Справа № 161/17168/14-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/650/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Олексюка А.В.

при секретарі - Шумиводі О.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови від 08.07.2014 року № 267 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до вказаної постанови, позивач, 28.05.2014 року о 12:40 год. самовільно розмістив об'єкт торгівлі кавовими напоями (автомобіль марки "ТАВРІЯ", днз НОМЕР_1) по пр. Волі поблизу ТЦ "Луцьк" без наявності відповідно дозволу, чим порушив п. 2.5.5.1.20 "Правил благоустрою міста Луцька", внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та незаконною, оскільки така була винесене без його присутності та без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи. Крім того, не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки, вважає, що діючим законодавством не передбачено отримання суб'єктом підприємницької діяльності будь-якого дозвільного документа від органів місцевого самоврядування, які пов'язанні з правом здійснювати роздрібну торгівлю кавою з нестаціонарних торгівельних засобів.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 267 від 08.07.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав зазначених позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача по наявних матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцієюта законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до постанови від 08.07.2014 року № 267 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що позивач, 28.05.2014 року о 12:40 год. самовільно розмістив об'єкт торгівлі кавовими напоями (автомобіль марки "ТАВРІЯ", днз НОМЕР_1) по пр. Волі поблизу ТЦ "Луцьк" без наявності відповідно дозволу, чим порушив п. 2.5.5.1.20 "Правил благоустрою міста Луцька", внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП(а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11 липня 2003 року N 185 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2003 р. за N 628/7949), роздрібний продаж продовольчих товарів здійснюється через у тому числі пересувну торговельну мережу (автомагазини, автопричепи, візки, лотки, бочки, цистерни тощо). За приписами п.5 того ж Наказу, режим роботи торговельного об'єкта встановлюється суб'єктом господарювання самостійно.

Згідно п.155 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі, затверджених Головним державним санітарним лікарем СРСР від 16 квітня 1991р N 5781-91, які є чинним на території України "Объекты мелкорозничной сети могут быть стационарными (палатки, киоски, автофургоны, павильоны) и передвижными (тележки, корзины, лотки, автолавки, автоприцепы, изотермические емкости и цистерны по продаже пива, кваса, молока, автоматы для реализации напитков)". Таким чином, можливість торгівлі кавою з нестаціонарних автолавок прямо передбачена як торгівельним, так і санітарним законодавством і не є порушенням будь-яких норм чи правил.

Вказані нормативні акти, а також Закон України "Про захист прав споживачів"не передбачають необхідність будь-якого погодження розміщення торгівельних точок з органами місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 6 вересня 2005 року N 2807-IV, органи місцевого самоврядування зобов'язані розробити та затвердити Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою.

Правила розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил. Правила складаються з текстової та графічної частин. Текстова частина Правил благоустрою території населеного пункту включає певний перелік питань, які безпосередньо пов'язані з благоустроєм та засобами по його підтриманню, у тому числі питання щодо порядку здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою, заходи з реалізації проекту благоустрою території населеного пункту та вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій.

Закон чітко вказує, що "Правила не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 6 вересня 2005 року N 2806-IVвиключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, видачі дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі або надання письмового повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Отже, діючим законодавством не передбачено отримання суб'єктом підприємницької діяльності будь-якого дозвільного документу від органів місцевого самоврядування, які пов'язані з правом здійснювати роздрібну торгівлю кавою з нестаціонарних торгівельних засобів.

Зважаючи, що об'єкт торгівлі - автолавка - є пересувним, чинне законодавство в галузі архітектури та благоустрій не передбачає обов'язку суб'єкта підприємницької діяльності чи його найманого працівника якимось чином погоджувати місце розташування такої торгівельної точки з органами місцевого самоврядування чи органами внутрішніх справ.

Автолавка, з якої проводилась торгівля кавою, не є ані торгівельним лотком, ані павільйоном, ані кіоском, які віднесені до малих архітектурних форм та на думку деяких фахівців потребують узгодження з власником чи користувачем земельної ділянки. Також, він не є засобом зовнішньої реклами, для розміщення яких Законом України передбачене отримання дозвільного документу.

Він є колісним транспортним засобом, розміщення яких на об'єктах благоустрою, до яких серед іншого відносяться усі міські вулиці, дороги та проїзди, є дозволеним та регулюється Правилами дорожнього руху.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного порушення.

Статтею 268 КУпАПвизначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем винесена постанова без присутності позивача. При цьому, позивачу не було повідомлено про місце і час розгляду справи та повідомлення про розгляд справи за місцем його проживання (роботи) не надсилалося.

Отже, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі - 340,00 грн. винесена з порушенням вимог ст. ст. 268, 280 КУпАП.

Ч. 2 ст. 71 КАС Українивстановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дані обставини не були спростовані відповідачем, суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності від 16.12.2010 року є протиправною та підлягає скасуванню, а тому позов слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 128, 160-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 267 від 08.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Дана постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк