Справа № 802/1870/14-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ К/800/50514/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є., Лосєва А.М., Маринчак Н.Є.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року

у справі № 802/1870/14-а

за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Лани Поділля»

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного

управління Міндоходів у Вінницькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Агрофірма «Лани Поділля» (надалі також - позивач, ПП «Агрофірма «Лани Поділля») звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (надалі також - відповідач, ДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 6 травня 2014 року № .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року апеляційну скаргу ПП Агрофірма «Лани Поділля» задоволено повністю. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 6 травня 2014 року № .

Відповідач в касаційній скарзі, вказуючи на допущені судом апеляційної інстанції порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року і залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, Вищий адміністративний суд України звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Фактичною підставою прийняття податкового повідомлення-рішення від 6 травня 2014 року № (збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 225 000 грн., з них, за основним платежем - 150 000 грн., за штрафними санкціями - 75 000 грн.), з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки відповідача від 11 квітня 2014 року № 221/2204/3157635, про порушення позивачем вимог пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України; тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 4.68 пункту 4.6 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1490/20228, у зв'язку із чим занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість за лютий 2014 року в сумі 150 000 грн.

Заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість відбулося, на думку податкового органу, внаслідок порушення позивачем пунктів 192.1, 192 статті 192, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в зв`язку з включенням до Розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року зі знаком «мінус» податкової накладної та розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, які підлягають реєстрації та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, попередніми судовими інстанціями встановлено, що на виконання договору поставки від 17 грудня 2013 року № 294, укладеного між ПП Агрофірмою «Лани Поділля» (Продавець) та ФГ «Кошланське» (покупець), позивачем 18 грудня 2013 року виписано податкову накладну № 42 на поставку селітри аміачної вапнякової українського виробництва на суму 900000 грн., у т.ч. податок на додану вартість (надалі також - ПДВ) - 150000 грн.

Разом з тим, зв'язку з відсутністю факту поставки товару за укладеним договором, позивачем складено розрахунок від 7 лютого 2014 року № 32 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 18 грудня 2013 року № 42, згідно якого сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту становить 150000 грн.

В подальшому, відкоригована сума податкових зобов`язань з ПДВ, а саме 150 000 грн., була включена позивачем до Розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року зі знаком «мінус».

Податкова накладна та розрахунок коригування сум податку на додану вартість ним не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Перевіряючи дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції виходив із вірного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Статтею 192 ПК України передбачені особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту).

Так, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

- постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

- отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

З огляду на дотримання позивачем наведених положень та у зв'язку із тим, що в судовому процесі відповідачем, як суб'єктом на якого покладений обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, не зазначено норм, що передбачають відповідальність у випадку не реєстрації зменшення податкових зобов'язань - висновок суду апеляційної інстанції про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Таким чином, ухвалене по справі рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а зазначена в касаційній скарзі позиція відповідача не знаходить свого підтвердження за матеріалами справи та не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області відхилити, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча: Н. Є. Блажівська

Судді: А.М. Лосєв

Н.Є. Маринчак