Справа № 823/39/15
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 січня 2015 року м. Черкаси справа № 823/39/15

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В., перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/39/15

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1)

до прокуратури Черкаської області

третя особа: управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі (надалі - УПФУ в Черкаському районі )

про визнання протиправними дій, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, прийнято ухвалу.

ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до прокуратури Черкаської області, третя особа: УПФУ в Черкаському районі, просить:

- визнати протиправними дії прокуратури Черкаської області щодо видачі ОСОБА_1 недостовірної довідки про заробіток від 22.10.2007 №18/351;

- стягнути з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1: кошти у сумі 18250 грн. як матеріальні збитки, кошти у сумі 20000 грн. як компенсацію моральної шкоди.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 цього Кодексу. Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Згідно ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивачем не надано копій документів, що приєднуються до позовної заяви для відповідача і третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а у разі неможливості - зазначає докази, що не може самостійно надати із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. У позовній заяві зазначено, що позивач до 10.05.2007 працював в прокуратурі Черкаської області, мав відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримував заробітну плату за рахунок державного бюджету. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених обставин (копії трудової книжки, із записом про прийняття присяги), не зазначено відомостей щодо складання присяги державного службовця, не надано посадової інструкції.

У позовній заяві зазначено, що розмір втраченої пенсії, що є для позивача матеріальними збитками, складає 18250 грн., проте позивачем не надано розрахунку і обґрунтування стосовно саме такої суми втраченої пенсії.

Позивач зазначає, що нову довідку №18/226 вих.14 про його заробітну плату видано 01.07.2014, проте не зазначено коли саме і яким чином йому стало відомо про існування зазначеної довідки і про порушення його законних прав та інтересів, не вказано яких саме.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Прохальна частина позовної заяви містить вимогу про відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн. Суддя зазначає, що у контексті вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено: у чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не зазначено з яких міркувань останній виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем зазначено: «наслідки перенесених мною травм призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, тривога з приводу майбутнього», проте не зазначено які саме травми позивачеві довелося перенести, не надано доказів перенесення травм, та не зазначено, як ці травми пов'язані з діями та/або бездіяльністю прокуратури, не надано доказів настання негативних психосоматичних та психоемоційних змін у причинно-наслідковому зв'язку із довідками.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації (ч.2 ст.17 КАС України).

Відповідно до абз.2 ст.101 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. За змістом ч. 2 ст. 185 ЦПК України заяву про сумнів з приводу достовірності або про фальшивість може бути подано будь-якою особою, яка бере участь у справі, а також щодо будь-якого документа, наданого як письмовий доказ. За КК України (ч.1 ст.366) визначено: складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів карається (службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Приписам наведеної норми кореспондують положення ч.2 ст.21 КАС України, згідно якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Публічно-правовий спір пов'язаний з реалізацією норм публічного права. Згідно п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба. За визначенням ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до вимог КАС України владні управлінські функції повинні реалізовуватися відповідачем виключно на підставі законодавства і саме в конкретних правовідносинах за участі позивачів. Таким чином, факт наділення відповідача окремими управлінськими функціями (в окремих сферах) не означає, що всі правовідносини з участі відповідача мають публічно-правовий характер. Відповідно, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися саме в тих правовідносинах, з яких виник спір. Спори щодо внутрішньорганізаційного (внутрішньо - апаратного) управління не належать до юрисдикції адміністративних судів. Позивачем не зазначено, які владні управлінські функції здійснював відповідач при видачі довідок про розмір грошового забезпечення.

Предметна підсудність адміністративних справ (ст..18 КАС України) визначає: місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суддя зазначає, що позивачем до позовної заяви надано ксерокопії/фотокопії документів, що не завірено у встановленому порядку. Постановою КМУ від 30.11.2011 №1242 затверджено Типову інструкцію з діловодства, де передбачено порядок видачі копій документів (далі - Інструкція). Зокрема, згідно п.76 Інструкції установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, а також у випадках, передбачених в абзаці другому цього пункту. Копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу. У разі підготовки документів для надання судовим органам, під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників установа може виготовляти копії документів, виданих іншими установами (копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо). Пунктом 77 Інструкції визначено, що напис про засвідчення документа складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «Підпис».

Позивачем у позовній заяві визначено у якості третьої особи УПФУ в Черкаському районі. Відповідно до ст.54 КАС України треті особи поділяються на два види: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Участь третіх осіб в адміністративній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо (для третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги) або опосередковано (для третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги) стосується прав та інтересів інших осіб. Участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, що пов'язані із спірними правовідносинами. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняються від третіх осіб з самостійними вимогами тим, що рішення суду впливає на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Позивачем не зазначено як саме рішення суду у цій справі може вплинути на права або обов'язки УПФУ в Черкаському районі.

Відповідно до змісту п.4 ч.1 ст.106 КАС України позовна заява повинна містити інформацію про те, які саме права, свободи або інтереси, на думку позивача, були порушені діями та рішеннями відповідача.

Суддя зазначає, що усі документи, що надаються позивачем до суду, повинні також містити їх копії відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

За таких обставин позовна заява не відповідає вимогам адміністративного процесуального законодавства, а тому, згідно ч.1 ст.108 КАС України, залишається без руху з наданням позивачу строку до 13.02.2015 для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 106, 108 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Черкаської області, третя особа: управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі про визнання протиправними дій, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачеві строк до 13 лютого 2015 року для усунення недоліків позовної заяви.

Роз'яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В.Трофімова