Справа № 826/16269/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2014 року 08:08 № 826/16269/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Пасічнюк С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Лазора Івана Володимировича, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Лазора Івана Володимировича (надалі - Державний реєстратор, відповідач 1), Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі - Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, відповідач 2), за участю третіх осіб - ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, третя особа 1), Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі - Печерська РДА, третя особа 2), Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (надалі - КП «КМ БТІ», третя особа 3), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (виправлення описки), просить суд:

визнати неправомірними дії Державного реєстратора щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 32382 від 09.01.2013р.);

визнати протиправним рішення Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.01.2013р. на ОСОБА_4, індексний номер: 99354 та скасувати його;

зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 32382 від 09.01.2013р.);

зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві закрити розділ (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна: квартира, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 122., 1 кв.м, житловою площею 69,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що судовим рішенням визнано протиправними дії державного виконавця по опису та накладенню арешту на АДРЕСА_1 та виключено з акту опису та арешту майна зазначену квартиру.

Таким чином, придбання ОСОБА_4 предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни квартири здійснено неправомірно, а отже, рішення про реєстрацію права власності на зазначену квартиру підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та пояснив суду, що на час проведення державної реєстрації свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів було чинним, а отже державний реєстратор діяв у межах наданих йому повноважень.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях, та зазначив, що представником ОСОБА_4 для здійснення державної реєстрації подано усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством, в той час як ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, оскільки у Державного реєстратора не було підстав для відмови у державній реєстрації права власності, ним прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2013р. № 99354 на зазначену квартиру за ОСОБА_4

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Представники Печерської РДА та КП «КМ БТІ» у судове засідання не прибули, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надали.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене, у зв'язку неприбуттям відповідача та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22.02.2012р. у справі №2-104/12 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення па предмет іпотеки задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги №6268 від 01.12.2009р. укладеного між ОСОБА_4 та ВА Т «Фінексбанк» в розмірі 1 472 139, 60 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 359 від 22.08.2007р., укладеного між ВАТ «Фінексбанк» та ОСОБА_5, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві 10.07.2012р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-104/12 від 22.06.2012р., виданого Печерським районним судом міста Києва на виконання зазначеної вище постанови суду.

Державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шияном О.В. здійснено опис квартири та накладено арешт.

Для реалізації арештованого майна 17.12.2012р. проведені прилюдні торги, які відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» визнані такими, що не відбулися, а ОСОБА_4 придбав предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни квартири АДРЕСА_1, про що старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шияном О.В. складено акт про реалізацію предмета іпотеки від 18.12.2012р., затверджений Ковальським М.Р., начальником ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

На підставі акту ОСОБА_4 отримав Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру від 18.12.2012р.

ОСОБА_4 до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві 09.01.2013р. подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №8988 та правовстановлюючі документи щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві Лазорем Іваном Володимировичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2013р. № 99354 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (з відкриттям розділу індексний номер: 99364) та видано останньому Витяг з державного реєстру.

В подальшому, ОСОБА_4 продав квартиру № АДРЕСА_1 ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 13.02.2013р.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в державному реєстрі за №138552, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, ідентифікаційний номер: 369994 від 13.02.2013р.

В той же час, позивач вважаючи дії державного виконавця щодо включення зазначеної квартири в акт опису майна та арешту майна незаконними оскаржив їх до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013р. у справі № 2а-14100/12/2670 визнано дії державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ Шияна О.В., по опису та накладенню арешту па квартиру ОСОБА_5 загальною площею 122.1 кв.м протиправними; виключено з акту опису та арешту майна квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122,1 кв.м.

Посилаючись на зазначену постанову позивач звернувся до суду для визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.01.2013р. на ОСОБА_4

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних виходячи з наступного.

Згідно приписів статей 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, визначеного у статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (пункт 1 статті 321 вказаного Кодексу).

Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно зі ст. 19 Закону державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі: свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

В той же час, в силу п.п. 6.1., 6.2., 6.4., 6.5. «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5 після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Це свідоцтво є підставою для реєстрації права власності на придбане майно в порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів є документом, яким у встановленому законом порядку письмово оформлюється правочин - прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна. Саме у даному документі засвідчується зміст вказаного правочину.

При цьому, наведений акт є правовою підставою для виникнення у відповідних осіб обумовлених засвідченим ним правочином прав відносно придбаного майна.

Отже, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів є законодавчо встановленими обов'язковими документами, які посвідчують такий правочин як прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а відтак у разі визнання недійсними вказаних акту та свідоцтва факт придбання майна вважається не встановленим.

Згідно із ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

В той же час, стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить виключний перелік підстав, згідно яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень має встановити, в першу чергу, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів.

В той же час, за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації державний реєстратор зобов'язаний провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як встановлено судом уповноваженим представником ОСОБА_4 до Реєстаційної служби ГУЮ у м. Києві подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8988 щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Разом із заявою подано наступні документи: копії паспортів громадянина України заявника і представника; копія довіреності; копія свідоцтва про право власності; копії облікових карток платників податків заявника і представника; документ, що підтверджує сплату державного мита.

Таким чином, оскільки представником заявника ОСОБА_4 подано всі необхідні документи, передбачені Законом та Порядком, копії документів були завірені належним чином, у державного реєстратора не було підстав для відмови у державній реєстрації права власності, визначених статтею 24 Закону, а отже, державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Лазорем Іваном Володимировичем правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2013р. № 99354 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Окрім того, щодо посилань позивача на те, що згідно виконавчого листа підлягала стягненню квартира площею 96, 50 кв.м, а не 122,1 кв.м та те, що дії державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві по опису та накладенню арешту на квартиру ОСОБА_5 у судовому порядку визнано протиправними, то слід зазначити наступне.

По-перше, зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013р. у справі № 2а-14100/12/2670 була винесена судом вже після вчинення спірної реєстраційної дії.

Окрім того, згідно положень Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється на підставі правовстановлюючих документів.

Державному реєстратору речових прав на нерухоме майно подано свідоцтво про право власності від 18.12.2012р. № ВТА 299758, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в якому зазначено, що площа спірної квартири становить 122, 10 кв.м. Державні реєстратори приймають рішення виключно на підставі поданих документів і перевірка достовірності, зазначених в них даних не належить до повноважень державного реєстратора. Зазначене свідоцтво про право власності не визнано недійсним у судовому порядку, а отже, є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності ОСОБА_4 саме на квартиру площею 122, 10 кв.м.

Також, не скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012р., згідно якого спірна квартира підлягала стягненню на користь ОСОБА_4

Розбіжність в площі квартири, зазначеній у судовому рішенні та в акті опису державного виконавця обумовлюється не тим, що в цих документах, зазначені різні об'єкти нерухомості, а тим, що спірна квартира була реконструйована, внаслідок чого площа квартири суттєво збільшилась, але ОСОБА_4 ця обставина була невідома внаслідок чого у судовому рішенні було невірно зазначено площу спірної квартири.

Право власності позивача на спірну квартиру виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_5.

Право власності ОСОБА_5 виникло на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2009р. по справі № 2-2046/09 та державним реєстратором речових прав на нерухоме майно ОСОБА_9 здійснено державну реєстрацію права власності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014р. по справі № 826/19910/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 визнано неправомірними дії державного реєстратора ОСОБА_9 щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1; визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.01.2013 на ОСОБА_5 № 34464 та скасовано його.

Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014р.

Таким чином, державна реєстрація прав та їх обтяжень за ОСОБА_5, який у подальшому квартиру, щодо якої здійснювалась державна реєстрація прав та їх обтяжень, продав позивачу, скасована.

Окрім того, на даний час в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007584 за фактом зловживання службовим становищем державним реєстратором ОСОБА_9, яка внесла недостовірну інформацію щодо права власності за ОСОБА_5, відкривши новий розділ на квартиру АДРЕСА_1, що є тією самою квартирою АДРЕСА_1, на яку вже відкрито розділ у Державному реєстрі прав і здійснено державну реєстрацію права власності, та за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_5 спірної квартири, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та ст. 190 Кримінального кодексу України.

Щодо заявлених позовних вимог в частині зобов'язання Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію спірної квартири за ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 р. за № 1429/20167 (далі-Порядок).

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Пунктом 2.3 Порядку зазначено, що заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього Порядку.

Згідно з пунктами 2.10 та 2.11 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Таким чином, винесення судового рішення щодо скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не потребується, оскільки законодавством чітко визначено механізм та порядок скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири № 11 за адресою: вул. Шота Руставелі,38 у м. Києві слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі:

1) знищення об'єкта нерухомого майна;

2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Згідно пункту 60 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141, державний реєстратор у разі знищення об'єкта нерухомого майна; поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна закриває розділ Державного реєстру прав на підставі прийнятого ним рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

Таким чином, Законом визначено вичерпний перелік підстав, за яких закривається розділ Державного реєстру прав. Це - знищення, поділ, об'єднання об'єкта нерухомого майна та виділ частки з об'єкта нерухомого майна.

Законом та іншими нормативно-правовими актами не врегульовано питання щодо можливості закриття розділу Державного реєстру прав на підставі судового рішення та порядок і механізм такого закриття розділу.

Державний реєстр прав є автоматизованою системою, тому закриття розділу у Державному реєстрі прав на підставі судового рішення є технічно неможливим.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що Державний реєстратор при внесені інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності; 32382 від 09.01.2013р.) діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством України, в свою чергу, Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві правомірно прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.01.2013р. на ОСОБА_4, індексний номер; 99354, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, які є у справі, суд приходить до висновку необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко