Справа № 808/8730/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2014 рокусправа № 808/8730/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Прокопенко І.Г. (дов.від 23.12.2013 року)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 р. у справі № 808/8730/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітон"

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми "Р" №№79,80 від 12.06.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

"14" листопада 2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнітон" звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення форми «Р» від 12.06.2013 року:

- №79, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем ввізне мито у розмірі 142,74 грн., з яких 104,31 грн. за основним платежем та 38,43 грн. штрафні санкції;

- №80, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податку на додану вартість у загальній сумі 132 816,45 грн., з яких 110 884,87 грн. за основним платежем та 21 931,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю в діях позивача фактів порушень митного законодавства, оскільки відсутність розбивки вартості транспортних перевезень в актах виконаних робіт до та після митного кордону України, жодним чином не свідчить про невідповідність вартості транспортних витрат, яка заявлена у ВМД.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 р. у справі № 808/8730/13-а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітон" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми "Р" №№79,80 від 12.06.2013р. - задоволено.

Постанову суду мотивовано необгрунтованістю та протиправністю спірних рішень митного органу. Судом зазначено, що надані позивачем документи надали митному органу можливість ідентифікувати та виділити витрати на транспортування імпортного товару після ввезення, не включених до ціни, з загального розміру витрат на транспортування товару. Витрати на експедиційне обслуговування не включені до складу транспортних витрат, оскільки дана послуга надавалась лише на території України.

Не погодившись з постановою суду, Запорізькою митницею Міндоходів подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 р. у справі № 808/8730/13-а, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не в повному обсягу дослідив обставини по справі та надав невірну оцінку наданим доказам. скаржник вказує на те, що судом не взято до уваги той факт, що під час перевірки митним органом встановлено не повне декларування транспортних послуг. Запорізька митниця не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості не включення позивачем витрат на експедиційне обслуговування до транспортних витрат, оскільки в документах наданих до митного оформлення не зазначено місце надання даних послуг.

Позивач надав в справу письмові заперечення, в яких вказуючи на обґрунтованість прийнятої судом першої інстанції постанови просить залишити без змін постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представниками сторін під час апеляційного перегляду справи надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, на підставі наказу Запорізької митниці від 14.03.2013 року № 157 «Про проведення документальної планової виїзної документальної перевірки дотримання ТОВ «Юнітон» вимог законодавства України з питань державної митної справи» Запорізькою митницею проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №0034/13/112000006/ від 31.05.2013 року, яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме порушення вимог ст.ст. 81, 259, 260, 264, п. 5 ч. 2 ст. 267 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92 (чинного на час митного оформлення), ст..ст. 49,51,52,53, п. 5 ч. 10 ст. 58, ст.ст. 257, 289 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495 (чинного на час митного оформлення), внаслідок включення декларантом до митної вартості товарів витрат на транспортування оцінюваних товарів не в повному обсязі, що призвело до заниження податкового зобов'язання на загальну суму 123 662,08 грн. й підлягає перерахуванню до Державного бюджету, з яких:

- ввізне мито у сумі 104,31 грн.

- ПДВ у сумі 123 557,77 грн.

Висновки митного органу щодо невірного визначення митної вартості товару внаслідок неповного включення витрат на транспортування ТМЦ ґрунтувались на тому, що відповідно до актів виконаних робіт, якими у власному бухгалтерському обліку позивачем відображено виконання угод з транспортування товарів, вартість послуги транспортування є більшою ніж та, що заявлена під час митного оформлення даного імпортованого товару, а надані Товариством довідки-калькуляції перевізників, що підтверджували заявлену вартість транспортування з розрахунку від пункту відправки до митного кордону України, не є первинними документами та не можуть підтвердити заявлені витрати.

За результатом акту перевірки митним органом прийнято наступні податкові повідомлення:

- податкове повідомлення форми «Р» № 79 від 12.06.2013 року яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем ввізне мито (з урахуванням штрафних санкцій) у розмірі 142, 74 грн., у тому числі за основним платежем - 104,31 грн., штраф - 38, 43 грн.

- податкове повідомлення форми «Р» № 80 від 12.06.2013 року яким визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем податок на додану вартість - 132 816, 45грн., у тому числі за основним платежем - 110 884, 87 грн., штраф - 21 931,58 грн.

За результатами адміністративного оскарження спірні податкові повідомлення залишені без змін, скарга ТОВ «Юнітон» - без задоволення.

Не погодившись з висновками та винесеними рішенням, вважаючи їх безпідставними та такими, що порушують права та законні інтереси суб'єкта господарювання, позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправними спірних податкових повідомлень з наступних підстав.

Відповідно до пояснень представника позивача, що підтверджено матеріалами справи, за перевіряємий період ТОВ «Юнітон» здійснювало імпортні операції, товар за якими поставлявся на базових умовах Інкотермс 2000 EXW («франко-завод») та FCA («франко-перевізник»).

Для поставки товарів у міжнародному сполученні позивач залучав різних перевізників, зокрема: ТОВ «Укрзовніштранс», ПП «ІЛК АВЕРС- ТРАНС», ТОВ «Дельта 5», ТОВ «Шельв Ойл Лтд», ТОВ «Атлант Транс».

Розрахунки з перевізниками, які надавали транспортно-експедиторські послуги позивачу, проводились відповідно до пред'явлених перевізником замовнику рахунків та актів виконаних робіт за надання послуг на перевезення вантажу.

Митне оформлення імпортованих товарів здійснювалося відповідачем - Запорізькою митницею.

Під час митного оформлення вантажу ТОВ «Юнітон» на підтвердження задекларованої митної вартості товару подавались необхідні документи, що також підтверджено актом перевірки. Відповідачем не заперечувалось, що надані позивачем документи є достатніми для митного оформлення.

Нарахування та сплата позивачем ПДВ, мита та митних платежів підтверджується записами у графі «Нарахування мита та митних платежів» на всіх вантажних митних деклараціях та відбитком печатки Запорізької митниці - «Сплачено».

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495- при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Частина 3 ст. 267 Митного Кодексу України від 11.07.2002 № 92 передбачала, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, в даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

При визначенні митної вартості, згідно п.2 ч.11 ст. 58 Митного кодексу України № 4495-VI, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у вказаних вище статтях Митного кодексу України. До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення на територію України.

Відповідно, витрати на транспортування після ввезення не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.

Як вбачається з акту перевірки, висновки про заниження позивачем митної вартості імпортованих товарів обґрунтовані неподанням відомостей при митному оформленні даних про витрати на їх транспортування, які виразились у недекларуванні вартості експедиційних послуг та невключені до митної вартості товарів витрати на їх транспортування після ввезення на митну територію України у випадках відсутності документального підтвердження та можливості обчислення таких витрат.

В ході перевірки документів Товариства, які підтверджують факт оплати послуг з перевезення товару встановлено, що перераховані позивачем суми на транспортно-експедиційні послуги, відрізняються від витрат, заявлених позивачем під час митного оформлення імпортних товарів.

Так, аналіз актів здачі-приймання робіт та аналіз здійснення фінансових розрахунків позивача з перевізниками при переміщенні імпортованих товарів свідчить, що в актах здачі-приймання робіт зазначено, що транспортно-експедиторські послуги надавались, однак без визначення за межами території України або в її межах.

Під час митного оформлення товарів імпортованих позивачем в Україну, митному органу Товариством надані документальні підтвердження вартості перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, а саме:

- транспортні (перевізні) документи (міжнародні товарно-транспортні накладні) з зазначенням маршруту перевезення від місця за межами України до пункту на території України,

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме, довідки/калькуляції, видані нашими перевізниками, про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України,

- договори та рахунки-фактури на послуги перевезення, документи про сплату послуг перевезення, якщо на момент митного оформлення розрахунки з перевізником були здійснені.

Довідки про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, які надані відповідачу та які надані перевіряючим, містять всю необхідну інформацію:

- вказаний адресат довідки (Запорізька митниця)

- чітко прописаний зміст довідки (надання інформації про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України), описаний маршрут, приведені дані про транспортні засоби, на яких здійснювалося перевезення,

- дата складання довідки,

- підпис керівника, який має право вчиняти юридичні дії від імені підприємства.

З урахуванням довідок перевізників про вартість перевезення до митного кордону України позивачем задекларовано митну вартість товару, про що внесено відповідні відомості у відповідних графах митних декларацій. В свою чергу, митним органом визнано таку митну вартість під час митного оформлення імпортованих позивачем товарів, про що в них проставлено відповідні відмітки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що розмір вартості транспортування імпортованого позивачем товару митною територією України документально підтверджений довідками та піддавався обчисленню, й відповідно, позивачем правомірно нараховано транспортні витрати у відповідності до сум зазначених в довідках перевізників, які були надані при митному оформленні товарів.

Позиція митного органу про те, що транспортні витрати та їх вартість мають бути підтверджені виключно такими первинними документами як акт виконаних робіт, платіжні документи, з обов'язковим відображенням в зазначених первинних документах розподілу транспортних витрат на витрати до митного кордону та після, а довідки про надані транспортні послуги та довідки про вартість послуг з транспортування не є первинними документами, на підставі яких може встановлюватись така вартість, оскільки не містять реквізитів товаротранспортних документів, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Системний аналіз положень ст..58 Митного кодексу України №4495 та ст..267 Митного кодексу України № 92 дає підстави для висновку, що невключення витрат на транспортування після ввезення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, можливе тільки за умови документально підтвердженої розбивки витрат на витрати, що понесені за транспортування товару до митної території України та витрати, що понесені після ввезення товару на митну територію України.

Згідно до ч. 3 ст. 260 Митного кодексу України для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості.

Таким чином, нормами митного законодавства не встановлено імперативної вимоги підтвердження заявлених витрат виключено первинними документами, важливим є те, щоб наданий документ мав необхідні реквізити для надання йому необхідної юридичної сили та інформація, яка міститься в даному документі, піддавалась обчисленню, в даному випадку, надавала змогу обчислити витрати на транспортування товару до митного кордону України.

І хочу довідка перевізника, не може вважатись первинним документом в розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», проте є належним чином складеним та оформленим документом, що містить інформацію щодо витрат понесених суб'єктом господарювання під час транспортування товару та надає змогу відокремити витрати понесені за транспортування до митного кордону від витрат понесених за транспортування імпортованого товару після перетину митного кордону України та обчислити їх.

При цьому, довідки перевізників про транспортні витрати містять відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання відповідних послуг та підписи уповноважених осіб. В довідках відсутні реквізити товаротранспортного документу, однак порівняння номерів транспортних засобів, що визначені у довідках, із номерами засобів, визначених у вантажних митних деклараціях та інших документах, дає підстави дійти до висновків щодо можливості ідентифікації кожної довідки до вантажної митної декларації, та можливості встановлення належності послуг до товарів. Вищевикладене спростовує висновки скаржника щодо неможливості підтвердження довідками сум транспортних витрат.

Щодо не включення до митної вартості товару витрат на експедиційні послуги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З первинних документів, наданих ТОВ «Юнітон» як під час митного оформлення так і під час перевірки, а саме: з актів виконаних робіт, рахунків-фактур вбачається розбивка вартості наданих транспортно-експедиційних послуг на власне транспортні послуги, тобто безпосередньо послуги перевезення та послуги експедирування (організація перевезення вантажу). Зміст та обсяг наданих послуг експедирування вантажу підтверджено умовами договорів про надання транспортно-експедиційних послуг, актами приймання виконаних робіт. надані первинні документи надають змогу відокремити вартість отриманих позивачем послуг експедирування з загальної вартості витрат на транспортування імпортованого товару та обчислити її.

Надання експедиційних послуг лише на території України, тобто після перетину митного кордону, підтверджуються первинними документами, зокрема, довідкою перевізника - ТОВ «Укрзовніштранс» від 11.11.2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що позивачем правомірно визначено митну вартість товару з урахуванням витрат на його транспортування до митного кордону України. Судом першої інстанції в повному обсягу встановлено та досліджено обставини по справі, надано їм належну юридичну оцінку, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Підстав, передбачених ст.. 202 КАС України, для скасування оскаржуваного судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 р. у справі № 808/8730/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 р. у справі № 808/8730/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко