Справа № 826/15751/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Вівдиченко Т.Р., Горбань Н.І. Коток А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі ДПІ або відповідач), у якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що анулювання боргу стосувалося лише процентів та штрафних санкцій за порушення договірного зобов'язання, а не основної частини кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року.

За результатами перевірки складено Акт №1420/26-55-17-01- від 16.06.2014 року (далі Акт перевірки), яким встановлено порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового Кодексу України, а саме - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункт 179.7 статті 179 ПК України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 400 607 грн. 09 коп.

На підставі Акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2014 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання на загальну суму 500 928 грн. 86 коп., у тому числі: за основним платежем 400 607 грн. 09 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 100 321 грн. 77 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив того, що оскільки позивачем було отримано додаткове благо у формі суми анульованого боргу, позивач був зобов'язаний відобразити суму отриманого додаткового блага в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік та сплатити податок на доходи з фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2007 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №0.

На адресу позивача ПАТ «УкрСиббанк» було надіслано повідомлення про анулювання боргу, в якому зазначено, що ПАТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що станом на 09.12.2011 р. становить 2 219 475 грн 50 коп., штрафні санкції у сумі 138 143 грн. 3 коп. (загальна сума 2 357 619 грн. 33 коп.).

Також, в повідомленні про анулювання боргу зазначено, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, анульована сума заборгованості є доходом позивача отриманим як додаткове благо, та підлягає сплати податку з такого доходу та відображення його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

В Акті перевірки зазначено, що податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2011 рік до ДПІ позивач не подавав.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Згідно із абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пункту 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 1020 від 24.12.2010 року , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 січня 2011 року за № 46/18784, у графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вище зазначених положень та встановлених обставин, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримане додаткове благо у формі суми анульованого боргу, в тому числі процентів та штрафних санкції за порушення договірного зобов'язання, є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, а відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані рішенням кредитора, є також доходом платника податків згідно положень податкового законодавства України, та підлягають оподаткуванню.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги у тому, що анульовані проценти за користування кредитом та пеня не є додатковим благом платника податку. Отже позивач самостійно повинен був сплатити податок з доходу, як отримане додаткове благо.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зроблених у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Горбань Н.І.