Справа № 2-а/325/5/2014 (325/300/14-а)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 2-а/325/5/2014

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (дов. від 23.10.2014)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області та ОСОБА_2

на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2014 року

у справі № 2а/325/5/2014

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області

про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку основного та додаткового пенсійного забезпечення та зобов'язання їх виплатити,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови про перерахунок основного і додаткового пенсійного забезпечення ОСОБА_2, та їх виплати;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок основного пенсійного забезпечення ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст. 56, 57, 58 Закону України №796-12 і ч.2 ст. 42 Закону України №1058-15 (щорічний, з 1 березня, перерахунок у зв'язку із з розтанням середньої заробітної плати в країні ) з моменту призначення позивачу пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити виплати в подальшому, і провести нарахування недоплачених позивачу сум за весь час з урахуванням виплачених сум;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок додаткового пенсійного забезпечення позивачу за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності з ст. 51 Закону України №796-12 від моменту призначення позивачу пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому, і провести нарахування недоплачених позивачу сум за весь час;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок додаткового пенсійного забезпечення позивача за понаднормовий стаж, у відповідності до ч.2 ст. 56 Закону України №796-12 від моменту призначення пенсії позивачу до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому, і провести нарахування недоплачених позивачу сум за весь час;

- зобов'язати відповідача провести індексацію основного пенсійного забезпечення позивачу з моменту призначення пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити до ч.1 ст. 67 Закону України №796-12, ч.1 ст. 42 Закону України №1058-15 і у повній відповідності до Закону України №491-5 від 06.02.2003 «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078 від 17.07.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, на порушення ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон 796-ХІІ), занижено розмір додаткового пенсійного забезпечення з належних 30 відсотків мінімальної пенсії за віком до 15 та 18 відсотків. Також позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України 796-ХІІ він має право на збільшення розміру пенсії на 1 % за кожний рік роботи понад 20 років стажу, при його трудовому стажі 27 років 05 місяців 29 днів, також на підставі ст. 67 Закону України 796-ХІІ та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-ІV) відповідач зобов'язаний постійно проводити індексацію пенсії у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати в Україні, і у зв'язку із зміною індексу споживчих цін.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 14 березня 2014 року позовні вимоги про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку основного та додаткового пенсійного забезпечення та зобов'язання їх виплати з дня призначення пенсії по 11 вересня 2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с.14).

Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності зі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 з 01 січня 2014 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці раніше виплачених сум. ;В задоволені решти позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з приписів Законів України «Про державний бюджет на 2013 рік», «Про державний бюджет на 2014 рік», зазначив, що виплата позивачеві додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, до 01.01.2014 здійснювались відповідачем правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок основної пенсії у зв'язку з підвищенням середньої заробітної плати в України та проведення індексації, судом першої інстанції зазначено, що права позивача на перерахунок і індексацію пенсії відповідачем не порушені, підстави для задоволення цих позовних вимог відсутні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження всіх обставин, що мають значення для справи, просить суд змінити постанову суду першої інстанції і відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 і ст. 201 КАС України, вирішити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно, всупереч Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, застосований строк звернення до суду і задоволено позовні вимоги з 01.01.2014. Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України суд зобов'язаний застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Практика європейського суду з прав людини, свідчить про те, що позови українських громадян, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, задовольняються у відповідності до п.1 ст. 6 Віденської Конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду. Щодо решти висновків суду першої інстанції позивач не заперечує, в іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що з урахування рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 Кабінет Міністрів України має всі достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги в межах фінансових ресурсів, передбачених України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. До апеляційного суду подані письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких відповідач просить залишити без задоволення вищезазначену апеляційну скаргу, розгляд справи провести без участі представника Пенсійного фонду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, внаслідок наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_2 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЄС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

11 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив надати інформацію про розмір призначеної додаткової пенсії ОСОБА_2, і якщо розмір додаткової пенсії є меншим, ніж це передбачено законом, здійснити перерахунок та виплатити недоотриману суму.

Листом від 21.02.2014 №10/Г-9 відповідач повідомив ОСОБА_2, що пенсія призначена і виплачується відповідно до чинного законодавства. Відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії, відповідач зазначав, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зі змінами, «Про державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2011, 2012, 2013 роках норми і положення Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік та наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України за 2012, 2013 роки.

Кошти на виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, враховані в Державному бюджету України у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України (по 31.12.2011- постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмінів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», з 01.01.2012 - постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

На виконання рішень Уряду, з підвищення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, суми додаткової та основної пенсії були отримані ОСОБА_2 щомісячно.

Не погодившись з розрахунками відповідача та з відмовою здійснити перерахунок пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав 12.03.2014.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції станом на момент звернення до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено вище, питання щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду вирішено судом першої інстанції ухвалою від 14.03.2014.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та в межах наданих йому повноважень дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, у зв'язку з чим правомірно залишив позовні вимоги, пред'явлені за період до 11.09.2013, без розгляду.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі з цього приводу, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, до спірних правовідносин не може бути застосовано положення Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, оскільки питання виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, врегульовані спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким не встановлений строк звернення до суду за захистом порушених прав, отже в даному випадку підлягають застосуванню приписи ч.2 ст.99 КАС України.

Стосовно прийнятого судом першої інстанції рішення по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції про їх часткове задоволення.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам віднесеним до 2 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», пунктом 4 Прикінцевих положень встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до пункту 13, встановлено, що з 01 липня 2012 року щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, особам 2 категорії повинна становити та виплачуватися у розмірах 18% від прожиткового мінімуму.

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (в редакції, що діяла до 03.08.2014), не встановлено будь-яких обмежень щодо застосування положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже з аналізу вказаних норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян в 2013 році було делеговано Кабінету Міністрів України, внаслідок чого колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за період з 12.09.2013 по 01.01.2014 відповідач правомірно здійснював нарахування додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 у розмірі 18% від прожиткового мінімуму, що відповідає на той час чинному законодавству.

Проте, з 01.01.2014, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, відповідач був зобов'язаний виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, встановленому ст..51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Стосовно решти позовних вимог, колегія суддів, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, долучених до справи копій документів з пенсійної справи позивача, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що права позивача на перерахунок основної пенсії та її індексації порушені не були, внаслідок чого дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 795 від 30.10.2013 затверджений Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якому перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли до 31 грудня року, що передує року, в якому проводиться перерахунок.

Для перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується розмір заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, що склався станом на 1 березня року, в якому проводиться перерахунок пенсії, обчислений відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність"; статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", - особам з числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей; постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До обчисленого розміру заробітної плати додається розмір збільшення заробітної плати після перерахунку, проведеного в попередніх роках відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Кабінет Міністрів України № 264 від 15.04.2013 «Про підвищення розмірів пенсій у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника», установлено, що у 2013 році для підвищення розміру пенсій з 1 березня згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується коефіцієнт 1,0298. Підвищенню підлягають пенсії, обчислені згідно із зазначеним Законом та Законами України "Про наукову і науково-технічну діяльність" , "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за зверненнями, які надійшли до 31 грудня року, що передує року, в якому проводиться підвищення пенсії.

Судом встановлено, підтверджено позивачем, що пенсія обчислена при страховому стажі позивача 27 років 05 місяців 29 днів, (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,37013) із заробітної плати 1947,85 грн., визначеної за періоди роботи з 01.06.1979 по 31.05.1984. В страховий стаж включено всі періоди роботи позивача з 19.08.1970 по 09.02.1998 відповідно до наданих документів.

В 2013 році основний розмір пенсії позивача автоматично збільшувався у відповідності з вимогами наведеної постанови Кабінету Міністрів України № 264 від 15.04.2013 у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, отже підстави для визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку основного пенсійного забезпечення неправомірними відсутні, як відсутні і підстави для зобов'язання відповідача провести індексацію основного пенсійного забезпечення, оскільки індексація доходу позивача проводиться відповідачем у відповідності із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»

Доводи, які б спростовували висновки суду першої інстанції з цього приводу, позивачем не наведені.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2014 року у справі № 2а/325/5/2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко