької області.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позивач, у відповідності до п.2 ст.55
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на призначення пенсії за віком зі
зниженням, встановленого ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
пенсійного віку на 5 років. Як наслідок
цього позивач має право звернутися до
суду з заявою про зниження пенсійного
віку.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати із
Державного бюджету України. Квитанцією
№QS23195732 від 12 листопада 2014 року
документально підтверджено судові
витрати здійснені позивачем в розмірі
73,08 грн, а тому вони підлягають
стягненню з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.46 Конституції України,
ст.15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ст. ст. 14,15,55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст.26 «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122,
160, 161, 162, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним розпорядження №
18 від 06 жовтня 2014 року про відмову у
призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням
пенсійного віку на підставі ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижині Вінницькій
області призначити, нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію як
громадянину, який потерпів від
Чорнобильської катастрофи 4 категорії
із зниженням пенсійного віку на п'ять
років у відповідності до ч. 2 ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з моменту його звернення з
заявою про призначення пенсії, тобто з
26.08.2014 року.

Постанова підлягає негайному
виконанню, у межах суми стягнення за
один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три)
гривні 08 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Ладижинський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Ладижинського міського суду
Т.В. Волошина