Справа № 826/18501/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 грудня 2014 року 13:30 № 826/18501/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О.,

судді Погрібніченка І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представник позивача - Ніжинський А.С.,

представник відповідача - Малиш Т.О.,

представник третьої особи - Журавльов О.С.,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління юстиції у м. Києві до Державної виконавчої служби України, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про визнання незаконними дій та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління юстиції у м. Києві (надалі - ГУЮ у м. Києві, позивач) до Державної виконавчої служби України (надалі - ДВС України, відповідач), за участю третьої особи - ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4, третя особа) про визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойка Олександра Миколайовича щодо накладення штрафу незаконними; скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2014р. ВП №44515724, про накладення штрафу від 12.09.2014р. ВП №44515724, про стягнення виконавчого збору від 12.09.2014р. ВП №44515724 щодо виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014р.у справі №826/18704/13-а.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДВС України не отримувало постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачу не було відомо про наявність зазначеного виконавчого провадження та про строки його виконання, а отже боржник був позбавлений можливості добровільно виконати вимогу у встановлений строк.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що ДВС України діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях, та зазначили суду, що ОСОБА_4 декілька разів особисто звертався до ГУЮ у м. Києві з вимогою виконати рішення суду і поновити його на посаді, проте позивач в добровільному порядку рішення суду не виконав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебуває виконавче провадження ВП №44515724 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014р. у справі №826/18704/13-а про скасування наказу ГУЮ у м. Києві від 28.10.2013р. №2259/03 «Про звільнення ОСОБА_4», поновлення ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві та стягнення з ГУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойком О.М. від 27.08.2014р. відкрито виконавче провадження ВП №44515724 з виконання вищезазначеного виконавчого документа.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржника зобов'язано негайно виконати рішення суду та надати до відділу документи, що підтверджують виконання.

Також, пунктом 3 вказаної постанови ГУЮ у м. Києві попереджено, що у разі не надання боржником документального підтвердження виконання рішення, його буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Копію постанови разом із супровідним листом направлено сторонам виконавчого провадження.

Листом повідомлено боржника, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду.

Окрім того, листом від 28.09.2014р. ГУЮ у м. Києві попереджено про відповідальність осіб за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця відповідно до ст. 382 Кримінального кодексу України та статей 89,90 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження разом із листом отримана ГУЮ у м. Києві 01.09.2014р., про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_4 звернувся до відділу примусового виконання рішення ДВС України із заявою від 04.09.2014р. про примусове виконання рішення суду, оскільки боржником рішення суду у добровільному порядку не виконано.

В подальшому, за невиконання судового рішення державним виконавцем ДВС України на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 12.09.2014р. про накладення штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн.

Також, оскільки рішення суду боржником не виконано державним виконавцем на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову ВП №44515724 від 12.09.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 360,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Провівши системний аналіз зазначених норм права, суд приходить до висновку, що державний виконавець у разі отримання виконавчого документа, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

В той же час, позивач ні у позовній заяві ні безпосередньо у судовому засіданні не пояснив суду, з яких саме підстав він вважає постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2014р. ВП №44515724 щодо виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014р. у справі №826/18704/13-а є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

В той же час, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника підлягають негайному виконанню.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладає штраф у порядку,встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - віл сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойком О.М. від 27.08.2014р. відкрито виконавче провадження ВП №44515724 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014р. у справі №826/18704/13-а про скасування наказу ГУЮ у м. Києві від 28.10.2013р. №2259/03 «Про звільнення ОСОБА_4», поновлення ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві та стягнення з ГУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказаною постановою також попереджено боржника про відповідальність у разі невиконання рішення та боржника зобов'язано негайно виконати рішення суду та надати до відділу документи, що підтверджують виконання.

Проте, ГУЮ у м. Києві добровільно рішення суду не виконано.

Суд не бере до уваги твердження позивача про неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2014р. ВП №44515724, оскільки це прямо спростовується доказами, наявними в матеріалах справи. Зокрема, як вбачається із копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 657 вказана постанова отримана ГУЮ у м. Києві 01.09.2014р.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, у межах наданих йому повноважень винесено постанову про накладення на ГУЮ у м. Києві штрафу від 12.09.2014р. ВП №44515724, а отже позовні вимоги про визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойка Олександра Миколайовича щодо накладення штрафу незаконними та скасування зазначеної постанови є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 12.09.2014р. ВП №44515724 щодо виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014р.у справі №826/18704/13-а суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується, а саме: про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28).

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання, а державний виконавець зобов'язаний у разі невиконання боржником рішення у строк, установлений для добровільного виконання, винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Як встановлено судом та не заперечувалось позивачем, рішення суду у добровільному порядку не виконано. На час розгляду справи у суду відсутні докази поновлення ОСОБА_4 на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому суд погоджується з висновком державного виконавця, що боржником порушено вимоги статей 25, 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Разом з тим, визначене Законом коло підстав для стягнення з боржника виконавчого збору не обмежується і не пов'язується виключно з розпочатою процедурою примусового виконання виконавчого документа, тобто здійсненням державним виконавцем заходів примусового характеру. Законом чітко встановлено, що підставою для стягнення виконавчого збору є невиконання боржником виконавчого документа у строк, установлений для самостійного його виконання.

Таким чином, оскільки виконавчий документ боржником у строк, наданий для добровільного виконання не виконано, відомості щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження чи окремих пунктів відсутні, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно на підставі положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.09.2014р. ВП №44515724.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій і винесення оскаржуваних постанов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Головного управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 15.12.2014р.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко