Справа № 804/4683/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2014 р. Справа № 804/4683/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представників позивача: Бурі О.Є., Поєдинка О.В.,
представника відповідача: Ваховської Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія»
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що відповідач за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про завищення останнім від'ємного значення податку на додану вартість у деклараціях з ПДВ за вересень, жовтень, листопад та грудень 2013 року, оскільки податковий кредит, що став підставою виникнення цього від'ємного значення, був правомірно сформований позивачем за результатами господарських операцій з придбання основних фондів для потреб власної господарської діяльності - залізничних вагонів, реальність яких підтверджується відповідними первинними документами, що були у повному обсязі надані до перевірки. При цьому постачальники залізничних вагонів повністю відобразили свої зобов'язання перед бюджетом з податку на додану вартість, що виникли внаслідок вищеозначених господарських операцій. Відповідачем не зазначено про встановлення фактів порушення підприємствами-постачальниками вимог ст.187 Податкового кодексу України та донарахування їм до сплати зобов'язань з податку на додану вартість контролюючими органами. Доводи відповідача про те, що означені господарські операції були здійснені з метою ухилення від сплати податків є безпідставними та необґрунтованими, тим більше, що ухилення від сплати податків є кримінальним злочином, при цьому жодного кримінального провадження за такими фактами, та жодного вироку відносно цього не існує. Посилання відповідача на те, що вищевказаний податковий кредит сформовано протиправно, оскільки джерелом коштів, сплачених за поставлені позивачу залізничні вагони, є кошти, отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» за результатами продажу цінних паперів, отриманих позивачем за договорами купівлі-продажу з нерезидентом, які фактично є прихованою фінансовою допомогою, також є необґрунтованими, оскільки ці кошти не підпадають під визначення фінансової допомоги у розумінні приписів п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а є доходом, отриманим позивачем від операцій з цінними паперами, оподаткування яких було здійснено відповідно до вимог п.153.8 ст.153 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
У судовому засіданні представники позивача повністю підтримали пред'явлений адміністративний позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок майбутніх платежів за жовтень, листопад та грудень 2013 року, було встановлено порушення останнім приписів п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» було завищено від'ємне значення податку на додану вартість у деклараціях з ПДВ за вересень, жовтень, листопад та грудень 2013 року. Означене порушення полягає в тому, що вказане від`ємне значення виникло внаслідок включення Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів сум податку на додану вартість, сплачених ним у складі ціни залізничних вагонів, придбаних у ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш», кошти на купівлю яких були отримані позивачем в результаті продажу цінних паперів, що були придбані ним за договорами купівлі-продажу з нерезидентом, які фактично є прихованою фінансовою допомогою. При цьому, операції з придбання та продажу цінних паперів для ТОВ «Металургійна транспортна компанія» не є одним з основних видів діяльності та не передбачена його статутом. З дослідження господарських операцій позивача з придбання та реалізації цінних паперів вбачається невідповідність цих операцій тим відносинам, що фактично відбулися при їх виконанні. Позивач, за умовами договорів по придбанню цінних паперів з нерезидентом, мав докласти усіх зусиль для виконання своїх зобов'язань перед продавцем щодо оплати придбаних цінних паперів, однак, реалізувавши їх, спрямував отримані кошти не на погашення заборгованості за придбанні цінні папери, а на закупівлю залізничних вагонів. Таким чином, здійснення ТОВ «Металургійна транспортна компанія» означених операцій є фактичним приховуванням по суті фінансування, яке було спрямоване на поповнення обігових коштів з метою придбання вагонів-хоперів сипких вантажів та, як результат, формування від`ємного значення з податку на додану вартість, а не на завершення операцій з купівлі-продажу цінних паперів (погашення заборгованості за їх придбання). Отже, позивачем здійснено операції, розрахунки за які проведено шляхом перебігу акцій із залученням нерезидента з метою отримання грошової вигоди через отримання відшкодування податку на додану вартість з бюджету та ухиленням від сплати податку. Операції, проведені з метою отримання майнової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування з податку на додану вартість та можливості отримання коштів з Державного бюджету, не можуть вважатися здійсненими у межах господарської діяльності платника податків.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
На підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 та п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Металургійна транспортна компанія» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за жовтень, листопад та грудень 2013 року.
За результатами означеної перевірки було складено акт від 03.03.2014р. №742/15-1/33115436, яким зафіксовано встановлене перевіркою порушення позивачем приписів п.198.2 ст.198 та п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що виявилося в тому, що:
- ТОВ «Металургійна транспортна компанія» було протиправно віднесено до податкового кредиту вересня 2013 року суму податку на додану вартість у розмірі 17777920,00грн., задекларовано суму бюджетного відшкодування в декларації з ПДВ за жовтень 2013 року (рядок 23.2) у розмірі 17433344,00грн., як таку, що є несплаченою до бюджету, що призвело до завищення від'ємного значення податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 17777920,00грн.;
- ТОВ «Металургійна транспортна компанія» було протиправно віднесено до податкового кредиту жовтня 2013 року суму податку на додану вартість у розмірі 3562120,00грн., задекларовано суму бюджетного відшкодування в декларації з ПДВ за листопад 2013 року (рядок 23.2) у розмірі 2887922,00грн., як таку, що є несплаченою до бюджету, що призвело до заниження податку на додану вартість за жовтень 2013 року на суму 674198,00грн.;
- ТОВ «Металургійна транспортна компанія» було протиправно віднесено до податкового кредиту листопада 2013 року суму податку на додану вартість у розмірі 7778760,00грн., задекларовано суму бюджетного відшкодування в декларації з ПДВ за грудень 2013 року (рядок 23.2) у розмірі 7778760,00грн., як таку, що є несплаченою до бюджету, що призвело до завищення від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2013 року на суму 7778760,00грн.;
- ТОВ «Металургійна транспортна компанія» було протиправно віднесено до податкового кредиту грудня 2013 року суму податку на додану вартість у розмірі 1724100,00грн., що призвело до завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 1724100,00грн. (т.1 а.с.19-53).
Означений висновок обґрунтований тим, що причиною виникнення від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання з податку на додану вартість та сумою податкового кредиту є придбання ТОВ «Металургійна транспортна компанія» основних фондів (залізничних вагонів-хоперів для перевезення сипких товарів) на митній території України у ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш» у вересні, жовтні та листопаді 2013 року за рахунок коштів, одержаних позивачем від проведення операцій з купівлі-продажу цінних паперів українських емітентів, проведених з залученням нерезидента - Наваро Дівелопмент Лімітед (Кіпр) та фактично спрямованих на отримання майнової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків. При цьому договори купівлі-продажу цінних паперів з нерезидентом фактично є прихованою фінансовою допомогою. Так, позивач, за умовами цих договорів, мав докласти усіх зусиль для виконання своїх зобов'язань перед продавцем щодо оплати придбаних цінних паперів, однак, реалізувавши їх, спрямував отримані кошти не на погашення заборгованості за придбанні цінні папери, а на закупівлю залізничних вагонів. Таким чином, здійснення ТОВ «Металургійна транспортна компанія» означених операцій є фактичним приховуванням по суті фінансування, яке було спрямоване на поповнення обігових коштів з метою придбання вагонів-хоперів сипких вантажів та, як результат, формування від`ємного значення з податку на додану вартість, а не на завершення операцій з купівлі-продажу цінних паперів (погашення заборгованості за їх придбання). Операції, проведені з метою отримання майнової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування з податку на додану вартість та можливості отримання коштів з Державного бюджету, не можуть вважатися здійсненими у межах господарської діяльності платника податків.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, статтею 200 Податкового кодексу України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Згідно п.200.1-п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Металургійна транспортна компанія» було подано до ДПІ у Жовтневому районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області наступні декларації з податку на додану вартість:
- за вересень 2013 року (від 21.10.2013р.), відповідно до якої та додатків до неї позивач задекларував у складі податкового кредиту цього звітного періоду суму податку на додану вартість по господарським операціям з ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш» у розмірі 17777920,00грн. (т.1 а.с.130-164);
З означених податкових декларацій ТОВ «Металургійна транспортна компанія» вбачається, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання з податку на додану вартість та сумою податкового кредиту податкових періодів вересень-грудень 2013 року є віднесення позивачем до складу податкового кредиту цих періодів сум податку на додану вартість за господарськими операціями з ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш».
Судом встановлено, що між ТОВ «Металургійна транспортна компанія» та ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» було укладено договір поставки продукції №14 від 28.08.2013р., згідно умов якого ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод», як постачальник, зобов'язувався поставити, а ТОВ «Металургійна транспортна компанія», як покупець, прийняти та оплатити нові вагони-хопери для сипких вантажів моделі 19-970-01 з об`ємом кузова 110 куб.м (для перевезення зерна), ТУ У 35.2-00210890, в загальній кількості 100 штук на умовах, викладених в даному Договорі (т.1 а.с.67-75).
Відповідно до п.1.3 Договору поставки продукції №14 від 28.08.2013 року ціна, строки поставки товару, об`єми кожної партії поставок (в штуках), реквізити вантажоодержувач та інші істотні умови поставки, не визначені даним Договором, узгоджуються сторонами у відповідності до специфікації.
Згідно п.3.2 Договору загальна сума Договору складається із сум, вказаних у специфікаціях.
Отже, поставка позивачу вагонів-хоперів від ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» протягом вересня-грудня 2013 року відбувалася відповідно та на підставі Специфікацій №5 від 10.09.2013р. та №6 від 20.11.2013р. до Договору поставки продукції №14 від 28.08.2013р.
Вагони були отримані працівником позивача Оніщенком О.А. за довіреностями від 16.10.2013р. №87 на 100 вагонів та від 12.12.2013р. №115 на 100 вагонів.
Оплату за отриманий товар позивач здійснив за умовами, вказаними у Специфікаціях №5 від 10.09.2013р. та №6 від 20.11.2013р., а саме платіжними дорученнями: від 23.09.2013р. №2232 на суму 43137600,00грн., у тому числі ПДВ - 7189600,00грн. за 80 вагонів; від 18.10.2013р. №2458 на суму 5392200,00грн., у тому числі ПДВ - 898700,00грн. за 10 вагонів; від 24.10.2013р. №2519 на суму 3580632,86грн. з ПДВ; від 25.11.2013р. №2852 на суму 41378400,00грн. у тому числі ПДВ - 6896400,00грн.; від 26.11.2013р. №2868 на суму 1811567,14грн. з ПДВ; від 16.12.2013р. №3114 на суму 5172300,00грн. у тому числі ПДВ - 862050,00грн.; від 23.12.2013р. №3175 на суму 3564300,00грн. з ПДВ.
Згідно договору поставки №14 від 28.01.2013р. ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» було виписано податкові накладні на суму поставленого товару з урахуванням передплати, а саме податкові накладні: №82 від 23.09.2013р. на суму передплати за поставлені згідно Специфікації №5 від 10.09.2013р. 80 вагонів у розмірі 43137600,00грн., в тому числі ПДВ - 7189600,00грн.; №88 від 18.10.2013р. на суму оплати за поставлені згідно Специфікації №5 від 10.09.2013р. 10 вагонів у розмірі 5392200,00грн., в тому числі ПДВ - 898700,00грн.; №120 від 23.10.2013р. на суму оплати за поставлені згідно Специфікації №5 від 10.09.2013р. 10 вагонів у розмірі 5392200,00грн., в тому числі ПДВ - 898700,00грн.; №47 від 25.11.2013р. та №49 від 26.11.2013р. на загальну суму передплати за поставлені згідно Специфікації №6 від 20.11.2013р. вагони у розмірі 41378400,00грн., в тому числі ПДВ - 6896400,00грн.; №28 від 16.12.2013р. та №50 від 20.12.2013р. на загальну суму за поставлені згідно Специфікації №6 від 20.11.2013р. вагони у розмірі 10344600,00грн., в тому числі ПДВ - 1724100,00грн. (т.1 а.с.87-95).
Означені податкові накладні складені відповідно до вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
Суми податку на додану вартість згідно перелічених вище податкових накладних були віднесені ТОВ «Металургійна транспортна компанія» до складу податкового кредиту відповідних звітних (податкових) періодів.
З акту перевірки позивача від 03.03.2014р. №742/15-1/33115436 вбачається, що згідно проведеного співставлення в електронній базі даних АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України» розбіжності між показниками позивача та ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» за період вересень - грудень 2013 року на момент проведення перевірки відсутні.
Щодо взаємовідносин ТОВ «Металургійна транспортна компанія» з ПАТ «Дніпровагонмаш» судом встановлено, що між цими суб'єктами господарювання 01 серпня 2013 року було укладено договір №1090, згідно якого ПАТ «Дніпровагонмаш», як постачальник, зобов'язувався поставити та передати у власність ТОВ «Металургійна транспортна компанія», як покупцю, на умовах цього Договору, а покупець, зобов'язувалося своєчасно оплатити та прийняти:
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що вартість товару на момент підписання вказана в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а у випадку додаткових поставок - вартість вказується у наступних специфікаціях.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 07.10.2013р. поставка товару згідно специфікації №1 здійснювалась на умовах FCА - станція Правда Придніпровської з/д., код станції 451701, згідно Інкотермс 2010. Датою поставки, переходу права власності, а також ризику ймовірної загибелі або пошкодження товару, є дата накладної станції відправлення - роздруківка електронного документа (т.1 а.с.102).
Отже, поставка позивачу вагонів-хоперів від ПАТ «Дніпровагонмаш» протягом вересня-грудня 2013 року відбувалася відповідно та на підставі Специфікації №1 від 01.08.2013р. до Договору поставки №1090 від 01.08.2013р.
Відповідно до видаткових накладних №38 від 12.10.2013р., №39 від 15.10.2013р., №42 від 18.10.2013р., №43 від 29.10.2013р., №44 від 29.10.2013р., №45 від 31.10.2013р., №46 від 05.11.2013р., №47 від 07.11.2013р. та №48 від 12.11.2013р., а також актів прийняття-передачі №1/01/1090-15 від 12.10.2013р., №2/01/1090-15 від 15.10.2013р., №3/01/1090-15 від 18.10.2013р., №4/01/1090-15 від 29.10.2013р., №5/01/1090-15 від 30.10.2013р., №6/01/1090-15 від 31.10.2013р., №7/01/1090-15 від 05.11.2013р., №8/01/1090-15 від 07.11.2013р. та №9/01/1090-15 від 12.11.2013р. ПАТ «Дніпровагонмаш» на виконання умов договору поставки №1090 від 01.08.2013р. та Специфікації №1 від 01.08.2013р. до цього Договору поставило ТОВ «Металургійна транспортна компанія» протягом вересня-листопада 2013 року залізничні вагони-хопери в загальній кількості 150 штук (т.1 а.с.103-120).
Вагони були отримані працівниками позивача: Оніщенком О.А. за довіреністю від 07.10.2013р. №83 на 15 вагонів; Шевцовим А.І. за довіреностями від 11.10.2013р. №84 на 15 вагонів; від 17.10.2013р. №89 на 10 вагонів; від 28.10.2013р. №94 на 60 вагонів; від 04.11.2013р. №100 на 50 вагонів.
Оплату за отриманий товар позивач здійснив за умовами, вказаними у Специфікації №1 від 01.08.2013р., а саме платіжними дорученнями: від 23.09.2013р. №389 на суму 63529920,00грн., в тому числі ПДВ - 10588320,00грн. за 120 вагонів; від 08.10.2013р. №2369, від 14.10.2013р. №2408, від 18.10.2013р. №2459, від 29.10.2013р. №2574, від 31.10.2013р. №2611 на загальну суму 10588320,00грн., в тому числі ПДВ - 1764720,00грн. за 20 вагонів; від 04.11.2013р. №2651, від 06.11.2013р. №2681, від 11.11.2013р. №2739 на загальну суму 5294160,00грн., у тому числі ПДВ - 882360,00грн. за 10 вагонів.
Згідно договору поставки №1090 від 01.08.2013р. ПАТ «Дніпровагонмаш» було виписано податкові накладні на суму поставленого товару з урахуванням передплати, а саме податкові накладні: №22 від 23.09.2013р. на суму передплати за поставлені згідно Специфікації №1 від 01.08.2013р. 120 вагонів у розмірі 63529920,00грн., в тому числі ПДВ - 10588320,00грн.; №10 від 08.10.2013р., №18 від 14.10.2013р., №23 від 18.10.2013р., №36 від 29.10.2013р., №38 від 29.10.2013р., №46 від 31.10.2013р. на загальну суму 10588320,00грн., в тому числі ПДВ - 1764720,00грн. за 20 вагонів; №2 від 04.11.2013р., №5 від 06.11.2013р. та №9 від 11.11.2013р. на загальну суму 5294160,00грн., у тому числі ПДВ - 882360,00грн. за 10 вагонів (т.1 а.с.121-129).
Означені податкові накладні складені відповідно до вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
Суми податку на додану вартість згідно перелічених вище податкових накладних були віднесені ТОВ «Металургійна транспортна компанія» до складу податкового кредиту відповідних звітних (податкових) періодів.
З акту перевірки позивача від 03.03.2014р. №742/15-1/33115436 вбачається, що згідно проведеного співставлення в електронній базі даних АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України» розбіжності між показниками позивача та ПАТ «Дніпровагонмаш» за період вересень - листопад 2013 року на момент проведення перевірки відсутні.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Досліджені судом докази у повному обсязі підтвердили факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш», а саме: означений факт підтверджується відповідними первинними документами, що були виписані в ході цих господарських операцій, які в повній мірі були надані до перевірки та до суду, та які повністю відображають зміст і обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв'язку із здійсненням оплати за отриманий товар.
Їх пов'язаність з господарською діяльність позивача підтверджується Статутом ТОВ «Металургійна транспортна компанія» та довідкою з ЄДРПОУ, з яких вбачається, що основним видом діяльності даного підприємства є допоміжна діяльність у сфері транспорту, транспортне оброблення вантажів (т.1 а.с.13, т.2 а.с.35-48).
В акті перевірки позивача також значиться, що фактичним видом його діяльності є надання послуг по організації перевезень вантажів замовників.
Закупівля залізничних вагонів-хоперів здійснювалася з метою поповнення основних засобів підприємства для подальшого ведення власної господарської діяльності.
При цьому судом встановлено, що відповідач також визнає реальність господарських операцій ТОВ «Металургійна транспортна компанія» з ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш», жодних зауважень до оформлення первинних документів, складених у ході їх виконання, не має.
За таких обставин, у позивача, у розумінні приписів ст.198 Податкового кодексу України, були наявні всі законні підстави для формування податкового кредиту згідно податкових накладних, виписаних вказаними контрагентами.
До того ж, як зазначалося вище, жодних розбіжностей між задекларованими зобов'язаннями з податку на додану вартість та податковим кредитом у вказаних підприємств та позивача не встановлено.
У зв'язку із тим, що податковий кредит на підставі податкових накладних, виписаних ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» та ПАТ «Дніпровагонмаш», було сформовано правомірно, та за наявності обставин, передбачених п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, а саме через від'ємне значення суми податку на додану вартість, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума також правомірно була заявлена позивачем до відшкодування в рахунок майбутніх платежів за жовтень, листопад та грудень 2013 року.
Посилання відповідача на те, що вищевказаний податковий кредит сформовано протиправно, оскільки джерелом коштів, сплачених за поставлені позивачу залізничні вагони, є кошти, отримані ТОВ «Металургійна транспортна компанія» від проведення операцій з купівлі-продажу цінних паперів українських емітентів, проведених з залученням нерезидента - Наваро Дівелопмент Лімітед (Кіпр), які фактично є прихованою фінансовою допомогою та спрямовані на отримання майнової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків, не спростовують зроблений судом висновок через наступне.
Так, відповідно до п.п.196.1.1 п.196.1 ст.196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з випуску (емісії), розміщення у будь-які форми управління та продажу (погашення, викупу) за кошти цінних паперів, що випущені в обіг (емітовані) суб'єктами підприємницької діяльності, Національним банком України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, органами місцевого самоврядування відповідно до закону, включаючи інвестиційні та іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю, деривативи, а також корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах; обміну зазначених цінних паперів та корпоративних прав, виражених в інших, ніж цінні папери, формах, на інші цінні папери, корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах; розрахунково-клірингової, реєстраторської та депозитарної діяльності на ринку цінних паперів, а також діяльності з управління активами (у тому числі пенсійними активами, фондами банківського управління), відповідно до закону та інших видів професійної діяльності на фондовому ринку, які підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Тобто операції з придбання акцій українських емітентів та отримання коштів від їх продажу не є операціями, що оподатковуються податком на додану вартість.
Оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами здійснюється відповідно до приписів п.153.8 ст.153 Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що платники податку визначають фінансовий результат за операціями з цінними паперами відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку шляхом зменшення прибутків за операціями з цінними паперами на суму збитків від операцій з іншими цінними паперами протягом такого звітного періоду.
Жодних порушень ТОВ «Металургійна транспортна компанія» приписів п.153.8 ст.153 Податкового кодексу України при оподаткуванні господарських операцій з купівлі-продажу цінних паперів українських емітентів ПАТ «Екотехнології» та ПАТ «Силові електронні прилади управління» перевіркою встановлено не було.
При цьому відповідачем зазначається, що такі господарські операції фактично є прихованою поворотною фінансовою допомогою у розумінні приписів п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.
За змістом приписів п.п.135.5.5 п.135.5. ст.135 Податкового кодексу України суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, відносяться до інших доходів платника податків, що, відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.
Однак, відповідачем не було надано доказів донарахування позивачеві податку на прибуток у зв'язку із заниженням останнім об'єкта оподаткування цим податком на суму поворотної фінансової допомоги, або доказів встановлення такого порушення з боку ТОВ «Металургійна транспортна компанія».
Разом з тим, у разі недекларування поворотної фінансової допомоги платником податків у складі об'єкта оподаткування податком на прибуток, означене є підставою для донарахування такому платникові грошового зобов'язання саме з цього податку і жодним чином не впливає на формування останнім податкового кредиту за господарськими операціями з іншими контрагентами, в ході яких були використані кошти, отримані як фінансова допомога.
Доводи відповідача про те, що господарські операції з купівлі-продажу цінних паперів були здійснені з метою ухилення від сплати податків є необґрунтованими, оскільки останнім не надано жодного доказу на підтвердження наведеного, в той час, як ухилення від сплати податків є кримінальним злочином, відповідальність за який встановлена ст.212 Кримінального кодексу України, однак, вироку у справі про такий кримінальний злочин, вчинений посадовими особами позивача, або доказів про наявність кримінального провадження за таким фактом відповідачем також не надано.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Щодо посилань відповідача на те, що проведення операцій з купівлі-продажу цінних паперів не є основним видом діяльності позивача суд зазначає наступне.
Відповідно п. 2.2 Статуту ТОВ «Металургійна транспортна компанія» це підприємство має право, крім перелічених в Статуті, здійснювати й інші види господарської діяльності, які не заборонені законодавством та з метою одержання прибутку.
Здійснені позивачем операції з купівлі-продажу цінних паперів не заборонені чинним законодавством, а, отже, можуть мати місце в господарській діяльності позивача.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені без урахування вищеозначених обставин, що, в свою чергу, мають суттєве значення для правильного вирішення питання про правомірність формування позивачем податкового кредиту та нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів, тому ці податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 560,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи (т.1 а.с.2-3), а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 560,28грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Металургійна транспортна компанія» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова