Справа № 695/32371/13-а(2а/695/9/14)
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій, скасування рішень-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій, скасування рішень відповідача № 9 від 04 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та № 12-21 від 22 червня 1993 року про надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,60 га; зобов'язання розглянути питання щодо виділення земельної ділянки площею 0,4015 га для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_1.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Привітненської сільської ради щодо прийняття рішення № 9 від 04 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та щодо прийняття рішення № 12-21 від 22 червня 1993 року про надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,60 га по АДРЕСА_1. Визнано рішення Привітненської сільської ради № 9 від 04 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та рішення № 12-21 від 22 червня 1993 року про надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,60 га по АДРЕСА_1 недійсними та їх скасовано. Зобов'язано Привітненську сільську раду Золотоніського району Черкаської області протягом терміну, визначеного Земельним кодексом України, розглянути питання щодо виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 0,3866 га.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Привітненська сільська рада Золотоніського району Черкаської області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, згідно Свідоцтва про право власності, є власником нежилого приміщення, що розташоване за адресою по АДРЕСА_1.

Приміщення за вищевказаною адресою придбане ОСОБА_3 на підставі майнових сертифікатів, виданих на ім'я окремих громадян: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

У подальшому позивач об'єднав майнові частки даних осіб та на підставі рішення загальних зборів співвласників СТОВ «Данко», правонаступника КСП «Канівщанське», згідно акту прийому-передачі № 30 від 30 грудня 2002 року, отримав приміщення колишньої котельні.

Позивач вирішив провести переобладнання котельні в складське приміщення.

Рішенням Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 5 від 16 липня 2012 року позивачу рекомендовано звернутись до відділу містобудування та архітектури Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області отримання містобудівних умов та обмежень для виготовлення проекту на нежитлове приміщення, у зв'язку зі зміною цільового призначення будівлі.

Суміжними землекористувачами земельної ділянки, на якій розташовані приміщення колишньої котельні є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 9 від 04 жовтня 2006 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4.

Також, рішенням Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 12-21 від 22 червня 1993 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства по АДРЕСА_1

Не погоджуючись з вищевказаним рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Так, приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення прийняті в порушення генерального плану забудови с. Привітне Золотоніського району Черкаської області, що унеможливлює користування позивачем приміщенням колишньої котельні, як складським.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу ст. 25 вищевказаного Закону, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В абзаці 5 п. 5 вказаного Рішення зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, виходячи з системного аналізу правових актів та вказаного Рішення Конституційного Суду України, можна зробити висновок, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень, якщо відповідно до приписів цих рішень не виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Разом з тим, у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 9 від 04 жовтня 2006 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4.

На підставі вищевказаного рішення Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 24 січня 2007 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 639765 (а.с. 29).

Крім того, рішенням Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 12-21 від 22 червня 1993 року ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства по АДРЕСА_2

На підставі даного рішення ОСОБА_5 отримав Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 002525 (а.с. 27).

З огляду на те, що рішення Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 9 від 04 жовтня 2006 року та № 12-21 від 22 червня 1993 року є ненормативними правовими актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути в подальшому скасовані органом місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Привітненська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, як орган місцевого самоврядування, не вправі скасовувати акти індивідуальної дії, які вичерпують свою дію фактом виконання.

Дана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 04 червня 2013 року за № 21-64а13.

Крім того, колегія суддів зазначає, що порядок припинення права на землю регулюється главою 22 Земельного кодексу України.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 Земельного кодексу України.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 Земельного кодексу України.

Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

При цьому, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, Земельним кодексом України не передбачено.

Дана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12 вересня 2012 року за № 6-71цс12.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 9 від 04 жовтня 2006 року та № 12-21 від 22 червня 1993 року є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача про зобов'язання розглянути питання щодо виділення земельної ділянки площею 0,4015 га для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 слід також відмовити.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, оскільки вони є необґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Привітненської сільської ради Золотоніського району Черкаської області задовольнити.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлений 17.12.2014 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.