Справа № 2270/2188/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Київ К/9991/69166/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Мороза В.Ф., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу комунального підприємства «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом комунального підприємства «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги, -
в с т а н о в и л а:
Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, комунальне підприємство «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що на виконання п. 1.1.5.3 плану контрольно-ревізійної роботи Контрольно-ревізійного управління у Хмельницькій області на ІІІ квартал 2010 року посадовими особами Контрольно-ревізійного управління у Хмельницькій області проведено ревізію фінансово господарської діяльності комунального підприємства «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» за період з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року.

За результатами ревізії складено акт №22-05-08/298 від 20 грудня 2011 року, в якому викладені виявлені ревізією порушення, а також винесено вимогу від 20 лютого 2012 року

№22-05-03-14/934, відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 7 якої комунальне підприємство «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» зобов'язано: відшкодувати незаконно виплачену заробітну плату з працівників підприємства в сумі 26901 грн.; відшкодувати незаконно виплачені премії з працівників підприємства на суму 16572 грн.; внести відповідні зміни в бухгалтерський облік підприємства у зв'язку з необґрунтованим списанням витрат на суму 325733,84 грн.; провести перерахунок наданих послуг замовника, у зв'язку з врахуванням вартості технологічного обладнання, що призвело до зайвих нарахувань по наданню послуг замовника за технічний нагляд об'єктів на суму 11068,66 грн.; провести претензійно-позовну роботи та стягнути з підрядника зайво сплачену суму в розмірі 30164,00 грн. по відшкодуванню відрахувань до державних цільових фондів.

Не погоджуючись із пунктами 2, 3, 4, 5, 7 вимоги від 20 лютого 2012 року №22-05-03-14/934, позивач оскаржив їх до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року

№ 21-89а14, які згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом комунального підприємства «Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради» до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: