Справа № 804/10268/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук Н. В.
при секретаріКузнецов С.М.
представника позивача представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 2 Норочевський О.О. Каплун А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО ПЛАСТ» до Південної митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 1 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» про скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКО ПЛАСТ» (далі - позивач, ТОВ «АСКО ПЛАСТ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 1 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - третя особа - 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» (далі - третя особа - 2, ТОВ «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» ), в якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товару №500060001/2014/610067/2 від 09 квітня 2014 року;
Ухвалою суду від 21.07.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 20.10.2014 року провадження по справі зупинено.
Ухвалою суду від 28.11.2014 року провадження по справі поновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час здійснення митного оформлення Південною митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості, яке мотивоване тим, що у поданих позивачем документах наявні ознаки підробки, зокрема в поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі, комерційному інфойсі, декларації виробника різні підписи контрактоотримача. Проформа - інфойс по якій проводилась попередня оплата за товар,відсутні будь-які печатки контрактоотримувача.
Позивач зазначив, що третьою особою - 2 від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО ПЛАСТ» було надано відповідачеві всі додаткові документи, а саме: прайс - лист та висновок експерта торгівельно - промислової палати, на що листом №8801/15-70-52 від 13.06.2014 року відповідачем було відхилено вищевказані надані документи як підтвердження обґрунтованості митної вартості, мотивоване тим, що наданий прас - лист не має терміну дії зазначених в пропозиціях цін. Крім того відповідач зазначив, що оскільки місцем призначення в прас - листі вказано м. Одеса, він не може розглядатися в якості комерційної пропозиції продукції виробника необмеженому колу покупців та, відповідно підтвердженням заявленої митної вартості товару. Висновок експерта від 02.06.2014 року №ГО -2346 зроблено відповідачем на основі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів, де експерт посилається виключно на цінову політику фірми - виробника товару, орієнтовану на позивача, а не кон'юктуру ринку вцілому, не здійснено аналіз цін на подібні (аналогічні) товари. Позивач вказані висновки вважає необґрунтованими та протиправними, а рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товару №500060001/2014/610067/2 від 09 квітня 2014 року таким, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, навів обґрунтування аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника, в порядку письмового провадження та письмові заперечення, в яких зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610067/2 від 09 квітня 2014 року є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте у спосіб та в межах повноважень, наданих органам доходів і зборів законодавством та цілком обґрунтованим. Позивачем не надані документи, запитувані митницею, які у розумінні вимог Митного кодексу України (далі - МК України) є належними, у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару. Неможливість застосування першого методу обумовлена наявністю розбіжностей у документах, які підтверджують числові значення складових митної вартості та надані позивачем при митному оформлені товару. Виявлені розбіжності не були усунуті позивачем в ході проведення консультації. У зв'язку з тим, що в базі даних ЄАІС ДМСУ була наявна лише інформація щодо митного оформлення, здійсненого за резервним методом, посадовою особою митниці не було застосовано попередні методи та застосовано саме резервний метод.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 1 Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в судове засідання не з'явився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» в судове засідання з'явився, підтримав доводи позивача та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2014 декларантом ТОВ «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» одержувач ТОВ «АСКО ПЛАСТ» до митного оформлення був заявлений товар «арахіс не смажений лущений», країна виробництва - Індія, за МД №500060001/2014/012417. До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 23.01.2014 №2301/14, інвойс від 10.02.2014 № BCJ/EXP/51/2013-14 та інші товаросупровідні документи (електронне декларування).
09.04.2014 року під час здійснення митного оформлення Південною митницею мін доходів було прийнято рішення про коригування митної вартості.
В судовому засіданні представник третьої особи - 2 зазначив, що ТОВ «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» подало до відповідача додаткові документи, а саме прайс - лист та висновок експерта торгівельно - промислової палати.
Листом №8801/15-70-52 від 13.06.2014 року відповідачем було відхилено вищевказані надані документи як підтвердження обґрунтованості митної вартості, мотивоване тим, що наданий прайс - лист не має терміну дії зазначених в пропозиціях цін. Крім того відповідач зазначив, що оскільки місцем призначення в прайс - листі вказано м. Одеса, він не може розглядатися в якості комерційної пропозиції продукції виробника необмеженому колу покупців та, відповідно підтвердженням заявленої митної вартості товару.
Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Також відповідно до частини першої ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначено у частині другій ст.53 МКУ.
У відповідності до положень ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 (далі - Методичні рекомендації), визначено, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості посадові особи, що здійснюють такий контроль, застосовують положення Методичних рекомендацій з метою аналізу, виявлення та оцінки ризиків щодо заявлення декларантом або уповноваженою ним особою неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірному визначенні митної вартості товарів. Робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків може включати інші заходи, передбачені законодавством України з питань державної митної справи. У пункті 2 Розділу II Методичних рекомендацій передбачено, що робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом:
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
При виконанні митних формальностей АС АУР було згенеровано форму контролю:
2) у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки:
- зокрема в поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі від 23.01.2014 №2301/14, у комерційному інвойсі від 10.02.2014 № ВО/ЕХР/51/2013-14, декларації виробника різні підписи іноземного контрактоутримувача;
- проформа-інвойс по якій проводилась попередня оплата за товар, як зазначено у п. 2 зовнішньоекономічного контракту, і яка зазначена в платіжному доручені, відсутні будь які печатки контрактоутримувача та наводить сумніви щодо легітимності даного документу.
Частиною 3 ст. 53 МКУ встановлено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, до яких, зокрема, відносяться виписка з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Крім того, ч.5 ст.54 МКУ передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваоїсеної ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
У випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявления неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначено частинами третьою та/або четвертою ст.53 МКУ, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки.
При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
Таким чином, судом з'ясовано, що фактичною підставою винесеного рішення є розбіжності у документах наданих до митного органу, які унеможливлюють обчислення митної вартості.
Згідно положень ч. 2 статті 52 МК України, декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 335 МК України передбачено, що разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
У відповідності до положень п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право:
1. упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2. письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України, додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3. здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4. проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345 - 354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5. звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6. застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Положеннями ст. 337 МК України встановлено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 33 МК України, інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах органів доходів і зборів.
Наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 р. № 362 затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
Пунктом 2.3 Методичних рекомендацій визначено, що якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 МК України, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки (пункт 2.3. наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»).
При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
Отже, на підставі ч.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларанта позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи:
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено та зазначено представником позивача, що 09.04.2014 декларант повідомив про неможливість подання запитуваних документів. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості - резервний.
Суд погоджується з доводами відповідача про наявність розбіжностей у поданих позивачем до Південної митниці Міндоходів документах на підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №500060001/2014/610067/2 від 09.04.2014 року. Отже, у митного органу були підстави для витребування у позивача додаткових документів.
Відповідно до матеріалів справи, щоб не допустити порушення п. 6 Указу Президента України від 25.08.1994 р. № 475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів», яким встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника, контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.
У судовому засіданні представник позивача зазначив, що 09.04.14 товар - «арахіс не смажений лущений» випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу за МД № 500060001/2014/012665.
За результатом розгляду додаткових документів Південною митницею Міндоходів надана обґрунтована відмова в перегляду рішення про коригування митної вартості (лист Південної митниці Міндоходів від 13.06.2014 №8801/15-70-52) на підставі наступного: 1) наданий прайс-лист не має терміну дії зазначених в пропозиціях цін. Крім того, оскільки місцем призначення в прайс-листах вказана Одеса він не може розглядатися в якості комерційної пропозиції продукції виробника необмеженому колу заінтересованих покупців та, відповідно, підтвердженням заявленої митної вартості; 2) висновок експерта від 02.06.2014 № ГО-2365 зроблено на основі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів, тобто експерт посилається виключно на цінову політику фірми-виробника товару, орієнтовану безпосередньо на ТОВ «АСКО ПЛАСТ», а не на кон'юнктуру ринку в цілому, не здійснено аналіз цін на подібні (аналогічні) товари; 3) додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації; висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організації про вартість товару або сировини які згідно із ч. З ст. 53 МК України вимагав орган доходів і зборів, - на надано.
Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарі, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
На підставі зазначеного, у зв'язку із виявленими розбіжностями, органом доходів і зборів митна вартість імпортованого товару не була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, також не було застосовано відповідачем.
Рішення про коригування митної вартості від 09.04.2014 №500060001/2014/610067/2 прийняті на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС Міндоходів України та скориговано на підставі МД від 27.03.2014 № 807100000/2014/012130, за якою здійснювалось митне оформлення товару «арахіс сирий у ядрах, несмажений, неприготовлений іншим способом, код товару , виробник: «MAYUR ENTERPRISE», Індія, країна виробництва: IN. Торгівельна марка: немає даних» за ціною 1,41 дол. за кг товару.

Таким чином, у зв'язку з неможливістю визначення митної вартості товарів шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, відповідачем визначено митну вартість оцінюваних товарів з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ), на підставі ст. 64 МК України.

Щодо стягнення з Південної митниці Міндоходів на користь ТОВ «АСКО ПЛАСТ» грошові кошти внесені у якості гарантії в сумі 61 502 грн. 51 коп., то суд також відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо цього питання, висловленій ним в постанові від 17.12.2013 у справі №21-439а13, яким зазначено, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.

Постановляючи рішення про стягнення з державного бюджету на користь платника суму податків, що дорівнює різниці між сумою, розрахованою за митною вартістю, заявленою декларантом, та сумою, розрахованою за митною вартістю, визначеною митницею, суди фактично визначають митну вартість товарів за першим методом, чим підміняють митний орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Митного кодексу України (МКУ) - задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів того, що подані ТОВ «АСКО ПЛАСТ» основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни та наведено докази заявлення неповних та/або недостовірних відомостей та невірного визначення митної вартості товару, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином суд вважає, що під час здійснення митного оформлення вищезазначених товарів позивачем були надані не усі необхідні, передбачені законодавством документи, які б обґрунтовано доводили вартісні показники товару, що імпортується, тому у відповідача були підстави самостійно коригувати митну вартість задекларованого позивачем товару на підставі наявних відомостей із застосуванням резервного методу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування заявленої митної вартості прийняте Південною митницею мін доходів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи те, що під час звернення до адміністративного суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 123, 01 грн. відповідно до платіжного доручення №1670 від 11.07.2014 р., то з нього підлягає стягнення до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1703, 99 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО ПЛАСТ» до Південної митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 1 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО ЛОДЖИСТІКС УКРАЇНА» про визнання протиправними дій - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО ПЛАСТ» до Державного бюджету України решту судового збору у розмірі 1703, 99 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2014 року

Суддя Н.В. Захарчук