Справа № 2а/1770/930/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ К/9991/69591/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року

у справі № 2а/1770/930/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС; відповідач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 28 лютого 2012 року, № від 28 лютого 2012 року та № від 28 лютого 2012 року. Присуджено на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 146,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2011 року, за результатами якої складено акт № 42/17-117/НОМЕР_4 від 17 лютого 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 лютого 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 233 035,25 грн. (233 035,25 грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), податкове повідомлення-рішення № від 28 лютого 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 502 919,50 грн. (405 622,00 грн. - основний платіж, 97 297,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 28 лютого 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 510,00 грн. (0,00 грн. - основний платіж, 510,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення підприємцем статті 1 Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Указ № 727/98), статей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 2.3 статті 2, пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пунктів 9.3, 9.4 статті 9 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 123.1 статті 123, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб та з податку на додану вартість, а також неподання декларацій з податку на додану вартість за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року.

Такий висновок контролюючим органом зроблено з підстав перевищення позивачем впродовж третього кварталу 2009 року граничного розміру виручки, який дозволяє суб'єкту підприємницької діяльності застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (отримано 1 071 280,63 грн.), що, на думку ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС, обумовило обов'язок ФОП ОСОБА_3 перейти на загальну систему оподаткування та зареєструватись платником податку на додану вартість (сплачувати податкові зобов'язання та подавати до податкового органу звітність з цього податку), а також нівелює подальше (в 2010 та 2011 роках) застосування підприємцем спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Водночас, обраховуючи розмір отриманої позивачем виручки, контролюючий орган визначив ціну реалізації попередньо імпортованих ним транспортних засобів, виходячи з їх митної (фактурної) вартості, яка, на переконання відповідача, є звичайною ціною автомобілів, а не з фактичної ціни продажу, без дослідження відповідних первинних документів.

Задовольняючи позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

За змістом частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року № 1003 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Однак, в акті перевірки № 42/17-117/НОМЕР_4 від 17 лютого 2012 року відсутні посилання на первинні документи, які б підтверджували отримання позивачем доходу за реалізовані транспортні засоби в розмірі, еквівалентному їх митній (фактурній) вартості.

З огляду на викладене та враховуючи те, що звичайна ціна та митна вартість, що є умовною розрахунковою величиною, яка розраховується відповідно до положень Митного кодексу України та застосовується при переміщенні товарів через митний кордон України (зокрема для ведення митної статистики), не є тотожними та не можуть бути порівнюваними, судові інстанції дійшли цілком обґрунтованого висновку про недоведеність податковим органом факту перевищення підприємцем впродовж третього кварталу 2009 року граничного розміру виручки, визначеного Указом № 727/98, та, як наслідок, про протиправність оскаржуваних актів індивідуальної дії.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Голубєва Г.К.

Карась О.В.