Справа № 826/17793/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2014 року 09:30 № 826/17793/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О.,

судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного агентства рибного господарства України до Державної виконавчої служби України, за участю третіх осіб - начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. про визнання протиправними дій, визнання незаконною бездіяльності, скасування постанов, вимог та подання, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне агентство рибного господарства (надалі - Держрибагентство України, позивач, з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України (надалі - ДВС України, відповідач), за участю третіх осіб - начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (надалі також третя особа 1), старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. (надалі - старший державний виконавець Кушнір Л.В. третя особа 2) про:

визнання дій старшого державного виконавця Кушнір Л.В. незаконними та протиправними;

визнання незаконною бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України;

скасування:

1) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 02.08.2013р. ВП№39152614 про відкриття виконавчого провадження;.

2) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.07.2014р. ВП №39152614 про поновлення виконавчого провадження;

3) вимоги старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.07.2014.р №813/6 (вихідний від 21.07.2014р. № Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 29.07.2014р. №5/7478);

4) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 22.08.2014р. ВП №39152614 про накладення штрафу (вихідний супровідного листа 28.08.2014р. №Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 05.09.2014р.№5/8505);

5) вимоги старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.09.2014р. №813/6 (вихідний від 18.09.2014р. № Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 22.09.2014р. № 5/9022);

6) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 27.10.2014 ВП № 39152614 про накладення штрафу (вихідний супровідного листа від 29.10.2014р. № Б-10903/2-813/6);

7) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 28.10.2014р. ВП №39152614 про стягнення з боржника виконавчого збору (вихідний від 29.10.2014р. № Б-10903/2-813/6);

8) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 28.10.2014р. ВП №39152614 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (вихідний супровідного листа від 29.10.2014р. № Б-10903/2-813/6);

9) постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 29.10.2014р. ВП №39152614 про закінчення виконавчого провадження (вихідний супровідного листа від 30.10.2014р. № Б-10903/2-813/6);

10) подання (повідомлення) від 30.10.2014р. № Б-10903/2-813/6 до Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва та Генеральної прокуратури України (вхідний Держрибагентства України від 04.11.2014р. 5/10345);

зобов'язання ДВС України відкликати подання (повідомлення) від 30.10.2014р. № Б-10903/2-813/6 до Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва та Генеральної прокуратури України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Держрибагентство України виконало рішення суду у добровільному порядку, а тому виконавче провадження у даній справі мало бути закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ще у 2013 році, адже Держрибагентетво України зі своєї сторони повідомляло про виконання рішення суду в добровільному порядку.

Ухвалою суду від 26.12.2014р. залишено без розгляду адміністративний позов Держрибагентства України в частині позовних вимог про скасування постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 02.08.2013р. ВП№39152614 про відкриття виконавчого провадження; скасування постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.07.2014р. ВП №39152614 про поновлення виконавчого провадження; скасування вимоги старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.07.2014.р №813/6 (вихідний від 21.07.2014р. № Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 29.07.2014р. №5/7478); скасування постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 22.08.2014р. ВП №39152614 про накладення штрафу (вихідний супровідного листа 28.08.2014р. №Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 05.09.2014р.№5/8505); скасування вимоги старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 18.09.2014р. №813/6 (вихідний від 18.09.2014р. № Б-10903/2-813/6, вхідний Держрибагентства України від 22.09.2014р. № 5/9022) у зв'язку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що ДВС України діяла відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем рішення суду виконано не в повному обсязі, а саме не внесено змін до наказу про звільнення ОСОБА_3 за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та не внесено відповідні записи до трудової книжки останнього.

Представники третіх осіб у судове засідання не прибули, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надали.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист Рівненського міського суду Рівненської області від 07.10.2011р. №2-907/2011 про визнання мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_3, представником Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Рівненській області Сокаль І.М. та представником Державного комітету рибного господарства України Сенчуком А.І. на таких умовах: відповідачі зобов'язуються змінити формулювання причини звільнення позивача шляхом внесення змін до наказу про його звільнення та трудової книжки, звільнивши його за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; відповідачі, солідарно зобов'язуються виплатити позивачеві моральну шкоду у розмірі 28 000 грн. за наступним графіком: 14 000,00 грн. відповідачі виплачують позивачеві до 31 березня 2011 року, 14 000,00 грн. відповідачі виплачують позивачеві до 29 квітня 2011 року; позивач відмовляється від позовних вимог про визнання незаконними результатів атестації ОСОБА_3, проведеної 28.04.2009р. комісією, створеної Державним комітетом рибного господарства України на підставі Наказу від 19.03.2009р. №77 «Про проведення атестації керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держкомрибгоспу»; визнання незаконним Наказу №150-к від 11.06.2009р. «Про звільнення ОСОБА_3», виданого Державним комітетом рибного господарства України; поновлення на роботі на посаді начальника Головного Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих Ресурсів та регулювання рибальства у Рівненській області з 12.06.2009р.; виплати належного посадового окладу за нагородження трудовою відзнакою «Почесний працівник рибного господарства», стягнення з Державного комітету рибного господарства України на користь позивача належних сум місячних премій за 2009 рік, премій до Дня Конституції 2009 року , до професійного свята Дня Рибалки 2009 року , матеріальної допомоги на оздоровлення за 2009 рік. стягнення з Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Рівненській області на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 462.88 грн., зобов'язання Державного комітету рибного господарства України притягнути до дисциплінарної відповідальності осіб, винних у порушенні трудового законодавства відносно відповідача; мирова угода набуває чинності з моменту її визнання ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області; судові витрати по зазначеній цивільній справі покладаються на сторони, що їх понесли.

Постановою старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 02.08.2013р. ВП №39152614 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа.

Держрибагентством України вказана постанова у встановлені законом строки не оскаржена.

Державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження від 14.04.2014р. з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з направленням заяви про заміну сторони її правонаступником.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02.06.2014р. по справі № 569/7629/14-ц замінено сторону виконавчого провадження - боржника Державний комітет рибного господарства України по виконавчому листу Рівненського міського суду Рівненської області від 07.10.2011р. № 2-907/2011 на його правонаступника - Держрибагентство України.

Враховуючи наведене та керуючись частиною 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем поновлено виконавче провадження постановою від 18.07.2014р. ВП № 39152614. Копію постанови направлено стягувачу до відома та боржнику до відома та виконання супровідним листом від 21.07.2014р. № Б-10903/2-813/6.

Також, відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу замінено сторону виконавчого провадження.

А саме назву боржника Державний комітет рибного господарства України на Державне агентство рибного господарства України, постановою від 18.07.2014 в ВП №39152614, копію якої направлено стягувачу до відома та боржнику до відома та виконання супровідним листом від 21.07.2014 № Б-10903/2-813/6

Оскільки інформація Держрибагентством України щодо виконання рішення суду на підставі якого видано вищевказаний виконавчий лист до відділу не надходила, вимогою державного виконавця від 18.07.2014р., яка направлена на адресу боржника 21.07.2014р., зобов'язано боржника виконати дане рішення суду - в строк до 28.07.2014р., про що повідомити на адресу відділу. Вказана вимога отримана позивачем 29.07.2014р.

У зв'язку із невиконанням рішення суду боржником, керуючись статтями 5, 11, 75, 89 Закону, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень винесено постанову про накладення штрафу на боржника від 22.08.2014р. ВП №39152614, якою накладено на Держрибагентство України штраф у розмірі 680,00 грн. та встановлено новий п'ятиденний строк на виконання рішення суду та вимогу від 18.07.2014р. про зобов'язання виконати рішення суду та повідомити відділ про стан виконання рішення.

Держрибагентство України звернулося до відділу листом від 02.09.2014р. № 2-6-5/3674-14 з проханням закінчити виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого документу у зв'язку з повним, фактичним виконанням, а також надано копії платіжних вимог від 05.11.2013р.та від 21.05.2013р. щодо сплати Управлінням охорони, використання, відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Рівненській області ОСОБА_3 моральної шкоди у повному обсязі, а саме 28 000,00 грн.

Однак, відомості щодо виконання виконавчого документу в частині, де зазначено, що: «відповідачі зобов'язуються змінити формулювання причини звільнення позивача шляхом внесення змін до наказу про його звільнення та трудової книжки, звільнивши його за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України», до відділу не надходили.

Враховуючи зазначене, старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. направлено на адресу позивача вимогу від 18.09.2014р., якою зобов'язано даного боржника виконати рішення суду, про що повідомити відділ з наданням підтверджуючих документів та повторно попереджено боржника про кримінальну відповідальність за його невиконання.

Старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. винесено постанову від 27.10.2014 р. про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі, а саме 1 360,00 грн. за невиконання рішення суду.

Також, старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. складено акт про витрати на проведення виконавчих дій від 28.10.2014р. та винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 28.10.2014р. згідно якої з Держрибагентства України стягнуто 160,51 грн.

Окрім того, старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. винесено постанову від 28.10.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, у розмірі 1360,00 грн.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у повному обсязі старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. складено акт від 29.10.2014р. про те, що станом на день складання акту в матеріалах виконавчого провадження ВП №39152614 щодо примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 07.10.2011р. №2-907/2011 відомості щодо повного, фактичного виконання рішення суду Держрибагентством України - відсутні, рішення вважається не виконаним.

На підставі зазначених обставин старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. винесено постанову від 20.10.2014р. про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із невиконанням рішення суду боржником.

Старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. складено на направлено до Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва та Генеральної прокуратури України подання від 30.10.2014р. про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону за невиконання рішення суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як судові накази та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що постанова старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 02.08.2013р. ВП №39152614 про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем і у встановлені законом строки не оскаржена, тобто є чинною і такою, що підлягає виконанню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладає штраф у порядку,встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - віл сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки інформація Держрибагентством України щодо виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень ДВС України не надходила, у зв'язку із невиконанням рішення суду боржником, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника від 22.08.2014р. ВП №39152614, якою накладено на Держрибагентство України штраф у розмірі 680,00 грн.

Держрибагентство України звернулося до відділу листом від 02.09.2014р. № 2-6-5/3674-14 з проханням закінчити виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого документу у зв'язку з повним, фактичним виконанням, а також надано копії платіжних вимог від 05.11.2013р.та від 21.05.2013р. щодо сплати Управлінням охорони, використання, відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Рівненській області ОСОБА_3 моральної шкоди у повному обсязі, а саме 28 000,00 грн.

Однак, відомості щодо виконання виконавчого документу в частині, де зазначено, що: «відповідачі зобов'язуються змінити формулювання причини звільнення позивача шляхом внесення змін до наказу про його звільнення та трудової книжки, звільнивши його за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України», до відділу не надходили.

Також, заявою від 26.09.2014р. стягувачем повідомлено відділ, що станом на 26.09.2014р. будь-яка інформація від Держрибагентства України, щодо зміни формулювання причин звільнення у відповідності до рішення суду, не надходила.

Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги положення ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» за повторне невиконання рішення боржником без поважних державний виконавець цілком правомірно і обґрунтовано виніс постанову від 27.10.2014 р. ВП № 39152614 про накладення штрафу у подвійному розмірі - 1 360,00 грн., а отже позовні вимоги про скасування постанови старшого державного виконавця Кушнір Л.В. від 27.10.2014 р. ВП № 39152614 про накладення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується, а саме: про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28).

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання, а державний виконавець зобов'язаний у разі невиконання боржником рішення у строк, установлений для добровільного виконання, винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Таким чином, оскільки Держрибагентством України рішення суду у добровільному порядку в повному обсязі не виконано, державний виконавець у межах наданих йому повноважень та з підстав, визначених чинним законодавством України виніс постанову від 28.10.2014р. ВП №39152614 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Окрім того, відповідно до частин 1 та 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. складено акт про витрати на проведення виконавчих дій від 28.10.2014р., згідно якого зазначені витрати становлять 160,51 грн.

Враховуючи зазначені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. обґрунтовано винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 28.10.2014р. згідно якої з Держрибагентства України стягнуто 160,51 грн.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» міститься вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

В той же час, згідно положень ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Судом встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Держрибагентством України змінено формулювання причини звільнення позивача шляхом внесення змін до наказу про його звільнення та трудової книжки, звільнивши його за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України», а отже, суд вважає, що старшим державним виконавцем Кушнір Л.В. обґрунтовано та в межах наданих йому повноважень винесено постанову від 29.10.2014р. ВП №39152614 про закінчення виконавчого провадження та направлено до Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва та Генеральної прокуратури України подання (повідомлення) від 30.10.2014р. № Б-10903/2-813/6.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що Держрибагентетво України виконало рішення суду у добровільному порядку, а тому виконавче провадження у даній справі мало бути закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ще у 2013 році, оскільки вказані обставини не підтвердженні жодними доказами і спростовуються відповідачем.

При цьому питання щодо наявності поважних причин щодо невиконання рішення суду, що набрало законної сили, наявність/відсутність складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (невиконання судового рішення), має вирішуватись у відповідному процесуальному порядку.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині скасування зазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження, скасування подання та зобов'язання ДВС України відкликати подання (повідомлення) від 30.10.2014р. № Б-10903/2-813/6 є необґрунтованими і задоволенню не підлягає.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити окремо щодо позовних вимог позивача про визнання дій старшого державного виконавця Кушнір Л.В. незаконними та протиправними; та визнання незаконною бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України.

Позивач не конкретизував суду, які саме дії старшого державного виконавця Кушнір Л.В., та яка бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України, на його думку, виходить за межі правового поля і порушує його законні права та інтереси.

В той же час, дослідивши наявні у справі докази та дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що вказані суб'єкти від час проведення виконавчих дій діяли у межах повноважень, протиправної бездіяльності з їх боку судом не встановлено, а тому позовні вимоги в цій частині є недоведеними і необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій і винесення оскаржуваних постанов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Державного агентства рибного господарства України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко