Справа № 2а-11437/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 р. м. Львів № 2а-11437/11/1370

15 год. 15 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сподарик Н.І., за участі секретаря судового засідання Янчака П.О., представника позивача Ковальчук О.Я., представника відповідача Музики М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Старосамбірському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області (далі - УПФУ України в Старосамбірському районі) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Старосамбірському районі Львівської області ( далі -ВВДФ СС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Старосамбірському районі). Позивач просить суд спонукати відповідача до вчинення дій, а саме включити в акти щомісячних звірок та списки суми пенсій виплачених за період з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року гр. ОСОБА_1. на загальну суму 1371,06 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що у період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2011 р. Управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі виплатило пенсію по ІІІ групі інвалідності гр. ОСОБА_1 в розмірі 1371,06 грн. Зазначена сума Управлінням була включена у Списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності з січня 2011 року по вересень 2011 р, однак відповідач відмовився прийняти до відшкодування виплачену суму пенсій та включати в акти звірки та в списки на відшкодування виплачених сум пенсій. Вважає відмову неправомірною. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повній мірі.

Відповідач позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву від 08.11.2011 року за № 260. Спростовуючи твердження позивача зазначив, що його дії є правомірними, оскільки Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»не передбачає такого способу як включення до актів звірки сум, що підлягають відшкодуванню. Цей Порядок передбачає механізм відшкодування на центральному рівні Фондом Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Покликається також на невірний спосіб захисту прав позивача, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини справи та норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин:

У зв'язку із нещасним випадком на виробництві, що стався 14.02.2010 р. на території країни колишнього СНД, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 01.03.2010 року та довідкою МСЕК від 29.04.2010 року (а.с. 30-33). Управління Пенсійного Фонду України у Старосамбірському районі виплатило пенсію по ІІІ групі інвалідності в розмірі 1371,06 грн. за період з січня 2011 року по вересень 2011 року.

Факт заподіяння травми, що призвела до інвалідності зазначеного громадянина та одержання пенсії відповідач не заперечує.

Зазначена сума була включена у Списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з січня 2011 року по вересень 2011 року. Однак, відповідач відмовився прийняти до відшкодування виплачену пенсію, оскільки, на його думку, нещасний випадок стався поза межами України (на території СНД), а законодавством не передбачено такого способу захисту як включення до акту звірки в разі спору.

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних міркувань:

Закон України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 р. № 1105-ХVI, передбачає, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний своєчасно щомісяця та в повному обсязі відшкодувати витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду у зв'язку із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону особи, право яких на отримання відшкодування раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР про відшкодування шкоди, завданої працівниками внаслідок травмування на виробництві, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно статті 3 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено «Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»(далі - Порядок), що затверджений спільною постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року № 376/7697.

Так, відповідно до п.5 Порядку органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа місяця, наступним за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат за особовими справами потерпілих, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно з пунктом 6 Порядку передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків, на підставі довідки Головних управлінь Пенсійного фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні, до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховують відповідні кошти Пенсійному фонду.

З наведених положень вбачається, що сторони відповідно до вимог Порядку, позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні. Згаданий Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли щодо підписання актів звірки, розрахунків, а підлягає застосуванню лише при відсутності спору.

У випадку відсутності згоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги по відшкодуванню таких сум вирішуються в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених витрат.

Суд враховує, що аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України 15.04.2008р., 30.09.2008р., 23.03.2010р., ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.07.2010 р. у справі № К-10954/08.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку про безпідставність позову і підстав для їх задоволення немає.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у форму судового збору у даній справі не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2011 року.

Суддя Сподарик Н.І.