Справа № 760/25017/14-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2015-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва (далі - УПФУ) про визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача від 05.12.2013 року щодо утримання з пенсії ОСОБА_2 переплати в сумі 258204,40 грн., просить суд також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду в розмірі 16395,88 грн., які вже відповідач утримав з пенсії останнього за спірним розпорядженням.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2013 УПФУ винесено незаконне розпорядження щодо утримання з пенсії ОСОБА_2 переплати в сумі 258204,40 грн. з тих підстав, що на їх думку ОСОБА_2 не повідомив, перебувачи з 16.11.2005 на обліку в УПФУ і отримуючи пенсію за вислугу років, про свою роботу з 17.09.2007 по 25.05.2012 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія ХОРС» (далі - ТОВ «Авіакомпанія ХОРС») на посаді другого пілота повітряного судна. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідач не довів до його відома інформацію про те, що таке працевлаштування потягне за собою зміну призначеної йому пенсії, а також те, в якій формі необхідно дати таке повідомлення (усній чи письмовій). В свою чергу, він не мав відповідної юридичної чи економічної освіти, щоб самому це визначити і будь-які дії, направлені на незаконне отримання пенсії не вчиняв. Окремо акцентував увагу на тому, що відповідачу самому було відомо про працевлаштування позивача у період отримання ним пенсії за вислугу років, оскільки ТОВ «Авіакомпанія ХОРС» щомісяця подавала звітність про застраховану особу, відтак і застосовувати положення ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстав не мав (а.с.3-8)

25.12.2014 в судовому засіданні представник відповідача Верещака В.М. та представник третьої особи Петренко Ю.І., кожний окремо просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, пояснили, що позивач 16.11.2005 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в якій сам власноручно зазначив, що не працює і зобов`язується повідомляти про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, в цей же день його було взято на пенсійний облік і призначено пенсію за вислугу років. В подальшому 10.05.2007 позивач звернувся до відповідача із ще однією заявою про перерахунок пенсії, в якій повторно зазначив власноручно, що не працює і зобов`язується своєчасно протягом 10 днів повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї, зміну місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення з моменту настання таких обставин. На підтвердження даних обставин представники надали відповідні документи із пенсійної справи позивача і письмові заперечення по справі (а.с.41-45, 60)

Зазначені обставини були прийняті представником позивача і відповідно відкореговані підстави позову. Так, ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, але в судовому засіданні 25 грудня 2014 року зазначив, що саме рішення відповідача у формі розпорядження «апріорі» не може вважатися законним, оскільки така його форма не передбачена Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого відповідною Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4. Просив суд звернути увагу на те, що він визнає, що позивачем незаконно отримано 258204,40 грн., серед яких і 16395,88 грн., які вже стягнуто з позивача, але таке стягнення повинно відбуватися, на його думку, виключно на підставі «рішення» УПФУ, а не розпорядження, витягу з протоколу тощо, відтак і стягнуту відповідачем із позивача суму слід стягнути з відповідача на користь позивача, а в подальшому відповідачу ймовірно належить знову повернутися до цього питання і оформити своє рішення у передбаченій законодавством формі, що надасть такому рішенню, на думку представника позивача, ознаку законності (а.с.61, 75-76, 78)

09.01.2015 сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, представник позивача та третьої особи подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.84-85)

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судовим розглядом встановлено, що з 16.11.2005 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років як член льотного екіпажу на умовах, передбачених ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - ЗУ№1788-ХІІ), оскільки відноситься до окремої категорії працівників авіації та льотно-випробного складу (а.с.10, 46)

Відповідно до ч.2 п.16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 (далі - ЗУ №1058-ІV), положення ЗУ №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення в тому числі права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до положень ст.51 ЗУ №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, серед них і працівники авіації та льотно-випробного складу (ст.ст.52, 54 ЗУ №1788-ХІІ)

Статтею 7 ЗУ №1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за вислугу років призначаються виключно при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до п. п.2.4, 2.5 постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі ж зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. У разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

З матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 16.11.2005 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в якій зазначив, що не працює і зобов`язався повідомляти відповідача про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, до заяви долучив копію трудової книжки (а.с.46-47)

10.05.2007 ОСОБА_2 звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років, в якій також зазначив, що не працює і зобов`язується своєчасно протягом 10 днів повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про, зокрема, прийняття на роботу та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення з моменту настання таких обставин, до заяви долучив копію трудової книжки (а.с.48-49)

Проте згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 17.09.2007 його було прийнято на роботу в ТОВ «Авіакомпанія ХОРС» на посаду другого пілота повітряного судна МД-80, а 22.05.2012 - звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.11-13)

Так, 11.11.2013 зазначені обставини при перевірці індивідуальних відомостей про застраховану особу і трудової книжки позивача, в якій містилися нові записи під №24 та №25, стали відомі УПФУ (а.с.51, 56)

Згідно ст. 16 ЗУ №1058-ІV застрахована особа повинна повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Статтею 102 ЗУ №1788-ХІІ також передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Таким чином, позивач зобов'язаний подавати відомості про працевлаштування.

В свою чергу статтею 103 ЗУ №1788-ХІІ встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ст. 50 ЗУ №1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За вищевикладених обставин твердження позивача, викладені в позовній заяві про те, що він не знав, що необхідно повідомити відповідача про своє працевлаштування в той час, коли він перебуває на обліку в УПФУ і отримує пенсію за вислугу років, спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, а твердження про те, що відповідач міг сам це встановити, оскільки ТОВ «Авіакомпанія ХОРС» щомісяця подавала звітність про застраховану особу, суд вважає неспроможними, оскільки законом такий обов`язок покладений саме на позивача, а не на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що позивач не виконав свій обов'язок, передбачений ст. 16 №1058-ІV та не повідомив відповідача про своє працевлаштування, переплата виникла з вини позивача, що в контексті ст.50 ЗУ №1058-ІV є зловживанням з боку пенсіонера.

Відсутність юридичної чи економічної освіти, що, на думку позивача, завадило йому визначитися із тим, в якій формі (усній чи письмовій) таке повідомлення УПФУ про своє працевлаштування необхідно здійснити, суд також до уваги не бере, оскільки п.2.21 Порядку №22-1 чітко передбачено, що в разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату працевлаштування, вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрації як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви, яка може бути подана особисто, через представника або може бути надіслана поштовим відправленням. Відповідачем в порядку ч.ч.2, 4 ст.71 КАС України надані суду докази того, що така заява в матеріалах пенсійної справи відсутня, що також не оспорюється позивачем і його представником.

Щодо доводів представника позивача про те, що саме рішення відповідача у формі розпорядження «апріорі» не може вважатися законним, оскільки така його форма не передбачена Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого відповідною Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (далі - Порядок №6-4), то суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Наявний склад порушення позивачем умов пенсійного законодавства надав відповідачу право прийняти рішення про стягнення переплати, передбачене відповідними положеннями законів України, а сам ЗУ №1788-ХІІ і ЗУ №1058-ІV.

В свою чергу, зазначений представником позивача Порядок №6-4 в редакції чинній на момент спірних правовідносин, затверджений підзаконним нормативно-правовим актом, визначає лише механізм повернення коштів, і цілком кореспондується із положеннях ст.103 ЗУ №1788-ХІІ та ст. 50 ЗУ №1058-ІV, більше того не може їм суперечити.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій було направлено повідомлення №1050 від 04.12.2013 до УПФУ з проханням вирішити на комісії питання про утримання переплати пенсії з пенсіонера ОСОБА_2 у сумі 258204,40 грн., яка виникла через неповідомлення ним про працевлаштування за спеціальністю (а.с.51)

05.12.2013 на засіданні міжвідомчої комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням, перерахунком, виплатою пенсій та допомоги на поховання, списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними в управлінні Пенсійного фонду в Солом`янському районі м. Києва на підставі ст.50 ЗУ №1058-ІV було прийнято рішення, оформлене розпорядженням, про утримання переплати пенсій, які виникли з вини пенсіонера через несвоєчасне повідомлення про працевлаштування в розмірі 20% щомісячно до повного погашення переплати (а.с.50, 67, 69)

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку сама форма прийнятого рішення не може бути підставою для його скасування і повернення позивачу виплаченої йому переплати пенсії. В цьому аспекті суд акцентує також увагу на тому, що переплата пенсії відповідачем позивачу не заперечувалась представником позивача в судовому засіданні і при цьому позивачем не було здійснено жодних дій по її сплаті у добровільному порядку, як передбачено законом та було запропоновано відповідачем у відповідному листі (а.с.70)

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що з боку позивача наявний склад порушення умов пенсійного законодавства, відповідачем обґрунтовано в межах повноважень прийнято рішення про стягнення переплати, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 158, 159, 161-163 КАС України,

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та стягнення матеріальної шкоди - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.С. Кицюк