Справа № 9101/57603/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" березня 2014 р.

справа № 2а-4750/09/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного закладу «Орджонікідзевська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» Міністерства охорони здоров'я України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011 р. по справі № 2а-4750/09/0870

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області (правонаступник - Державна інспекція України з контролю за цінами)

до Державного закладу «Орджонікідзевська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» Міністерства охорони здоров'я України

про стягнення економічних санкцій, -

встановив:

У серпні 2009 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови суду Господарського суду Запорізької області від 29.12.2008 року у справі №27/254/07-АП за нововиявленими обставинами.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011 р. по справі № 2а-4750/09/0870 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено.

Скасовано постанову господарського суду Запорізької області від 29.12.2008 у справі №27/254/07-АП.

Позов задоволено у повному обсязі.

Постанова мотивована тим, що постановою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2008 р. у справі №24/118/07-АП було скасовано судові рішення, які стали підставою для прийняття постанови господарського суду Запорізької області від 29.12.2008 р. у справі №27/254/07-АП.

Не погодившись з постановою суду від 07.04.2011 р., відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за новоявленими обставинами.

Представники учасників процесу, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник Державної інспекції України з контролю за цінами надіслав апеляційному суду клопотання про розгляд справи без участі представника. У заяві також зазначив, що Положенням про Держцінінспекцію України, затвердженим указом Президента України «Про Державну інспекцію України з контролю за цінами» від 19.01.2012 року N 19/2012, Держцінінспекцію України не визначено правонаступником ліквідованої Держаної інспекції з контролю за цінами.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до указу Президента України від 09.12.2010 року № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2011 року № 346 «Про ліквідацію урядових органів» Державну інспекцію з контролю за цінами ліквідовано.

Відповідно п.1 до указу Президента України від 19.01.2012 року N 19/2012 «Про Державну інспекцію України з контролю за цінами» утворено Державну інспекцію України з контролю за цінами, на яку покладено функції з реалізації державної політики з контролю за цінами.

Отже, на час розгляду справи апеляційний судом функції Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області покладено на Державну інспекцію України з контролю за цінами.

Відповідно до Закону України «Про ціни та цінотворення» контроль за дисципліною цін є функцією держави, яку здійснює уповноважений на це державний орган.

Отже, ліквідація одного державного органу та утворення іншого з такими самими чи аналогічними повноваженнями не є підставою для припинення прав та обов’язків, оскільки правовідносини виникли між державою в особі уповноваженого органу та відповідачем.

Таким чином, Державна інспекція України з контролю за цінами, як уповноважений державою орган, який здійснює реалізацію державної політики з контролю за цінами, виступає суб’єктом правовідносин, що склалися між відповідачем та ліквідованою, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області. Відсутність прямої вказівки в указах Президента України від 30.03.2012 року N 236/2012 «Питання реалізації державної політики з контролю за цінами» та від 19.01.2012 року N 19/2012 «Про Державну інспекцію України з контролю за цінами» щодо правонаступництва Державної інспекції України не є підставою для звільнення цього державного органу від прав та обов’язків, що виникли між сторонами по цій справі, оскільки функції держави щодо контролю (нагляду) у галузі ціноутворення передані Державній інспекції України з контролю за цінами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з ч.2 ст.245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2009 р. скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 12.06.2007 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2008 р. у справі №24/118/07-АП, які стали підставою для прийняття постанови Господарського суду Запорізької області від 29.12.2008 р. у справі №27/254/07-АП.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є підстава для перегляду постанови Господарського суду Запорізької області від 29.12.2008 р. у справі №27/254/07-АП за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п.1 «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 р. №1819 (далі - «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами»), Державна інспекція з контролю за цінами (далі - Держцінінспекція) є урядовим органом, що діє у системі Мінекономіки, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові економіки.

Як зазначено у пп.12 п.5 «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами», Держцінінспекція має право звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету сум у разі застосування відповідних адміністративно-господарських санкцій, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з п.11 «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами» Держцінінспекція має територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 цього Положення.

У ч.1 ст.14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» зазначено, що вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Пунктом 1.3 «Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами», затвердженої Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 р. №298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 р. за №1047/6238, передбачено, що відповідно до Закону України «Про ціни і ціноутворення» необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню і зараховується в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки за належністю.

Як вбачається з матеріалів справи 27/254/07-АП, позивачем з 29 серпня по 31 серпня 2006 р. проводилась планова перевірка відповідача з питань дотримання державної дисципліни цін при формуванні та застосуванні тарифів на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби

За результатами перевірки складено акт № 233 від 31.08.2006 p.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2009 року у справі №24/118/07-АП встановлено, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області № 177 від 01.09.2006 p. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін прийнято правомірно.

Отже, на час ухвалення постанови суду 07.04.2011 р. рішення позивача № 177 від 01.09.2006 p. було чинним та відповідачем в добровільну порядку не виконано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державного закладу «Орджонікідзевська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» Міністерства охорони здоров'я України залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011 р. по справі № 2а-4750/09/0870 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун