Справа № 683/2823/14-а
Суддя: Сагайдак І. М.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/2823/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Матвіюк О.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2;

представника відповідача Вовнянко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі про визнання рішення незаконним, визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах та зобов"язання призначити пенсію,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі і просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, визнати за нею право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 п. "б" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов"язати відповідача призначити їй таку пенсію з 28 травня 2014 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 01 березня 1989 року по 26 жовтня 1996 року на посаді медичної сестри другого відділення Волгоградської обласної клінічної психоневрологічної лікарні №2.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що має 27 років загального трудового стажу, з яких 8 років 7 місяців 26 днів пропрацювала на посаді медичної сестри другого відділення Волгоградської обласної клінічної психоневрологічної лікарні №2, а також 1 рік 4 місяці 28 днів - на посаді медичної сестри інфекційного відділення коксованого для дітей (кишкові інфекції) Хмельницької міської інфекційної лікарні, а тому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на пільгову пенсію за віком за Списком №2.

Однак, відповідачем їй відмовлено у призначенні такої пенсії, через те, що надана нею довідка, уточнююча пільговий характер роботи не відповідає встановленим вимогам, а також через відсутність документів про проведення атестації робочого місця медичної сестри у Волгоградській обласній клінічній психоневрологічній лікарні №2.

Вважає таку відмову незаконною, оскільки її вина у тому, що не проводилась атестація відсутня, а пільговий стаж роботи підтверджується записами у трудовій книжці та довідками з місця роботи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, уточнивши позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивачки у Волгоградській обласній клінічній психоневрологічній лікарні №2 з 01 березня 1988 року по 26 жовтня 1996 року.

Представник відповідача Вовнянко І.В. проти позову заперечила та пояснила, що УПФ України у Старокостянтинівському районі підставно відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії на підставі п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки надані нею документи не підтвердили пільговий характер її роботи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.54б-2260000в розділу XXІV "Установи охорони здоров"я і соціального забезпечення" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ №162 від 11 березня 1994 року, посада молодшого та середнього медичного персоналу у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Вказана посада значиться і у Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року (п. 54б-2260000в).

Судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 виповнилось 50 років. 28 травня 2014 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Загальний трудовий стаж ОСОБА_1 на день подачі заяви складав 27 років 1 місяць 6 днів.

Судом також встановлено, що з 01 березня 1988 року по 26 жовтня 1996 року позивачка працювала на посаді медичної сестри другого відділення Волгоградської обласної клінічної психіатричної лікарні №2, що становить 8 років 7 місяців 25 днів. Даний період роботи позивачки відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, однак відповідачем до пільгового стажу не зарахований через відсутність належної довідки про уточнюючий характер роботи та документів про проведення атестації робочого місця.

Крім того, з 04 грудня 2012 року по 30 квітня 2014 року, тобто 1 рік 4 місяці 28 днів, ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри Хмельницької міської інфекційної лікарні й цей період зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком №2.

Згідно ст.13 п.б Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 призначаються за результатами атестації робочих місць.

Починаючи з 22 серпня 1992 є обов"язковою атестація робочих місць.

Статтею 83 вищезазначеного Закону передбачено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ№442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" №383 від 18 листопада 2005 року, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п"ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п"ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно надала визначений перелік документів, що підтверджують її право на пільгову пенсію.

Окрім цього, з довідки Волгоградської обласної клінічної психіатричної лікарні №2 вбачається, що позивачка працювала повний робочий день на посаді медичної сестри другого відділення в період з 01 березня 1988 року по 26 жовтня 1996 року і виконувала роботу по безпосередньому обслуговуванню психічних хворих, що передбачено Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМ СРСР №10 від 26 січня 1991 року (п. 54б-2260000в).

У зазначений період роботи позивачка працювала на території СРСР, а після його розпаду - на території Російської Федерації, тому відомостей про проведення атестації робочих місць не має.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов"язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов"язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов"язання за якою взяли на себе дев"ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.

Статтями 5 та 6 цієї Угоди визначено, що Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди. Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно ст.1 цієї Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Отже, посилання відповідача, на відсутність даних про атестацію робочих місць, суд вважає безпідставними, оскільки в цей період атестація була передбачена законодавством України, яке не поширюється на територію Російської Федерації. Крім того, законодавством України покладено обов"язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому неналежне та несвоєчасне проведення атестації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсій за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в ухвалі від 22.06.2011 в справі № 6-57227св10.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у зарахуванні періоду роботи з 01 березня 1988 року по 26 жовтня 1996 року до пільгового стажу для обчислення пенсії за Списком №2 при наявності відповідних записів у трудовій книжці.

Таким чином, до пільгового стажу за Списком №2 підлягають зарахуванню періоди роботи ОСОБА_1 з 01 березня 1988 року по 26 жовтня 1996 року, а також з 04 грудня 2012 року по 30 квітня 2014 року, що становить більше 10 років і при загальному стажі роботи 27 років дає позивачці повне право на пільгову пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Із матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах вона звернулась 28 травня 2014 року, а тому саме з цього часу їй слід призначити таку пенсію.

Керуючись ст.ст. 6-11,160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати за ОСОБА_1 право на пільгову пенсію за віком відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов"язати управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі призначити таку пенсію ОСОБА_1, починаючи з 28 травня 2014 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: