Справа № 872/17450/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/11837/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал»
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. у справі №804/11837/13-а
за позовом:Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал»
до: про:Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області визнання протиправною та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

09.09.2013р. Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» (далі - КВП ДМР «Міськводоканал» ) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі - ДФІ в Дніпропетровській області) про визнання протиправною та скасування вимоги /а.с. 3-16 том 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2013р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №804/11837/13-а та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2011р. по 01.05.2013р. за результатами якої було складено акт №06-21/01 від 04.07.2013р., у якому було відображено порушення фінансового законодавства, які були вчинені на думку контролюючого органу та у подальшому на підставі акту ревізії №06-21/01 від 04.07.2013р., відповідачем у справі 09.08.2013р. винесено вимогу №04-06-05-15/10069, якою підприємство було зобов'язано усунути встановлені в ході ревізії порушення, але позивач вважає висновки відповідача, які ним зроблені у ході ревізії безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем у власній діяльності не було допущено порушень вимог чинного законодавства, у тому числі фінансового, тому просив суд визнати протиправними та скасувати наступні вимоги відповідача: - стягнути в повному обсязі зайві витрати коштів підприємства в сумі 30971,01 грн. з ПАТ «ДАК-Сервіс» шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості вищевказаного контрагента та перерахування ним грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвій сплаті грошових коштів за виконання ремонту автотранспортної техніки в сумі 50750,08 грн., завдану підприємству шкоду у порядку визначеному чинним законодавством; - стягнути з ППО КВП ДМР «Міськводоканал» в повному обсязі зайво виплачені надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи, а також премії голові первинної профспілкової організації ОСОБА_1 шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в сумі 41318 грн., та зменшення кредиторської заборгованості на суму 16134,09 грн., або шляхом зменшення кредиторської заборгованості перед ППО КВП ДМР «Міськводоканал», в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайво нарахованих та виплачених надбавок та премій ОСОБА_1 в сумі 41318 грн., заподіяну підприємству шкоду у порядку визначеному чинним законодавством; - стягнути з ОСОБА_2 в повному обсязі зайво виплачену заробітну плату в загальній сумі 19183,56 грн., шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства, В іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайво нарахованій та виплаченій премії керівнику підприємства в сумі 19183,56 грн., завдану підприємству шкоду у порядку визначеному чинним законодавством; - стягнути з водіїв в повному обсязі зайво виплачену заробітну плату в загальній сумі 13130,06 грн., шляхом утримання із заробітної плати грошових коштів на підставі заяв працівників або шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайво нарахованій та виплаченій заробітній платі в сумі 13 130,06 грн., завдану підприємству шкоду у порядку визначеному чинним законодавством; - стягнути в повному обсязі зайво сплачені кошти в сумі 6177,78 грн., шляхом проведення перерахунку сум внесків до державних цільових фондів та повернення зайво сплачених коштів шляхом зарахування їх до майбутніх платежів, які викладені у вимозі №04-06-05-15/10069 від 09.08.2013р..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. у справі №804/11837/13-а в задоволенні адміністративного позову КВП ДМР «Міськводоканал» до ДФІ в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовлено. (суддя Кучма К.С.) /а.с. 238-241 том 1/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції від 10.10.2013р. у даній справі, подав апеляційну скаргу /а.с. 2-13 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення судом у даній справі рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати постанову суду першої інстанції від 10.10.2013р. у даній адміністративній, та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу /а.с. 26-32 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 10.10.2013р. у даній справі залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 10.10.2013р. скасувати, та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 10.10.2013р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи ДФІ в Дніпропетровській області у період з 24.05.2013р. по 13.06.2013р. проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КВП ДМР «Міськводоканал» за період з 01.01.2011р. по 01.05.2013р. і за результатами ревізії складено акт №06-21/01 від 04.07.2013р. /а.с.17-55 том 1/.

За результатами ревізії, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», на підставі акту ревізії №06-21/01 від 04.07.2013р. відповідачем у справі 09.08.2013р. винесено вимогу №04-06-05-15/10069 /а.с. 89-93 том 1/, якою позивача зобов'язано усунути порушення, які були встановлено в ході ревізії, і яка є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджено Указом Президента України №499 від 23.04.2011р. (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, та відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Пунктом 6 зазначеного Положення передбачено, що Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію передбачено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

При цьому необхідно зазначити, що вищенаведені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон), яким передбачено, що державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання, але що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За таких обставин колегія суддів вважає, що орган державного фінансового контролю, яким у даному випадку є відповідач у даній адміністративній справі, має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, і така вимога обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, що свідчить про те, що оскаржувана позивачем у даній справі вимога органу державного фінансового контролю сама по собі не породжує безпосередню зміну прав та обов'язків позивача, тоді як в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб'єкта владних повноважень, яким у спірних правовідносинах є відповідач у справі, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання стягнення збитків вирішується в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення таких збитків перевіряє суд, який розглядає саме такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 18.09.2014р. у справі за позовом Високопільського районного центру зайнятості Херсовнської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41019629), яке відповідно до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив у справі обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду даної справи норм матеріального та процесуального права яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 10.10.2013р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення , оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи, і незгоди з висновками суду щодо оцінки фактичних обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. у справі №804/11837/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 29.12.2014р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко