Справа № 810/6874/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/6874/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року 09:56 810/6874/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Журавель В.О., при секретарі судового засідання Мкртчян Н.Ц., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лонгран" до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування рішення і висновків акту перевірки,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лонгран" (далі-позивач, товариство) з позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області (далі-відповідач, податковий орган) про визнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування рішення і висновків акту перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було підстав для проведення документальної невиїзної перевірки товариства, оскільки позивачем до податкового органу було надано всю запитувану інформацію. Позивач вважає, що оскільки перевірку було проведено без наявності законних підстав, то акт перевірки підлягає скасуванню. Зазначає, що висновки акта перевірки зроблено без дослідження всіх суттєвих обставин, а тому не є правомірними з огляду на відсутність в акті перевірки об’єктивних та викладених в повній мірі фактичних даних, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Як наслідок, це суперечить положенням стосовно порядку оформлення результатів невиїзних документальних виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що податковим органом фактично реалізовано його компетенцію на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, оспорюваний акт та дії щодо його складання не є такими, що порушують права позивача, податкових повідомлень-рішень за наслідком перевірки не приймалося. Зазначає, що акт перевірки не є рішенням суб’єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов’язків для позивача, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лонгран" є юридичною особою, як платник податків перебуває на обліку у ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області.

Податковий орган на адресу позивача надіслав запит від 14.07.2014 №7690/10/22-323 на підставі п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 та п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України з вимогою про надання протягом десяти робочих днів від дня отримання запиту письмових пояснень та їх документального підтвердження стосовно взаємовідносин ТОВ "Лонгран" з ПП "Гілея інвест" за квітень 2014 року, ТОВ "Центр ТК" за травень 2014 року.

Позивачем для підтвердження взаємовідносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків з ПП "Гілея інвест" та ТОВ "Центр ТК" податковому органу надано разом з супровідним листом №374 від 05.08.2014 завірені копії окремих первинних, бухгалтерських, податкових документів.

У подальшому податковий орган на підставі п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 п.п.20.1.23 п.20.1 ст.20 ПК України на адресу позивача надіслав запит від 01.08.2014 №8587/10/22-323 про надання протягом десяти робочих днів від дня отримання запиту письмових пояснень та їх документального підтвердження стосовно взаємовідносин ТОВ "Лонгран" з ПП "Гілея інвест" за квітень 2014 року.

Позивач листом №405 від 26.08.2014 року за запит податкового органу надано відповідь в якій зазначив, що товариство вже надавало письмові пояснення та їх документальне підтвердження.

Податковим органом на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 мт.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України винесено наказ від 26.09.2014 №936 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Лонгран" з 26 вересня 2014 року, тривалістю 5 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП "Гілея інвест" за квітень 2014 року та ТОВ "Центр ТК" за травень 2014 року. Наказ на перевірку податковим органом позивачу направлено засобом поштового зв’язку.

За результатами перевірки складено акт №505/22-03/37359929 від 02.10.2014, згідно з яким перевіркою встановлено відсутність об’єктів, які підпадають під ст. 135, 138, 187, 198 Податкового кодексу України; визнано недостовірність даних, відображених у деклараціях з податку на додану вартість внаслідок операцій з придбання та продажу ТМЦ (робіт, послуг) ТОВ «Лонгран» з ПП «Гілея Інвест» за квітень 2014 року та ТОВ "Центр-ТК" за травень 2014 року та подальшої реалізації товарів (послуг) до контрагентів покупців; визнано неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності ТОВ «Лонгран» у порядку, передбаченому діючим законодавством України по зазначених операціях по взаємовідносинах з ПП «Гілея Інвест» за квітень 2014 року га ТОВ «Центр-ТК» за травень 2014 року та подальшої реалізації товарів (послуг) до контрагентів покупців.

Позивач, не погоджуючись з висновками посадових осіб податкового органу в акті перевірки, 10.11.2014 подав заперечення щодо висновків, викладених в акті.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, відповідачем 14.07.2014 та 01.08.2014 надіслано запити позивачу, який ним отримано. Позивачем 05.08.2014 та 26.08.2014 відповідачу надано лист-відповідь на запит та документи, вказані у запиті. Зазначені обставини справи сторонами не заперечуються. Разом з тим, позивач стверджує, що запит складено з порушенням вимог ПК України.

Відповідно до ст.73 ПК України органи державної податкової служби мають право отримувати податкову інформацію. Інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається органам державної податкової служби періодично або на окремий письмовий запит органу державної податкової служби у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу. Органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності передбачених п.73.3 ст.73 ПК України підстав. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Суд визнає необґрунтованими твердження позивача про невідповідність запиту вимогам податкового законодавства, оскільки дослідженням запитів відповідача від 14.07.2014 та 01.08.2014 встановлено, що для їх направлення були передбачені ст.73 ПК України підстави, у них з посиланням на норми ПК України чітко зазначено строк надання письмових пояснень та документів, а також указано їх конкретний перелік.

Суд зазначає, що податковим органом була проведена перевірка з урахуванням отриманих актів від Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області та від Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про неможливість проведення зустрічних звірок ПП «Гілея Інвест» та ТОВ "Центр-ТК".

Згідно з вимогами ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Суд дійшов висновку, що у ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області були підстави для прийняття наказу та, відповідно, до проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, які визначено підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Крім того, суд бере до уваги, що вказаний наказ реалізовано і податковим органом фактично проведено перевірку, про результати якої складено відповідний акт.

Із урахуванням наведеного суд зазначає, що оскаржені дії щодо призначення і проведення перевірки вже виконано у повному обсязі. Це означає, що позивачем застосовано неправильний спосіб захисту своїх прав. Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій податкового органу щодо призначення та проведення документальної позапланової перевірки товариства на підставі наказу №936 від 26.09.2014 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про визнання нечинним та скасування рішення податкового органу щодо безпідставності формування з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Лонгран» податкового кредиту, задекларованого в декларації з податку на додану вартість при взаємовідносинах із ПП «Гілея Інвест» за квітень 2014 року та ТОВ "Центр-ТК" за травень 2014 року та безпідставності формування податкових зобов’язань, що призвело до безпідставного формування об’єкту оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу та придбання товарів суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що податковим органом не виносилось рішення за наслідками перевірки, крім того, ні позивачем, ні відповідачем не надано вищезазначеного рішення позивачем, а отже у зв’язку з відсутність зазначеного позивачем рішення, то ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним та скасування висновки акту №505/22-03/37359929 від 02.10.2014 суд зазначає наступне.

Статтею 86 ПК України визначено, що результати перевірок оформлюються у формі акту або довідки. Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010 №984.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт «Про результати проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Лонгран», з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ПП "Гілея інвест" за квітень 2014 року та ТОВ "Центр ТК" за травень 2014 рок від 02.10.2014 №505/22-03/37359929.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Категорії спорів, що складають предмет адміністративної юрисдикції наведені у частині першій статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, але основу правил визначення юрисдикції адміністративного суду складає категорія «публічно-правового спору».

Правовідносини, з яких виникають публічно-правові спори, завжди побудовані на принципі «влади–підпорядкування». Ознакою публічно-правового спору є участь у ньому з однієї сторони суб’єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владну управлінську функцію, тобто, формує волевиявлення держави, яке є обов’язковим для зобов’язаної особи. Воля суб’єктів владних повноважень оформлюється в адміністративних актах (рішеннях), які є обов’язковими до виконання суб’єктами, яким вони адресовані.

Рішення суб’єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Нормативно-правові акти - це рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо кола цих осіб. Правові акти індивідуальної дії - рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом. Акт державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Водночас, акт перевірки - це службовий двохсторонній документ, який стверджує факт проведення перевірки і є лише носієм інформації про результати перевірки. Метою документування контрольних дій та їх результатів є надання суттєвої, повної і обґрунтованої інформації про достовірність обліку і звітності, способи документального викриття недостач, розтрат, привласнень коштів та матеріальних цінностей, попередження фінансових зловживань тощо.

Акти ревізій, документальних перевірок, висновки посадових осіб контролюючих органів, викладені в актах перевірок, інші дії, вчинені у процесі чи за результатами перевірки, не є рішеннями суб’єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони не мають обов’язкового характеру.

Такий акт не можна визначати як документ, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство.

Текстуальне викладення акту перевірки та наведення у ньому тих чи інших слів, речень, тверджень, мотивів, дії щодо відображення в акті висновків інспектора з посиланням на недійсність чи нікчемність правочинів є позицією працівника податкового органу, яку він висловлює та відображає на виконання функціональних обов'язків під час перевірки. Проте, ці твердження працівника податкового органу самі по собі не створюють для позивача будь-яких правових наслідків, не порушують прав позивача, оскільки сам акт перевірки не є підставою для виникнення грошового зобов'язання. Підставою для визначення податковим органом грошового зобов'язання є податкове повідомлення-рішення.

Суд вважає, що відповідно до вищенаведених вимог ПК України працівник органу державної податкової служби має право на викладення в акті перевірки власних висновків за наслідками перевірки.

Обґрунтованість викладеного в акті перевірки висновку, належність і допустимість його як доказу, оцінка цього доказу на предмет відповідності вимогам законодавства здійснюється адміністративним судом відповідно до вимог ст.ст. 69, 70, 79, 86 КАС України під час розгляду відповідних адміністративних справ, якщо в основу спору покладено такий висновок.

Твердження представника позивача про те, що вказані вище висновки тягнуть за собою негативні наслідки для підприємства і у майбутньому, судом до уваги не приймаються з огляду на приписи статті 6 КАС України, оскільки право на звернення до суду виникає у позивача у разі порушення його прав, свобод чи інтересів, у зв’язку з чим вимоги на майбутнє не можуть бути предметом розгляду у суді.

Акт перевірки не набуває статусу рішення в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд визнає, що цей позов в частині визнання нечинним та скасування висновків акту про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ "Лонгран" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Гілея Інвест" за квітень 2014 року та ТОВ "Центр-ТК" за травень 2014 року №505/22-03/37359929 від 02.10.2014, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а отже у цій частині позову провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним будь-яких судових витрат. Таким чином, судові витрати стягненню з позивача на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання нечинним та скасування висновків акту про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ "Лонгран" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Гілея Інвест" за квітень 2014 року та ТОВ "Центр-ТК" за травень 2014 року №505/22-03/37359929 від 02.10.2014 - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 27 грудня 2014 р.