Справа № 2а-575/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ К/9991/2230/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
при секретарі: Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-575/11/2670 Окружного адміністративного суду міста Києва

за позовом Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Укрнафта»

до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області (ОДПІ)

третя особа - Спільне підприємство (СП) «Каштан Петролеум Лтд» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

за участю Прокурора Чернігівської області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Прилуцької ОДПІ від 03.08.2010 №/0/1272, №/0/1273, №/0/1274; від 08.10.2010 №/1/1532, №/1/1531, №/1/1533; від 16.12.2010 №/2/1805, №/2/1804, №/2/1803, №/2/1802.

У касаційній скарзі Прилуцька ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач та третя особа просять залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування податкового зобов'язання із податку на прибуток, податку на додану вартість, зменшення сум бюджетного відшкодування згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті про результати виїзної планової перевірки договору №35/21-СД простого товариства про спільну виробничу діяльність (далі - договір №35/21-СД) від 20.07.2010 № 722/23-534664291. Згідно з висновками контролюючого органу позивачем порушені норми підпунктів 4.1.1, 4.1.6 пункту 4.1 ст.4, підпунктів 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст.5, ст.6, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 ст.8, пунктів 9.1, 9.5 ст.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР): 1) занижено доход від здійснення спільної діяльності на загальну суму 3215717,13 грн. у податковому обліку за 2-й, 3-й та 4-й квартали 2009 року та 1-й квартал 2010 року (із врахуванням завищення валового доходу на суму 1624720,00 грн. у податковому обліку за 1-е півріччя, 9 місяців 2009 року, 2009 рік, встановленого актом попередньої перевірки від 23.07.2009 № 898/23-534664291), що відповідає вартості безоплатно отриманих послуг із зберігання нафти (цей висновок обґрунтований посиланням на відсутність факту передачі учасниками договору №35/21-СД як внеску для здійснення спільної виробничої діяльності основних засобів (резервуари, трубопроводи), необхідних для збереження залишків товарної нафти); 2) завищено валові витрати на загальну суму 25081410,37 грн. у податковому обліку за період з 01.04.2009 по 31.03.2010 (із врахуванням зменшення розміру збитків згідно з актом попередньої перевірки від 23.07.2009 № 898/23-534664291) у зв'язку з включенням до їх складу витрат на оплату орендної плати за оренду свердловин Леляківського нафтогазового родовища, орендна плата за які розрахована із сум завищених показників амортизаційних відрахувань, що стало підставою для висновку податкового органу про нікчемність вказаного правочину з оренди. Крім того, за висновком ДПІ, при веденні податкового обліку за договором №35/21-СД порушені норми підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.7 пункту 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищено податковий кредит на загальну суму 2388123,06 грн. у податковому обліку за квітень 2009 року - березень 2010 року внаслідок включення до його складу сум ПДВ, сплачених у вартості послуг із оренди свердловин Леляківського родовища.

На підставі акту перевірки та адміністративного оскарження відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 03.08.2010 № /0/1272, від 08.10.2010 №/1/1532, від 16.12.2010 № /2/1805 - про визначення податкового зобов'язання із податку на прибуток у сумі 736987,05 грн., у т.ч.: 612711,75 грн. за основним платежем та 124275,30 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (з врахуванням зменшення збитків від спільної діяльності за 2009 рік на 12331671,00 грн., за І квартал 2010 року на 526579,00 грн.); від 03.08.2010 № /0/1274, від 08.10.2010 № /1/1533, від 16.12.2010 № /2/1804 - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2009 року на 45893,23 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 22946,62 грн.; від 03.08.2010 №/0/1273, від 08.10.2010 №/1/1531 - про визначення податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 3335314,76 грн., у т.ч.: 2223543,17 грн. - за основним платежем та 1111771,59 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 16.12.2010: № /2/1803 про визначення податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 3316239,26 грн., у т.ч.: 2210826,17 грн. за основним платежем та 1105413,09 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; №/2/1802 - про визначення податкового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 22946,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

У судовому процесі встановлено, що 28.01.2008 року між ВАТ «Укрнафта» та СП «Каштан Петролеум Лтд» укладено договір № 35/21-СД простого товариства про спільну виробничу (інвестиційну) діяльність (без створення юридичної особи). Предметом цього договору є, зокрема, ведення виробничо-господарської діяльності з видобутку та реалізації вуглеводнів у процесі експлуатації нафтових свердловин та інших матеріальних активів Леляківського нафтогазового родовища для отримання прибутку учасниками договору та його розподілу. Договором визначено, що ведення спільних справ від імені учасників, ведення бухгалтерського обліку та звітності здійснюється управляючим, яким відповідно до пункту 5.1 договору є НГВУ «Чернігівнафтогаз», відокремлений структурний підрозділ ВАТ «Укрнафта», який діє на підставі доручення.

При цьому пунктом 2.11 цього договору передбачено, що зберігання товарної нафти здійснюється в резервуарному парку НГВУ «Чернігівнафтогаз».

За визначенням пункту 1.23 ст. 1 Закону № 334/94-ВР безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Відповідно до абзаців 1 та 2 підпункту 4.1.6 пункту 4.1 ст.4 цього Закону валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Згідно з договором доручення від 21.07.2008 №29/661-Р та додатковими угодами до нього від 27.07.2008 та 29.12.2008, укладеного між ВАТ «Укрнафта» та СП «Каштан Петролеум Лтд», ВАТ «Укрнафта» (повірений) прийняло на себе зобов'язання від імені та за рахунок учасників договору № 35/21-СД (довіритель за договором) здійснювати продаж нафти сирої та газового конденсату власного видобутку (а.с.123-129, т.1). На виконання цього договору ВАТ «Укрнафта» (продавець) 02.02.2010 уклало договір купівлі-продажу нафти № А137Д2/5490-Н з ТОВ «Ріаліз Ойл» (покупець) та з ПП «українська міжбанківська валютна біржа» про продаж нафти на аукціоні. Відповідно до пункту 3.1 цього договору продавець поставляє нафту на умовах EXW - НГВУ «Чернігівнафтогаз», товарний парк НГВУ «Чернігівнафтогаз», умови транспортування нафти з пункту відвантаження - трубопроводом через філію ВАТ «Укртранснафта» «ПМН» на АТ «Укртатнафта» (а.с.130-134, т.1).

Як свідчить зміст пункту 2.11 договору №35/21-СД, зберігання товарної нафти, видобутої в результаті здійснення спільної діяльності за цим договором, в резервуарах НГВУ «Чернігівнафтогаз», яке є структурним підрозділом позивача та за умовами цього договору здійснює ведення спільних справ від імені учасників договору, є одним із обов'язків позивача при здійснення спільної діяльності. Отже, таке зберігання не є безоплатно наданими послугами у розумінні норм Закону № 334/94-ВР. При цьому, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про недоведеність з боку податкового органу, у силу норм частини 2 ст. 71 КАС України, факту отримання позивачем послуг зі зберігання нафти у інших суб'єктів господарювання. Це свідчить про неправомірність висновку ДПІ, викладеного в акті перевірки, про заниження валового доходу від здійснення спільної діяльності за договором №35/21-СД в податковому обліку цього договору.

Суд встановив, що між ВАТ «Укрнафта» (орендодавець) та учасниками договору №35/21-СД (ВАТ «Укрнафта» та СП «Каштан Петролеум Лтд») (орендар) укладено договір оренди об'єктів від 21.10.2008 № 6/304-ОР/60-ІІ. Предметом цього договору є передача в строкове платне користування для здійснення спільної діяльності за цим договором 75 свердловин Леляківського нафтогазового родовища, що знаходяться на балансі ВАТ «Укрнафта». Відповідно до пункту 5.1 договору оренди розмір орендної плати за визначається на підставі розрахунку вартості об'єкта оренди, виконаного за витратним підходом згідно з методикою, застосованою ТОВ «Незалежна експертна компанія» і приведеною у звіті про незалежну оцінку вартості індивідуально визначеного майна НГВУ «Чернігівнафтогаз» в 2008 році, і складає 1255314,00 грн. (з ПДВ) за місяць. Як свідчить розрахунок орендної плати, що є додатком до договору оренди, орендна плата складається із суми показника місячного розміру амортизаційних відрахувань та показника рентабельності на рівні 25%, збільшеної на суму нарахованого ПДВ. При цьому базою для розрахунку амортизаційних відрахувань, як складової розміру орендної плати, сторони договору оренди визначили оціночну вартість об'єкта оренди у розмірі 100424957,00 грн.

Згідно з пунктом 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно підпункту 5.2.1 вказаної статті, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 Закону № 334/94-ВР визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

Відповідно до абзацу 1 підпункту 8.1.1 пункту 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Абзацом 1 пункту 9.5 ст. 9 цього Закону встановлено, що норми амортизації для свердловин, що використовуються для розробки нафтових та газових родовищ, встановлюються у відсотках до їх первісної вартості у такому розмірі (в розрахунку на рік): 1-й рік експлуатації - 10 відсотків; 2-й рік експлуатації - 18 відсотків; 3-й рік експлуатації - 14 відсотків; 4-й рік експлуатації - 12 відсотків; 5-й рік експлуатації - 9 відсотків; 6-й рік експлуатації - 7 відсотків; 7-й рік експлуатації - 7 відсотків; 8-й рік експлуатації - 7 відсотків; 9-й рік експлуатації - 7 відсотків; 10-й рік експлуатації - 6 відсотків; 11-й рік експлуатації - 3 відсотки.

За змістом вказаних правових норм, вихідним значенням норм амортизації для свердловин є первісна вартість такої свердловини.

Саме взяття при визначенні норми амортизації, як складової розміру орендної плати за договором від 21.10.2008 № 6/304-ОР/60-ІІ, величини оціночної вартості свердловин, а не їх первісної (балансової) вартості стало підставою для висновку податкового органу про нікчемність цього договору, що, як посилається податковий орган, свідчить про намір учасників договору №35/21-СД безпідставно збільшити суми валових витрат та податкового кредиту за операціями з оренди свердловим.

Застосовуючи норми Закону № 334/94-ВР, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що норми статей 8 та 9 цього Закону встановлюють правила визначення амортизаційних відрахувань з метою оподаткування і не регулюють цивільні відносини з оренди при визначенні орендної плати за свердловини.

Пунктом 3 частини 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено свободу договору серед загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (абзац 2 частини 1 цієї статті).

Господарський кодекс України також не містить норм, які б спеціально регулювали відносини з приводу оренди свердловин чи визначали б у спеціальний спосіб орендну плату за свердловини.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що податковий орган, у силу норм частини 2 ст. 71 КАС України, не довів у судовому процесі нікчемності як правочину з оренди свердловин, так і правочину, укладеного щодо спільної діяльності (договору №35/21-СД).

Доводи ДПІ, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев