Справа № 334/5660/14-а
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.12.2014
Справа № 334/5660/14-а
Провадження № 2-а/334/201/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

В червні 2014р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Запорізького міського центру зайнятості про визнання бездіяльності суб»єкта владних повноважень щодо здійснення призначення йому допомоги з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за період з жовтня 2013р. по березень 2014р. неправомірною та зобов`язанні призначити та виплатити йому допомогу з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за період з червня 2013р. по жовтень 2013р., яка становить 7632 грн. 03 коп.

В позові він вказав, що 23.12.2013р. він був звільнений з посади начальника СКП "Запорізька ритуальна служба" за згодою сторін, що підтверджується записом в трудовій книжці.

15.01.2014р. він звернувся до Міського центру зайнятості м.Запоріжжя для постановки на облік як безробітний. Серед інших документів для нарахування виплати з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття ним була надана довідка з останнього місця роботи - СКП "Запорізька ритуальна служба" про середню заробітну плату за останні шість місяців /червень - листопад 2013р./, що передували страховому випадку - звільненню за згодою сторін з посади начальника СКП "Запорізька ритуальна служба".

Однак, в нарахуванні виплати на випадок безробіття йому було відмовлено на підставі того, що він на той час був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

09.04.2014р. він був виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

10.04.2014р. він повторно звернувся до відповідача з метою постановки на облік як безробітний та нарахування йому виплати з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття

Листом № 1648/01-21 від 30.04.2014р. відповідач відмовив йому у нарахуванні виплати на випадок безробіття з урахуванням середньомісячної заробітної плати за шість місяців за останнім місцем роботи з червня по листопад 2013р. та розрахував зазначену виплату виходячі із доходів за період з жовтня 2013р. по березень 2014р., тобто за період коли він не працював / січень- березень 2014р./ та жодних доходів не отримував.

Вважає, що оскільки страховий випадок наступив у день звільнення його з основного місця роботи 23.12.2013р., то останніми шістьма місяцями для обчислення середнього заробітку є період з червня 2013р. по листопад 2013р., і саме за цей період має розраховуватися середня заробітна плата. Для нарахуванню виплати по безробіттю.

Посилання відповідача на той факт, що він був фізичною особою-підприємцем, є незаконним.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Відповідно до діючого законодавства протягом усього часу, що він працював на СКП "Запорізька ритуальна служба" з його зарплати утримувались внески до фондів соціального страхування, у зв`язку з чим він є застрахованою особою та має необхідний страховий стаж, а тому має право, в разі настання страхового випадку на отримання виплати на випадок безробіття. При цьому жодним нормативним актом не передбачено, що застрахованій особі може бути відмовлено в постановці на облік як безробітного та відмовлено у виплаті на випадок безробіття на тій підставі, що ця особа є суб`єктом підприємницької діяльності. Якщо особа припинила підприємницьку діяльність, то виплата має розраховуватися за останні шість місяців, що передують зняттю з обліку як суб`єкта підприємницької діяльності. Якщо ж особа звернулась за допомогою внаслідок втрати місця роботи, то виплата має розраховуватися за останні шість місяців, що передують даті припинення дії трудового договору.

Відповідачем не були враховані пояснення з приводу того, що він не був підприємцем та не мав право здійснювати та фактично не здійснював підприємницьку діяльність щонайменше з грудня 2012р., оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2012р. у справі № 0870/8912/12 було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Вказана постанова повинна була звернута до негайного виконання, проте, з невідомих причин, вона не була виконана та його не було вчасно виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При розрахунку виплати відповідач мав врахувати зазначену постанову та факт припинення його підприємницької діяльності, оскільки відповідно до ст. 255 КАС України, постанова суду , яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всіх території України.

Просив визнати дії Запорізького міського центру зайнятості щодо здійснення призначення йому допомоги з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за період з жовтня 2013р. по березень 2014р. неправомірною та зобов`язанні призначити та виплатити йому допомогу з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за період з червня 2013р. по листопад 2013р., яка становить 7632 грн. 03 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала пояснення по суті позовних вимог, просила їх задовольнити.

Представник Запорізького міського центру зайнятості - Колокол О.О. заперечувала проти позову, пояснила, що відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. № 1266. розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців ( з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб`єкта підприємницької діяльності), в даному випадку цією датою є 09.04.2014р., тому розрахунковим періодом для нарахування допомоги по безробіттю позивачу повинен бути жовтень 2013р. - березень 2014р. Отже, позивач помилково вважає, що центр зайнятості під час розрахунку допомоги по безробіттю мав би врахувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2012р. по справі № 0870/8912/12 та факт припинення підприємницької діяльності позивачем, тому що чинним законодавством не передбачено враховувати дати таких юридичних фактів під час розрахунку допомоги по безробіттю.

Твердження позивача про те, що нормативними актами не передбачено, що застрахованій особі може бути відмовлено у реєстрації як безробітного та відмовлено у виплаті допомоги про безробіттю на тій підставі, що ця особа є суб`єктом підприємницької діяльності, також не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. № 198, підставою для відмови у наданні статусу безробітного є встановлення факту зайнятості особи.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Також згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тому не мають право на перебування на обліку в службі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

В зв`язку із вказаними нормами законодавства для надання статусу безробітного особа власноруч підписує заяву про надання статусу безробітного, форму якої затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013р. № 270, в якій зазначає, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, тому що в протилежному випадку статус безробітного особі наданий не буде.

На теперішній час у підтвердження правомірності відмови служби зайнятості особам у наданні статусу безробітного в разі, коли така особа є фізичною особою-підприємцем, склалась судова практика.

.

Доводи позивача про їх бездіяльність, нарахування та виплату йому допомоги з загально обов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття вважає безпідставними, оскільки після виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та повторному зверненні позивача до них 10.04.14, рішенням від 17.04.14р. ними призначено допомогу по безробіттю на 360 днів , до 11.04.15р. в розмірі 70% від середньої заробітної плати/ доходу/, обчисленого за останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку як суб»єкта підприємницької діяльності, в даному випадку за період з жовтня 2013р. по березень 2014р.

До 17.11.14р. позивач отримував щомісячно зазначену допомогу по безробіттю.

Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

.

Представник позивача просить забов»язати відповідача призначити та виплатити йому допомогу по безробіттю виходячі з середньої заробітної плати за останнім місцем роботи , за період з червня 2013р. по листопад 2013р., яка становить 7632 грн. 03 коп., з урахуванням виплачених сум.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб»єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, пільг.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 23.12.2013р. позивач був звільнений з посади начальника СКП "Запорізька ритуальна служба" за згодою сторін, що підтверджується записом в трудовій книжці.

15.01.2014р. він звернувся до Міського центру зайнятості м.Запоріжжя для постановки на облік як безробітний. Серед інших документів для нарахування виплати з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття ним була надана довідка з останнього місця роботи - СКП "Запорізька ритуальна служба" про середню заробітну плату за останні шість місяців /червень - листопад 2013р./, що передували страховому випадку - звільненню за згодою сторін з посади начальника СКП "Запорізька ритуальна служба".

Однак, в нарахуванні виплати на випадок безробіття йому було відмовлено на підставі того, що він на той час був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Зазначена відмова не була оскаржена позивачем до суду.

09.04.2014р. він був виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

10.04.2014р. він повторно звернувся до відповідача з метою постановки на облік як безробітний та нарахування йому виплати з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття .

Рішенням від 17.04.14р. відповідачем призначено позивачу допомогу по безробіттю на 360 днів , до 11.04.15р. в розмірі 70% від середньої заробітної плати/ доходу/, обчисленого за останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку як суб»єкта підприємницької діяльності, в даному випадку за період з жовтня 2013р. по березень 2014р.

Не погоджуюсь з таким розрахунком середньої заробітної плати за вказаний період, він звернувся до відповідача з листом від 17.04.14р.

Листом 1648/01-21 від 30.04.2014р. відповідач повідомив його, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб є останні 6 календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб»єкта підприємницької діяльності . Статус підприємця припиняється з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП..

В зв»язку з тим, що страховий випадок настав 9.04.14р., до розрахункового періоду включено доходи за період з жовтня 2013р. по березень 2014р., а тому відсутні підстави для зміни розрахунку допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. № 1266. розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців ( з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб`єкта підприємницької діяльності), в даному випадку цією датою є 09.04.2014р., тому розрахунковим періодом для нарахування допомоги по безробіттю позивачу повинен бути жовтень 2013р. - березень 2014р. Отже, позивач помилково вважає, що центр зайнятості під час розрахунку допомоги по безробіттю мав би врахувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2012р. по справі № 0870/8912/12 та факт припинення підприємницької діяльності позивачем, тому що чинним законодавством не передбачено враховувати дати таких юридичних фактів під час розрахунку допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. № 198, підставою для відмови у наданні статусу безробітного є встановлення факту зайнятості особи.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Також згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тому не мають право на перебування на обліку в службі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

В зв`язку із вказаними нормами законодавства для надання статусу безробітного особа власноруч підписує заяву про надання статусу безробітного, форму якої затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013р. № 270, в якій зазначає, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності, тому що в протилежному випадку статус безробітного особі наданий не буде.

На теперішній час у підтвердження правомірності відмови служби зайнятості особам у наданні статусу безробітного в разі, коли така особа є фізичною особою-підприємцем, склалась судова практика., що підтверджено постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі 808/1291/14 від 8.04.14р.

Враховуючи, що страховий випадок настав 9.04.2014р. /дата внесення державним реєстратором запису про припинення підприємницької діяльності позивача як фізичної особи - підприємця/, до розрахункового періоду середнього заробітку включено доходи за період жовтень 2014р. - березень 2014р., а не червень 2013р.- листопад 2013р., що відповідає вимогам закону.

Доводи позивача про бездіяльність відповідача по нарахуванню та виплату йому допомоги з загально обов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття безпідставні, оскільки після виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та повторному зверненні позивача 10.04.14, рішенням від 17.04.14р. йому призначено допомогу по безробіттю на 360 днів , до 11.04.15р. в розмірі 70% від середньої заробітної плати/ доходу/, обчисленого за останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку як суб»єкта підприємницької діяльності, в даному випадку за період з жовтня 2013р. по березень 2014р.

До 17.11.2014р. позивач отримував щомісячно зазначену допомогу по безробіттю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що правових підстав для зміни розрахунку допомоги по безробіттю відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 18, 70 -71, 122, 138, 158 -163 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття",

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Запорізького міського центру зайнятості про визнання дій щодо здійснення призначення йому допомоги з загальнообв`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за період з жовтня 2013р. по березень 2014р. неправомірною та зобов`язання призначити та виплатити йому допомогу з загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виходячи з середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за період з червня 2013р. по листопад 2013р., яка становить 7632 грн. 03 коп. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: Лихосенко М. О.