Справа № 872/6441/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" травня 2014 р. справа № 811/709/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 р. у справі № 811/709/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

04 березня 2013 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області державної податкової служби від 07 серпня 2012 року№1488 про сплату податкового боргу у сумі 804,32 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду вмотивована тим, що податкова вимога не породжує жодного обов'язку для платника податків, а також, що податкова вимога, в розумінні ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що грошове зобов'язання не набуло статусу податкового боргу, оскільки, не було визнане платником податків самостійно і не було йому доведено відповідачем, у вигляді податкового повідомлення-рішення, як визначене податковим органом за результатом перевірки своєчасності сплати задекларованого податку та нарахованих штрафних санкцій, пені.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання представники сторін, повідомлені належним чином про день та час судового розгляду не з'явилися , в зв'язку з чим справа розглядається в їх відсутності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 05.11.2012 року позивачем отримано рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу від 07.08.2012 року №1488 про сплату податкового боргу.

Не погодившись з податковою вимогою позивач звернувся до відповідача із запитом №8-П від 14.02.2013 року про період виникнення податкового боргу.

Згідно з листом відповідача №4912/10/19-2 від 20.02.2013 року позивачеві надано інформацію що податковий борг по податку на доходи фізичних осіб виник в 2001 році.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог п 55.1 ст. 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі

Виходячи із системного аналізу цих податкових норм, вбачається, що податкова вимога є правовим актом індивідуальної дії, який повинен містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо того, що податкову вимогу можна вважати актом індивідуального характеру, який може бути оскаржений в судовому порядку, про що свідчить численна практика судів вищих інстанцій, зокрема Вищого адміністративного суду України та Верховного суду України, наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно ст. 204 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання

Відповідно до ч.1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Ухвалу суду першої інстанції не можна вважати обґрунтованою з наведених вище підстав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 року у справі № 811/709/13-а - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ст.211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун