Справа № 809/4227/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа № 809/4227/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 1918,54 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова інспекція (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) про стягнення податкового боргу в розмірі 1918,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець. В порушення вимог ст. 16, п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України ним допущено заборгованість по сплаті єдиного податку в сумі 1918,54 грн. Даний податковий борг позивач просить стягнути в судовому порядку до бюджету.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві (а. с. 22).

Відповідач в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав.

Так, судом 22.12.2014 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по даній адміністративній справі, яку направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову на адресу зазначену в позові та підтвердженій витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а. с. 5 - 6). Дані матеріали 29.12.2014 року повернуто на адресу суду із довідкою підприємства поштового зв`язку, якою зазначено причини повернення: "за зазначеною адресою не проживає" (а. с. 16).

Частина 4 статті 33 КАС України передбачає, що у разі відсутності осіб, які не беруть участь у справі, за адресою місцезнаходження (місце проживання) зазначеного в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог частини 11 статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності представника позивача та представника відповідача.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законодавства в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрована 15.12.2006 року, як фізична особа-підприємець та взята на облік Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією, як платник податків і зборів (а. с. 5 - 6).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків і зборів зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов'язку, згідно положень якої податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).

Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Предметом адміністративного позову є стягнення єдиного податку з фізичних осіб. При цьому, спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку з єдиного податку розділом XIV Податкового кодексу України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю та четверту групи платників єдиного податку.

За змістом підпункту 293.3.1. пункту 293.1 статті 293 згаданого Кодексу встановлені ставки єдиного податку ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування та згідно поданої відповідачем заяви від 17.01.2012 року, Долинською оДПІ її переведено на спрощену систему оподаткування та віднесено до другої групи платників єдиного податку зі ставкою єдиного податку в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 9 - 10).

Відповідно до пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковий борг в сумі 1918,54 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб на даний час є узгодженим відповідно до ст. 57 Податкового Кодексу України та виник за період квітня - листопада 2014 року по 243,60 грн (щомісячне нарахування), в тому числі залишок заборгованості за квітень 2014 року 213,34 грн.

Відповідач свої податкові зобов'язання належним чином не виконував та не сплачував в повному обсязі до бюджету встановлені ставки податку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті єдиного податку в сумі 1918,54 грн, що підтверджується карткою особового рахунку платника (а. с. 11), довідкою про борг за платежем єдиний податок з фізичних осіб (а. с. 7) та іншими матеріалами справи.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що відповідно до п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у зв'язку з наявністю податкового боргу відповідачу було направлено податкову вимогу від 21.05.2014 року № 685-25 (а.с. 8). На час розгляду справи вищезазначена податкова вимога є не оскаржена та не відкликана.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (77535, с. Розточки, Долинський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер фізичної особи - підприємця ЄДР НОМЕР_1) в дохід бюджету податковий борг по сплаті єдиного податку в сумі 1918 (тисячу дев'ятсот вісімнадцять) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Грицюк П.П.

Постанова складена в повному обсязі 06.01.2015 року.