Справа № 461/8533/14-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 січня 2015 року м. Київ В/800/40/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
судді -доповідача: суддів: Чумаченко Т.А., Єрьоміна А.В., Маслія В.І., Сороки М.О., Черпіцької Л.Т.,
розглянувши питання про допуск справи до провадження за заявою ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Львівського національного університету ім. І. Франка, треті особи: відділ у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради, прокуратура Залізничного району м. Львова, про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Львівського національного університету

ім. І. Франка, треті особи: відділ у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради, прокуратура Залізничного району м. Львова, про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Не погоджуючись з постановленою суддею Вищого адміністративного суду України ухвалою від 06 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України, в якій посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Зокрема, скаржник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України

від 02 грудня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2013 року у справі за позовом Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» до Ректора Одеського національного університету імені І.І.Мечникова про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у задоволенні інформаційного запиту, якою справу направлено на новий розгляд.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів»), заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 239-2 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Згідно з пунктом 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до заяви мають бути додані копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, з судового рішення, на яке скаржник посилається як на підставу перегляду справи, вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій скасовані, та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що направлення справи на новий розгляд виключає можливість формулювання судом касаційної інстанції остаточної правової позиції у справі, оскільки застосування норм матеріального права можливе лише на підставі повного і всебічного встановлення обставин справи. Водночас, неповне встановлення обставин справи виключає можливість ствердження того факту, що матеріальні норми були по-різному застосовані саме в подібних відносинах, оскільки зміст цих відносин у такому разі не є остаточно встановленим.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що зазначена справа не може бути допущена до перегляду Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
У допуску справи до провадження за заявою ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Львівського національного університету ім. І. Франка, треті особи: відділ у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради, прокуратура Залізничного району м. Львова, про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: