Справа № 816/4759/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4759/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Колодяжному Д.В.,

представника позивача - Капацій М.М.

представника відповідача - Деміхіної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Титан - Кремінь" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2014 року позивач Приватне підприємство "Титан - Кремінь" (надалі - ПП "Титан - Кремінь") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/69 від 22.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПП "Титан-Кремінь" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.03.2013 року по 30.09.2013 рік, за результатами якої складено акт № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року. На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/69 від 22.01.2014 року, яким позивачу зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на 256512,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкової інспекції, викладеними в акті перевірки, оскільки вони не відповідають дійсності. Зазначає, що акт перевірки не містить посилань на ті чи інші первинні документи, що встановлюють факт порушення позивачем податкового законодавства, а обґрунтовується тільки показниками податкової звітності та бездоказовим твердженням про ненадання документів, які підтверджували б дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства щодо перелічених в акті підприємств - контрагентів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Надав пояснення, аналогічне за змістом обґрунтуванню позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в ході перевірки ПП "Титан - Кремінь" виявлено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201, в результаті чого завищено податкові зобов'язання на загальну суму 5493997,00 грн., податковий кредит на загальну суму 5750509,00 грн., від'ємне значення об'єкта оподаткування по ПДВ на загальну суму 256512,00 грн. Зазначив, що перевіркою встановлено відсутність необхідних умов у ПП "Титан - Кремінь" для досягнення відповідних результатів в силу відсутності управлінського та технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів, що свідчить про відсутність у підприємства адміністративно-господарських можливостей на виконані господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Під час перевірки ПП "Титан - Кремінь" не надано документи, що підтверджують транспортування товару (товарно - транспортні накладні, шляхові листи, накладні та інше), документів, які б підтверджували присутність посадових осіб в містах прийому/передачі товару. Також не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця а отже, на думку відповідача, операції з приймання-передачі товарів не проводились.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ПП "Титан-Кремінь" () зареєстроване як юридична особа 05.08.2011 року та перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ з 08.08.2011 за № 82220. /том 1, а.с.16-18/. Позивач є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200111672, серія НБ №567773. /том 1, а.с.20/.

У термін з 09.12.2013 по 13.12.2013 посадовою особою Кременчуцької ОДПІ проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПП "Титан-Кремінь" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.03.2013 року по 30.09.2013 рік.

За результатами перевірки податковим органом складено акт № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року /том 1, а.с.21-48/, зі змісту якого слідує, що контролюючим органом встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201, в результаті чого завищено:

- податкові зобов'язання на загальну суму 5493997,00 грн., в тому числі: за березень 2013 року в сумі 476066,00 грн., за квітень 2013 року в сумі 1203953,00 грн., за травень 2013 року в сумі 999678,00 грн., за червень 2013 року в сумі 775133,00 грн., за липень 2013 року в сумі 751736,00 грн., за серпень 2013 року в сумі 718121,00 грн., за вересень 2013 року в сумі 569310,00 грн.;

- податковий кредит на загальну суму 5750509,00 грн., в тому числі: за березень 2013 року в сумі 476066,00 грн., за квітень 2013 року в сумі 1203953,00 грн., за травень 2013 року в сумі 1089758,00 грн., за червень 2013 в сумі 775133,00 грн., за липень 2013 року в сумі 751736,00 грн., за серпень 2013 року в сумі 884553,00 грн., за вересень 2013 року в сумі 569310,00 грн.;

- від'ємне значення об'єкта оподаткування по ПДВ на загальну суму 256512,00 грн., в т.ч.: за травень 2013 року в сумі 90080,00 грн, за серпень 2013 року в сумі 166432,00 грн. /том 1 а.с. 47/.

22 січня 2014 року на підставі акта перевірки № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № /69, яким позивачу зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на суму 256512,00 грн. /том 1, а.с.52/.

Позивач не погодився з даним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

Досліджуючи правомірність прийнятого спірного податкового повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки Кременчуцької ОДПІ № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року позивач протягом перевіряємого періоду мав взаємовідносини з наступними постачальниками: ТОВ "НОВІ РІШЕННЯ-2013" (, ТОВ «СПЕЦТРУБОМОНТАЖ» (), ТОВ «ОРЛАНДО-А» (), ТОВ "ІНТЕХНОГРУП-УКРАЇНА-2005" (), ДП "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО НОСІВСЬКОЇ СЕЛЕКЦІЙНО-ДОСЛІДНОЇ СТАНЦІЇ ІНСТИТУТУ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ МІКРОБІОЛОГІЇ ТА АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (), ПП "АГРОІНВЕСТ ПЛЮС" (), ПП "МЕЛЛАС" (), ПП "АГРОПРОГРЕС" (), ПРАТ "КОМПАНІЯ ІНТЕРЛОГОС" (), ПП "ГРАТ" (), ПТП "ЮКА" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ (), СПД ФО ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), ТДВ "ОДЕБП" (), ТДВ "СКУ" (), ТЗОВ "УКРСПЕЦТЕХНІКА" (), ТОВ "БЕРКАНА ФЬЮЖН" (), ТОВ "ВЕГАТРЕЙД" (), ТОВ "ЕКОН ТРЕЙД" (), ТОВ "ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ" (), ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" (), ТОВ "КІРОВОГРАДНАФТОПЕРЕРОБКА" (), ТОВ "ПОЛТАВА-2007" (), ТОВ "СИНТЕЗ-ОІЛ" (), ТОВ "СОЛАРА-ТРЕЙД" (), ТОВ "СТІЛМ" (), ТОВ "ТД ОІЛ ТРЕЙ" (), ТОВ "УНТК" (), ТОВ "ЮНІОІЛ" (), ТОВ "ТК "БУЛАТ" (), ТОВ "Агро-Легія" (), ТОВ "ВЕЛЕС-М" (), ТОВ "ПРИДНІПРОВСЬКИЙ АГРОПРОМИСЛОВИЙ СОЮЗ" (), ТОВ "ПРІМАУКРГАЗ" (), ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ГЕТЬМАН" (), ТОВ "УКРСИНТЕЗПОЛІМЕР" ().

З акту перевірки слідує що ПП "Титан - Кремінь" не є кінцевим споживачем товарів (послуг), які були придбані у вищевказаних постачальників, підприємство реалізовувало сукупно придбаний товар та послуги наступним покупцям: СПД ФО ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), СПД ФО ОСОБА_3 (код НОМЕР_3), СПД ФО ОСОБА_4 (код НОМЕР_4), ПАТ "ВІННИЦЬКИЙ ОЖК" (), ПАТ "УКРНАФТА" (), ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ (), ПП "АГРОІНВЕСТ ПЛЮС" (), ПП "АГРОФІРМА ІМ.Т.Г.ШЕВЧЕНКА" (), ПП "ГРАДІКА" (), ПП "ДЕАРКОН" (), ПП "МЕЛЛАС" (), ПП "МІКС" (), ПП "НВФ "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" (), ПП "ПРАЙМ-ГРУП" (), ПП "СОЛІНГ" (), ПП "ТД"СПЕЦБЕТОН" (), ПП "ФІРМА "ОНІКС" (), ПП "ФІРМА "СІОЛ" (), ПП "ТВФ "АВТОПРОМСПЕЦЕКСПОРТ" (), ПП БФ "ЕКОБУД-КМ" (), ПП "АГРОТЕМП" (), ПРАТ "ІДС АКВА СЕРВІС" (), ПП "ЕНЕРГОКОМПОЗИТ" (), ПП "ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ФІРМА "ПЕК" (), ПП "КРІСТОЛЬ" (), СК "ШАБОЛАТ" (код ЄДРПОУ 3768767), ТДВ "ОДЕБП" (), ТОВ "БАФФЕТ" (), ТОВ "БК "БАСТІОН" (), ТОВ "ШТЕРСПЛАВ" (), ТОВ "КАЙБОТТ" (), ТОВ "КОМПАНІЯ "ХЛОРСИСТЕМИ" (), ТОВ "КРЕМОЙЛ" (), ТОВ "МЕКА-ІНВЕСТ-УКРАЇНА" (), ТОВ "МІС" (), ТОВ "ПЕНТАКЛЬ" (), ТОВ "ПОЛАДІС-МОНТАЖ" (), ТОВ "РІГАЛ" (), ТОВ "ЄИНТЕЗ-ОІЛ" (), ТОВ "СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА" (), ТОВ "СУМИ ДОРОЖНЯ КОНСТРУКЦІЯ" (), ТОВ "ТРЗ (), ТОВ ТОПРЕСУРС' (), ТОВ "ІНТЕГРАЛ ЕКСПРЕС ЛТД" (), ТОВ"ЛОБОС-ТРЕЙД" (), ТОВ"ПОЛТАВТЕХПРОМ ЛТД" (), ТОВ "АГРОФІРМА "ШАНС" (), ТОВ "АСАС" (код ЄДРПОУ 3804913), ТОВ "КОМПАНІЯ "ХЛОРТЕХВОД" (), ТОВ "ПРИДНІПРОВСЬКИЙ АГРОПРОМИСЛОВИЙ СОЮЗ" (), ТОВ "СЛАВТРЕЙД АГРО" (), ТОВ "ТБС-РУФ" (), ТОВ "ТЕКРО-ДНІПРО" (), ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ГЕТЬМАН" (), ТОВ "ГАРУДА" (), ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ОЛЕКСЕНКО В. В." (), СПД ФО ОСОБА_5 (код НОМЕР_5) , СПД ФО ОСОБА_6 (код НОМЕР_6).

Суд зазначає, що ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 02.12.2014 року /том 1 а.с.1/ та ухвалою про зупинення провадження у справі від 16.12.2014 року /том 2 а.с.3/ зобов'язував позивача надати до суду копії всіх первинних документів та документів на підтвердження реальності проведення господарських операцій з контрагентами та докази подальшої реалізації придбаного товару.

Проте, позивачем не було виконано вимоги ухвал суду та не надано витребуваних документів.

На підставі ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Отже, судом здійснено розгляд справи на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Суду не надано договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних, актів прийому-передачі товару, ТТН, витяги з книги доручень, платіжні доручення, даних складського обліку, позивачем не представлено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження використання товару у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, враховуючи фактичні обставини в їх сукупності, відсутність належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів на підтвердження реальності отримання товарів, відповідачем правомірно зроблено висновок про заниження позивачем податку на додану вартість шляхом включення до податкового кредиту витрат з ПДВ, не підтверджених первинними документами.

Представник позивача зазначила, що у судді Сич С.С. розглядалась справа № 816/3572/14 за позовом ПП "Титан-Кремінь" до Кременчуцької ОДПІ про зобов'язання Кременчуцької ОДПІ вилучити з Автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію про результати перевірки, оформленої актом № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року; зобов'язання Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відновити в усіх інформаційних системах та базах даних самостійно узгоджені Приватним підприємством "Титан-Кремінь" в податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість без урахування показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань, обчислених згідно з актом № 5666/16-03-22-02-12/37812812 від 20.12.2013 року. Постановою суду від 16 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що оскільки у задоволенні позовних вимог було відмолено, отже, податковий орган правомірно виніс спірне податкове повідомлення-рішення, але просить суд задовольнити позовні вимоги.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності виконання господарських операцій, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №/69 від 22.01.2014 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція приймаючи оскаржуване рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А вимоги позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн.

Отже ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в даному випадку складає 1827,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Згідно квитанції №0.0.321998212.1 від 01.12.2014 року позивачем при зверненні до суду сплачено 10% розміру ставки судового збору, а саме - 183,00 грн. /том 1, а.с.2/.

У зв'язку з цим, з ПП "Титан-Кремінь" до Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1644,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Титан - Кремінь" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Титан - Кремінь" (код ЄДРПО 37812812) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 00 коп. на користь Державного бюджету України на розрахунковий рахунок № 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001, код за , банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, код банку: 831019, Код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: Судовий збір, за позовом Приватного підприємства "Титан - Кремінь", Полтавський окружний адміністративний суд, .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16 січня 2015 року.

Суддя Г.В. Костенко