Справа № 2а-17011/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Київської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецінтертранс" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Київської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецінтертранс" про зобов'язання вивести з податкової застави майно та вилучити внесене в державний реєстр обтяжень нерухомого майна публічне обтяження рухомого майна за записом № 6, відповідно акту опису від 13 березня 2008 року № 55719/9/24-043.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Спецінтетранс» укладено кредитний договір № 35570-20/7-1 про відкриття відзивної відновлюваної кредитної лінії в сумі 300000,00 євро, а також договір застави рухомого майна (транспортних засобів), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 17096.

Згідно даного Договору, ПАТ «Банку «Київська Русь» передано в заставу належне на праві приватної власності рухоме майно до складу якого входить 19 вантажних автомобілів та 20 напівпричепів, зокрема, два напівпричепа, а саме: напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2171XT, 1997 pоку випуску, номер шасі WSMS143 та напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2170XT, 1997 року випуску, номер шасі WSMS159.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань по вказаному кредитному договору, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, у зв'язку з чим, 03 червня 2008 року за № 17096 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, зокрема, на вищевказані напівпричепи.

На підставі даного виконавчого напису, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про його примусове виконання, у зв'язку з чим 07 червня 2008 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Спецінтертранс» на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» боргу на загальну суму у розмірі 3 014 604 грн. 20 коп.

Під час проведення примусових виконавчих дій було описано та арештовано рухоме майно боржника, а саме: транспортні засоби в кількості 39 шт., які згідно договору застави від 08 вересня 2007 року перебувають у заставі ПАТ «Банк «Київська Русь».

В ході підготовки вищезазначеного майна до реалізації встановлено, що на таке майно, а саме: напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2171XT, 1997 pоку випуску, номер шасі WSMS143 та напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2170XT, 1997 року випуску, номер шасі WSMS159 накладено 25.03.2008 року податкову заставу Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі, про що внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за записом № 6.

У зв'язку з наведеним, 30 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 2481/25-7612 про виведення з податкової застави вказаних напівпричепів та вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у зв'язку з тим, що находження в податковій заставі транспортних засобів, які перебувають у заставі позивача, на які звернено стягнення заборгованості, перешкоджає і унеможливлює реалізацію на прилюдних торгах.

Листом від 07 вересня 2012 року № 751/9/19-043 відповідач повідомив, що 15 травня 2009 року Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі здійснено опис активів, які були самостійно виділені керівником ТОВ «Спецінтертранс», а саме вказаних напівпричепів.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо виведення з податкової застави рухомого майна та його вилучення запису з Державного реєстру обтяжень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави.

Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV, обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

При цьому, відповідно до ст. 18 Закону України «Про заставу», наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попередніми договорами застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя (попередніх заставодержателів) зберігає силу. Вимоги заставодержателя, у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попередніх заставодержателів, крім випадків, передбачених частиною п'ятою цієї статті. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін.

Відповідно до ст. 93 Податкового кодексу України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: передбачено вичерпний перелік випадків, коли майно платника податків звільняється з податкової застави, а саме з дня: отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження, проте такої умови звільнення з податкової застави як неможливість реалізації первинним заставодержателем майна не передбачено.

Тобто, якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя (ПАТ «Банк «Київська Русь») зберігає силу, а вимоги заставодержателя (Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Київської області), у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попереднього заставодержателя (ПАТ «Банк «Київська Русь»).

При цьому, право застави у осіб, у яких воно виникло пізніше, навіть у разі, якщо первинний заставодержатель має наміри щодо реалізації такого майна, не зникає та не може бути порушене, оскільки таким чином інші заставодержателі будуть позбавлені права на отримання відшкодування за рахунок реалізації права первинним заставодержателем, тобто право одного заставодержателя буде реалізоване за рахунок позбавлення права іншого заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, у ПАТ «Банк «Київська Русь» право застави на нерухоме майно, зокрема, напівпричепи виникло з моменту укладення договору застави, а саме: з 28 вересня 2007 року.

Судом встановлено, що на момент накладення Державною податковою інспекцією у Києво - Святошинському районі Київської області податкової застави на напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2171XT, 1997 pоку випуску, номер шасі WSMS143 та напівпричіп SCHMITZ, державний номер АІ2170XT, 1997 року випуску, номер шасі WSMS159, право застави на останні на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинене, вищевказаний договір про заставу недійсним не визнано.

Так, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано податкову заставу відповідача на вищевказане майно, натомість запис щодо реєстрації цього ж майна за позивачем відсутній, що також підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

При цьому, слід враховувати, що в силу ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями, а пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, при чому обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов'язання відповідача вивести з податкової застави описані транспортні засоби, а також для вилучення внесеного 25 березня 2008 року в Державний реєстр обтяжень рухомого майна публічне обтяження описаного рухомого майна.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" та відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.