Справа № 806/3375/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"14" січня 2015 р. Справа № 806/3375/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представника Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" листопада 2014 р. у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково. Визнано частково протиправним та скасовано частково податкове повідомлення-рішення Володарсько - Волинської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області (далі-МДПІ) від 22.03.2010 р. № /0 яким визначено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 20452, 50 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Володарсько - Волинської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області від 22.03.2010 р. № 1/0 .

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Володарсько-Волинською МДПІ планової документальної перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПД - фізичною особою ОСОБА_3 за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року та на підставі акту перевірки №203/1701/НОМЕР_1 від 18.03.2010 року прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.03.2010 року №/0, яким визначено зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 27427,50 грн., №/0, яким визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 15030,00 грн., в т.ч. 10020,00 грн. - за основним платежем та 5010,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_3 порушив ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок громадян №13-92 від 26.12.1992 року, пп. "а" п.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889 від 22.05.2003 року, ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства" від 24.12.2002 року №349-ІУ, Інструкції "Про прибутковий податок з громадян" від 21.04.1993 року №12 та пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок чого занижено оподаткований дохід за 4 квартал 2008 року в сумі 182850 грн., занижено обсяг оподаткованих операцій з ПДВ на 50100,00 грн. та занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 10020,00 грн.

Суд встановив, що згідно даних АРМУ "Митниця" ФОП ОСОБА_3 імпортовано по ВМД №3043 від 03.12.2008 року легковий автомобіль 8703 VOLKSWAGEN фактурною вартістю 27,5 тис. грн., який реалізовано 13.12.2008 року по біржовій угоді в сумі 20,0 тис. грн.

Згідно листа Житомирської митниці №31/2/6-6/17-ДСК від 21.12.2009 року ФОП ОСОБА_3 при митному оформленні зазначеного транспортного засобу сплатив до державного бюджету мито в розмірі 6760,06 грн., акцизний збір - 24760,83грн., ПДВ - 19824,29 грн.

Також встановлено факт отримання ним за період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року виручки в обсязі 243800,00 грн., а за період з 01.04.2008 року по 31.12.2008 року - обсяг виручки склав 350100,00 грн., що позивачем також не оспорюється.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 в перевіряємому періоді здійснював підприємницьку діяльність, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування.

Згідно ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва", для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає: заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку; застосування спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності. Спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Разом з цим, згідно з пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Суд вірно зазначив, що спеціальним законодавством, зокрема, є Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98, яким запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва.

Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Такі фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку. Форма Свідоцтва та Порядок його видачі затверджено наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 (у редакції наказу ДПА України від 28.12.2001 № 521). Свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року.

З 1 липня 2005 року до прийняття Закону України "Про спрощену систему оподаткування" норми Указу та розділу IV Декрету № 13-92 застосовуються з урахуванням особливостей, визначених Законом України від 25.03.2005 № 2505-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" (в редакції Закону України від 03.06.2005 № 2642-ІУ), зокрема, спрощена система оподаткування, обліку та звітності не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність, пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів.

Порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" виключає можливість застосування до суб'єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Згідно ст. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

З огляду на викладене, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише у разі дотримання суб'єктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

За ст.5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Доходи, отримані фізичними особами - підприємцями платниками єдиного податку з порушенням норм Указу Президента України від 28 червня 1999 № 746/99 "Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", підлягають оподаткуванню відповідно до Закону України від 22.05.2003. N 889 "Про податок з доходів фізичних осіб".

При розгляді справи встановлено, що втрата ФОП ОСОБА_3 права перебувати на спрощеній системі оподаткування пов'язана із здійсненням ним імпортної операції по ввезенню автомобіля згідно ВМД №3043 від 03.12.2008. Тому суд дійшов вірного висновку, що обов'язок перейти на загальну систему оподаткування виник в нього, починаючи з наступного звітного періоду, тобто з 01 кварталу 2009 року, при цьому оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб підлягають доходи, отримані ним після 03.12.2008 року, а не весь дохід за 4 квартал 2008 року.

Суд з'ясував, що зазначений висновок узгоджується з приписами ч.3 ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" та ст.4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", відповідно до яких спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством.

Пунктом 7.1 ст.7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" визначено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Судом встановлено, що з 03 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року позивачем від проданих автомобілів отримано дохід в сумі 62000,00 грн., що стверджується біржовими договорами №09/697 від 06.12.2008 року, №09/728 від 11.12.2008 року, №09/739 від 13.12.2008 року та №09/815 від 26.12.2008 року.

ФОП ОСОБА_3 не задекларував валові витрати, які були понесені під час здійснення підприємницької діяльності, то суд вірно зазначив, що витрати до складу валових витрат потрібно віднести на підставі п.13 Інструкції, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. №12 "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю" за нормами, наведеними у додатку №6 до цієї Інструкції, у відсотках до валового доходу (25%).

Відтак, сума валових витрат позивача з 03.12.2008 року по 31.12.2008 року складає 15500,00 грн. (62000,00 грн. х 25%). Сукупний чистий дохід ФОП ОСОБА_3, що оподатковується з врахуванням вимог Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" становить 46500,00 грн. (62000,00 грн. - 15500,00 грн.). Сума податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 03.12.2008 року по 31.12.2008 року, враховуючи положення п. 7.1 ст. 7, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", складає 6975,00 грн. (46500,00 грн. х 15%).

Щодо визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.03.2010, то суд з'ясував, що поширення загальної системи оподаткування, зокрема, положень Закону України "Про податок на додану вартість", на платника можливе лише з моменту втрати визначеного статтею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" статусу платника єдиного податку.

Відповідно до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України "Про додаток на додану вартість" особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у том числі з використання локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Таким чином, обрахування встановленого підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість" граничного обсягу оподатковуваних операцій з досягненням якого пов'язується обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та з його сплати, здійснюється після переходу на загальну систему оподаткування.

Оскільки судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 повинен перейти на загальну систему оподаткування з 01 кварталу 2009 року, то обов'язок сплати ним податку на додану вартість виникає після переходу на загальну систему оподаткування, тобто до моменту переходу на загальну систему оподаткування. Тому суд правильно зазначив, що не можуть поширюватися на нього положення Закону України "Про податок на додану вартість" до оподаткування поставок товару (послуг) . При цьому, суд вірно зауважив, що слід врахувати період здійснення операції - грудень 2008 року, з якою податковий орган пов'язує перевищення позивачем граничного обсягу оподатковуваних операцій.

Суд належним чином з'ясував обставини справи, надав їм належну правову оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність винесення Володарсько-Волинською МДПІ податкового повідомлення-рішення від 22.03.2010 р. №/0 в частині визначення податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 20452,50 грн. та податкового повідомлення-рішення від 22.03.2010 р. №1/0 .

Податковим органом, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС україни, не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним рішень та не спростовано викладене вище.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул. Володарського,4,смт.Володарськ-Волинський,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12100

- ,