Справа № 810/6653/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року 810/6653/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОбслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне"
доМіжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області Грегуль Ю.В.
провизнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство "Стадне" звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області Грегуль Ю.В. про визнання протиправними дій щодо надіслання запиту до Державного агентства земельних ресурсів України про надання інформації про накладення земельних ділянок Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" та Садівничого кооперативу "Вікторія-Плюс".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії прокурора щодо направлення запиту до Державного агентства земельних ресурсів України про надання інформації про накладення земельних ділянок є протиправними, оскільки відповідачем жодної перевірки не призначалось та не проводилось.

Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідач письмових пояснень щодо позовних вимог суду не надав, до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки свого представника у судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області Грегуль Ю.В. звернувся до Державного агентства земельних ресурсів України із запитом від 19.08.2014 №1502 вих.14 про надання інформації щодо накладання земельних ділянок Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" та Садівничого кооперативу "Вікторія-Плюс".

З даного запиту вбачається, що при направленні вказаного запиту до Державного агентства земельних ресурсів України прокурор керувався ст.ст. 8, 20 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 2, 6 Закону України "Про інформацію" одним із основних принципів інформаційних відносин є правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, а також захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Право на інформацію забезпечується створенням механізму реалізації права на інформацію.

Порядок реалізації органами прокуратури права на отримання інформації регламентовано Законом України "Про прокуратуру".

Зокрема, ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право:

1) безперешкодно за посвідченням, що підтверджує займану посаду, входити у приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, військових частин і штабів незалежно від встановленого в них режиму, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності без особливих перепусток, де такі запроваджено. Отримання від Центрального депозитарію цінних паперів, Національного банку України та депозитарних установ інформації, що міститься у системі депозитарного обліку цінних паперів, здійснюється в порядку та обсязі, встановлених Законом України "Про депозитарну систему України";

2) витребовувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних підприємств, установ та організацій рішення, розпорядження, інструкції, накази та інші акти і документи, одержувати інформацію про стан законності і заходи щодо її забезпечення, мати доступ до відповідних інформаційних баз даних державних органів;

3) вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз;

4) мати доступ до документів і матеріалів, необхідних для проведення перевірки, у тому числі за письмовою вимогою, і таких, що містять комерційну таємницю або інформацію з обмеженим доступом. Письмово вимагати подання в прокуратуру у визначений ним розумний строк зазначених документів та матеріалів, видачі необхідних довідок, у тому числі щодо операцій і рахунків юридичних осіб та інших організацій, для вирішення питань, пов'язаних з перевіркою. Отримання від банків інформації, яка містить банківську таємницю, здійснюється у порядку та обсязі, встановлених Законом України "Про банки і банківську діяльність";

5) отримувати від посадових та службових осіб і громадян усні або письмові пояснення, в тому числі шляхом виклику відповідної особи до органу прокуратури.

Із системного аналізу положень статті 20 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що дії, передбачені пунктами 3, 4 та 5 частини першої цієї статті, можуть бути вчинені виключно під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, таких доказів суду не надано, що Відповідачем здійснювались заходи щодо проведення перевірки.

Таким чином, враховуючи що перевірка Відповідачем не проводилась, останній мав право реалізовувати повноваження передбачені лише п. 1 та 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру".

В той же час, суд звертає увагу на те, що п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" не стосуються отримання прокурором інформації, яку останній вимагав надати у запиті від 19.08.2014 №1502 вих.-14, оскільки вказані пункти фактично надають можливість прокурору отримувати рішення певних суб'єктів, а також інформацію про стан їх законності.

Разом з цим, можливість отримання витребуваної інформації регламентована п. 4 ч.1 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того при прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України "Про прокуратуру" органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 15 Закону України "Про прокуратуру" Генеральний прокурор України відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Згідно пунктів 8, 8.1. Наказу Генерального прокурора України "Про особливості організації діяльності органів прокуратури у сферах охорони навколишнього природного середовища та земельних відносин" від 04.10.2011 № 3/2гн міським, районним, міжрайонним та прирівняним до них прокурорам наказано правозахисну діяльність здійснювати шляхом нагляду за додержанням і застосуванням законів районними державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування і спеціально уповноваженими органами державної виконавчої влади районного рівня, які здійснюють управління і державний контроль у сферах охорони навколишнього природного середовища та земельних відносин, підприємствами, установами, організаціями. Міським, районним, міжрайонним прокурорам нагляд здійснювати у межах адміністративно-територіальних одиниць, за винятком об'єктів, щодо яких правозахисну діяльність забезпечують спеціалізовані прокуратури.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач не здійснює нагляд за додержанням і застосуванням законів Державним агентством земельних ресурсів України.

Згідно пункту 10.9 Наказу Генерального прокурора України "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів" від 07.11.2012 № 3гн прокурорам наказано вносити документи реагування, а також надсилати запити до вищих органів, на які не поширюються власні повноваження, винятково через прокурорів відповідного рівня.

Таким чином, вказаний Запит направлено Відповідачем також в порушення п. 10.9 Наказу Генерального прокурора України від 07.11.2012 № 3гн, оскільки вказаний запит прокурор районного рівня може надсилати лише через Генеральну прокуратуру України.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв не в спосіб, який передбачений законодавством, зокрема Законом України "Про прокуратуру", а тому вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо надіслання запиту підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, доведені під час розгляду справи та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про відшкодування понесених ним судових витрат не заявлялись, а відповідачем не надано суду доказів понесення ним витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з бюджету не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 97, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області Грегуль Ю.В. щодо надіслання до Державного агентства земельних ресурсів України запиту від 19.08.2014 №1502 вих.-14 про надання інформації про накладення земельних ділянок Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" та Садівничого кооперативу "Вікторія-Плюс".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.