Справа № 2а/0570/17730/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ К/800/15166/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - Відділення) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом Відділення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька консалтингова компанія «РУТА» (далі - Товариство),

про зобов'язання повернути орендоване майно та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року Відділення звернулося до суду з адміністративним позовом про зобов'язання Товариство повернути орендоване майно, яке належить до державної власності, цокольне нежитлове вбудоване приміщення першого поверху навчального корпусу, загальною площею 105,0 кв.м., на вул. Горького, 163 в м. Донецьк та стягнення з Товариства заборгованості за договором оренди, у розмірі 16 327,49 грн.

Зазначило, що Товариством не виконуються умови договору оренди майна, у зв'язку з чим виникла зазначена заборгованість.

14 січня 2013 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати, у розмірі 8 744,05 грн., штраф, у розмірі 874,41 грн., та пеня, у розмірі 170,53 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відділення звернулося з касаційною скаргою про скасування постанови Донецького окружного адміністративного суду та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 27.08.2010 року між Відділенням та Товариством був укладений договір оренди № 4431/2010 нерухомого майна, що належить до державної власності, цокольних нежитлових вбудованих приміщень першого поверху навчального корпусу, загальною площею 105,0 кв.м., на вул. Горького, 163 в м. Донецьк, що знаходяться на балансі ДВНЗ «Донецький технікум промислової автоматики» (балансоутримувач), вартість якого станом на 28.02.2010 року визначена згідно зі звітом про оцінку 348 051,38 грн.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.6 зазначеного договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України та перераховується орендарем до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% відповідно, щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відділення в межах повноважень, визначених Фондом, і повноважень, делегованих Верховною Радою Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською Радою народних депутатів, здійснює державну політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності, у власності Республіки Крим, комунальній власності області, міст Києва і Севастополя (далі - державна власність) і є орендодавцем цілісних майнових комплексів державної власності.

Згідно з п. 11 ч. 4 зазначеного Положення відділення відповідно до покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень, зокрема, виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств і організацій, їх структурних підрозділів, що перебувають у державній власності, окремого індивідуально визначеного майна державних підприємств, організацій. Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцями щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відносини, пов'язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості згідно з п. 3.8. договору.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що за період з 1.07.2012 року до 31.10.2012 року в порушення умов договору оренди Товариство не сплачує орендну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, у розмірі 8 744,05 грн.

За несвоєчасно сплачену суму заборгованості з орендної плати Відділенням відповідно до норм діючого законодавства та приписів договору оренди, Товариству за період з 16.08.2012 року до 20.11.2012 року було нараховано пеню, у розмірі 170,53 грн., та штраф, у розмірі 874,41 грн.

Оскільки, заборгованість з орендної плати, пеня та штраф Товариством не сплачені, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та штрафу є обґрунтованими.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Товариство повернути орендоване майно із посиланням Відділення на ст. 782 Цивільного кодексу України, яка надає наймодавцеві право відмовитися від договору найму у випадку невнесення наймачем протягом трьох місяців підряд і для розірвання договору найму у цьому випадку достатньо одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цей Закон регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» яка регламентує правові засади оренди державного та комунального майна, відносини щодо оренди майна державної та комунальної власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, зазначеним Законом встановлено, що оренда об'єктів права державної та комунальної власності є сферою правового регулювання спеціального закону - Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ч. 4 ст. 1 даного Закону оренда майна інших форм власності також може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією з істотних умов договору оренди є відновлення орендованого майна та умови його повернення.

Згідно з п.п. 10.9, 10.10. договору оренди у разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонам акта приймання - передавання.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди в разі припинення (розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря) договору оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Зазначена заборона носить категоричний характер та не залежить як від суті порушення сторонами умов договору оренди, так і від сторони, від якої власне і виходить відмова від договору.

Відповідно до листа Відділення № 11-06-05-09990 від 9.10.2012 року було оформлено односторонню відмову від договору оренди № 4431/2010 від 27.08.2010 року.

Згідно з п. 10.6 договору оренди визначено можливість розірвання договору за ініціативою однієї з сторін за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

З огляду на те, що своєчасне та повне внесення орендної плати відноситься до основних обов'язків орендаря згідно з ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону, невиконання останнім таких договірних зобов'язань може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди виключно в судовому порядку, або за погодженням сторін, інші підстави в такому випадку не виникають.

Дострокове розірвання договору оренди державного та комунального майна можливо виключно в судовому порядку, або за погодженням сторін.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що договір оренди не припинено, строк чинності останнього спливає 21.08.2013 року, у зв'язку з чим позовна вимога щодо зобов'язання Товариство повернути об'єкт оренди та стягнути неустойку без вимог про розірвання такого договору є безпідставною і такою, що не підлягають задоволенню.

Висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області відхилити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.