Справа № 755/22091/14-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіна Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 09.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 09.09.2014 року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва, щодо відмови здійснення перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_2 з урахуванням у складі заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення,матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати -протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_2 з урахуванням у складі заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення,матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»(в редакції чинній станом на час призначення пенсії) з дня призначення пенсії державного службовця.

В іншій частині позову-відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям встановлені Законом України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком.

29.05.2014 року позивач подала заяву до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва, на яку,отримала відповідь №267/09/М-273 від 02.06.2014 року,про результати розгляду заяви та повідпомили про те,що вона перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням загального страхового стажу роботи.(39 років 3 місяці 6 днів,з яких стаж державної служби 26 років 11 місяців 28 днів).Також у своєму листі відповідач зазначив,що проводити перерахунок пенсії за віком,як державному службовцю відповідно до звернення позивача від 29.05.2014 року з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення,матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати немає підстав.

Згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Обчислення пенсій, відповідно до ст. 37 зазначеного Закону, здійснюється з урахуванням вищевказаних складових заробітної плати державного службовця.

Відповідно до п. 2 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1, затверджено форму довідки про складові заробітної плати (за останні 24 місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно затвердженої форми, такі виплати як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону, визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, передбачено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Так, відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Крім того, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом, були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в даних правовідносинах мають перевагу спеціальні норми Закону, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та вважає, що матеріальна допомога, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, повинна бути врахована при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо неврахування при обрахунку пенсії позивача, як державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є неправомірними та підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 28.05.2013 року №21-97а-13.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва- залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду від 09.09.2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.