Справа № 826/12689/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2014 року № 826/12689/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., судді: Амельохін В.В., Погрібніченко І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доСлужби безпеки України, Міністерства інфраструктури України
провизнання дій протиправними та скасування розпорядження про скасування допуску до державної таємниці

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Служби безпеки України в особі Управління охорони державної таємниці Служби безпеки України, Міністерства інфраструктури України, про визнання дій протиправними та скасування розпорядження про скасування допуску до державної таємниці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2014 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк ОСОБА_1 усунув недоліки позовної заяви та визначив, що відповідачами по справі мають виступати Служба безпеки України, Міністерство інфраструктури України.

02.10.2014 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог в якій він виклав пункт 2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: "Скасувати Розпорядження Центрального управління СБУ від 15.08.2014 р. № 153 про скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_1". Зазначені уточнення прийняті судом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що жодна з умов скасування у наданні доступу, передбачених статтями 23 та 26 Закону України "Про державну таємницю" не наявна щодо нього та ним були дотримані всі вимоги щодо надання доступу до державної таємниці.

Представник позивача у судовому засіданні 20.10.2014 підтримав позовні вимоги просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду подав письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що в ході проведеної повторної тематичної перевірки встановлено факт не усунення керівництвом підприємства Украерорух, виявлених під час проведеної у квітні 2014 року тематичної перевірки стану охорони державної таємниці недоліків, чим позивачем, як керівником підприємства, на якого покладено зобов'язання здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці порушено обов'язки громадянина щодо збереження державної таємниці, передбачені статтею 28 Закону України "Про державну таємницю". Також відповідач 1 посилався на те, що позивач виїжджав 16.07.2014 за кордон у приватних справах без письмового повідомлення керівника вищого рівня - Міністра інфраструктури України та проведення відповідного інструктажу начальником РСО із записом у журналі обліку, чим порушив взяте на себе зобов'язання громадянина України у зв'язку з допуском до державної таємниці.

Представники відповідача 1 у судових засіданнях заперечили проти позовних вимоги та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду подав письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 2 обґрунтовує тим, що посилання позивача на норми Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1561-12 від 02.10.2003 № 1561-12 є хибними оскільки даний порядок втратив чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013. Також відповідач 1 зазначив про те, що не є і не може бути суб'єктом надання чи скасування допуску позивача до державної таємниці.

У судове засідання 20.10.2014 представник відповідача 2 не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И ЛА:

В період з 18.04.2014 по 23.04.2014 Службою безпеки України проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України за результатами якої складено акт № 26/1/2-4564 затверджений 30.04.2014, яким встановлено, що стан охорони державної таємниці неповною мірою відповідає вимогам законодавства в зазначеній сфері та зобов'язано проінформувати Службу безпеки України протягом місяця з дня отримання акту перевірки про вжиті заходи.

Листом № 36 ДСК від 13.06.2014 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повідомило Службу безпеки України про вжиті заходи щодо усунення недоліків, виявлених під час перевірки проведеної в період з 18.04.2014 по 23.04.2014.

Службою безпеки України проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України за результатами якої складено акт № 26/2-10010 затверджений 14.08.2014, яким встановлено, що стан охорони державної таємниці неповною мірою відповідає вимогам законодавства в зазначеній сфері.

15.08.2014 Службою безпеки України складено висновок щодо скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці та видано розпорядження № 153д, яким генеральному директору Державного підприємства обслуговування повітряного руху України скасовано доступ до державної таємниці.

Супровідним листом № 26/1/2-10044 від 15.08.2014 Службою безпеки України повідомлено в.о. генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та листом № 26/1/2-10075 від 15.08.2014 Міністра інфраструктури України про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

Листами № 5279/10/14-14 від 19.08.2014 та № 5280/10/14-14 від 19.08.2014 Міністерство інфраструктури України повідомило ОСОБА_1 про звільнення його з посади генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з скасуванням допуску до державної таємниці з достроковим розірванням укладеного з ним контракту та запропоновано вакантні посади, які не вимагають допуску до державної таємниці.

ОСОБА_1 вважаючи протиправними дії Служби безпеки України щодо скасування йому допуску до державної таємниці , а розпорядження № 153д від 15.08.2014, таким, що підлягає скасуванню, та вважаючи, що Міністерство інфраструктури України протиправно не повідомили його про скасування допуску до державної таємниці звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною п'ятою статті 5 Закону України "Про державну таємницю" встановлено, що спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України.

Відповідно до частини п'ятої статті 37 зазначеного Закону Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв'язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов'язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Частиною другою статті 26 Закону України "Про державну таємницю" встановлено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Пунктом 3 частини другої статті 23 зазначеного Закону встановлено, що у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі невиконання громадянином обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 26 Закону України "Про державну таємницю" скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Повідомлення про скасування громадянину допуску до державної таємниці з посиланням на відповідні положення статті 23 цього Закону орган Служби безпеки України надсилає до державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, де такий громадянин провадить діяльність, пов'язану з державною таємницею. Громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом.

Таким чином скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України, зокрема, у разі невиконання громадянином обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Відповідно до абзаців п'ятого, шостого та сьомого статті 28 Закону України "Про державну таємницю" громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов'язаний: виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Частиною першою статті 37 зазначеного Закону встановлено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов'язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Відповідно до пункту 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов'язаний письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за формою згідно з додатком 6. У такому разі інструктаж громадянина з питань охорони державної таємниці проводить начальник РСО. Керівники підприємств, установ, організацій письмово повідомляють про запланований виїзд до іноземної держави керівнику підприємства, установи, організації вищого рівня, який має спеціальний дозвіл, або замовнику секретних робіт, а також РСО за місцем зберігання їх карток обліку за формою згідно з додатком 6.

Пунктом 697 зазначеного Порядку встановлено, що відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструються РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

Згідно з пунктом 698 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з'ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією.

Відповідно до листа ДПС України № 0.254-8883/0/15-14 від 31.07.2014, листа відповідача 2 № 8/3/3-9226 від 14.08.2014, та журналу обліку виїздів за кордон працівників Украероруху, яким надано допуск до державної таємниці, копії яких наявні в матеріалах справи позивач 16.07.2014 виїжджав за кордон у приватних справах без письмового повідомлення керівника вищого рівня - Міністерства інфраструктури України та проведення відповідного інструктажу начальником РСО із записом у журналі обліку.

Позивачем зазначені факти не заперечуються водночас він посилається на те, що оскільки його було відсторонено від посади він був позбавлений можливості вчинити дії передбачені пунктами 696, 697, 698 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013.

Необґрунтованість зазначених посилань позивача зумовлюється тим, що, зокрема, 14.07.2014 та 15.07.2014 він перебував на території Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що підтверджується роздруківкою входу позивача до будівлі Управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, а також тим, що факт відсторонення від виконання обов'язків не є обставиною, яка зумовлює відсутність у позивача обов'язку щодо виконання покладених на нього обов'язків, як громадянина, якому надано допуск до державної таємниці.

Актами тематичних перевірок стану охорони державної таємниці в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України № 26/1/2-4564 від затвердженого 30.04.2014 та № 26/2-10010 затвердженого 14.08.2014 встановлено, що стан охорони державної таємниці неповною мірою відповідає вимогам законодавства в зазначеній сфері, а отже позивачем не здійснювався постійний та належний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці в очолюваному ним підприємстві.

Таким чином у відповідача були наявні підстави для висновку про невиконання позивачем обов'язків щодо збереження державної таємниці.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування розпорядження № 153д від 15.08.2014, яким позивачу скасовано допуск до державної таємниці.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача 2 щодо не повідомлення належним чином позивача про скасування допуску до державної таємниці суд зазначає наступне.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 26 Закону України "Про державну таємницю" повідомлення про скасування громадянину допуску до державної таємниці з посиланням на відповідні положення статті 23 цього Закону орган Служби безпеки України надсилає до державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, де такий громадянин провадить діяльність, пов'язану з державною таємницею. Громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом. Громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов'язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов'язану з державною таємницею, чи звільнено.

Таким чином, положеннями Закону України "Про державну таємницю", як і іншими нормативно - правовими актами не передбачено обов'язку органу в якому працює особа, щодо повідомлення її про факт скасування допуску до державної таємниці та не передбачено особливого порядку здійснення відповідного повідомлення

З огляду на викладене вимога щодо визнання протиправними дій відповідача 2 щодо не повідомлення належним чином позивача про скасування допуску до державної таємниці є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді В.В.Амельохін

І.М.Погрібніченко