Справа № 1005/6852/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м. Київ К/800/45707/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представників Дарницької прокурори з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері - Яговдік С.М.; Бориспільської міської ради Київської області - Лічман А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (далі - Прокурор) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року у справі за адміністративним позовом Прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міністерство), Державного підприємства «Бориспільське» (далі - Підприємство) до Бориспільської міської ради Київської області (далі - Міська рада), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес системи плюс» (далі - Товариство),

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року Прокурор в інтересах держави в особі Міністерства та Підприємства звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсним рішення Міської ради № 1401-18-V від 31.05.2007 року (далі - Рішення № 1401-18-V) щодо затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду Товариству земельної ділянки, площею 2,5105 га, під існуючими будівлями на вул. Київський шлях, 1 у м. Борисполі Київської області для виробничих потреб; зобов'язання Міської ради повернути в натурі спірну земельну ділянку.

Зазначив, що рішення Міської ради прийняте у порушення вимог чинного законодавства України.

19 лютого 2013 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов задоволено.

Рішення № 1401-18-V скасовано; зобов'язано Міську раду повернути в натурі спірну земельну ділянку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що Міська рада при прийняті оскаржуваного рішення діяла у порушення вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про Збройні Сили України», Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», оскільки спірна земельна ділянка була відчужена без погодження з Міністром оборони.

20 серпня 2013 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасована, у задоволенні позову відмовлено.

Прокурор звернувся з касаційною скаргою з вимогою скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у січні - березні 2012 року військовою прокуратурою Дарницького гарнізону проводилась перевірка додержання службовими особами Державного підприємства Міністерства оборони України «Бориспільське» вимог Земельного законодавства при здійсненні фінансово - господарської діяльності, у ході якої було встановлено, що більша частина земельних ділянок державного підприємства відчужена із порушенням вимог законодавства України.

Прокуратурою встановлено, що з метою виробництва сільськогосподарської продукції на планове забезпечення нею військових частин, установ і організацій Збройних сил України, Міністерством оборони України у 1994 році був заснований військовий радгосп «Бориспільський» Міністерства оборони України (наказом Міністра оборони України від 14 червня 2008 року перейменований у державне підприємство «Бориспільське»).

Для здійснення господарської діяльності підприємство було наділене основними фондами та державним майном. До складу основних фондів підприємства входили також землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 214,4 га, (державний акт серії КВ від 8 лютого 1994 року).

Згідно вказаного акту військовому радгоспу «Бориспільське» Міністерства оборони України Бориспільською радою народних депутатів Бориспільського району Київської області на праві постійного користування виділено земельні ділянки для виробництва товарної сільськогосподарської продукції.

Колишній директор Підприємства ОСОБА_4 самовільно, без отримання відповідного дозволу Управління сільського господарства Міністерства оборони України, склав акти щодо погодження питання про відчуження земельних ділянок, які належали на праві постійного користування Підприємству без належних на це повноважень, на підставі чого 31 травня 2007 року Міська рада прийняла Рішення № 1401-18-V щодо затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду Товариству земельної ділянки, площею 2,5105 га, під існуючими будівлями на вул. Київський шлях, 1 у м. Борисполі Київської області для виробничих потреб.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, прийшов до передчасного висновку, що оскаржуване рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке покладається оборона України, захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 вказаного Закону є Центральним органом виконавчої влади і військового управління. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з'єднань, об'єднань, військових частин, військових установ і навчальні закладів.

Органами державної, військової та виконавчої влади в Збройних Сил України є начальники установ, підприємств та закладів, яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» від 1 березня 1999 року надано повноваження органу виконавчої влади.

Державне підприємство Міністерства оборони України «Бориспільське» - це структурний підрозділ Міністерства оборони України, який наділений державним майном, яке використовує своїй безпосередній діяльності. Збитки які йому спричинено, це безпосередня шкода економічним інтересам держави.

Тому, в даному випадку, інтереси держави полягають у збереженні та налагодженні ефективної роботи державної структури, збережені закріпленого за нею майна.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Цінність землі як національного багатства полягає в багатофункціональному призначенні.

Проголошуючи землю об'єктом права власності Українського народу, в особі органів державної влади і місцевого самоврядування держава як суб'єкт прав державної власності на землю законодавчо розпоряджається землею, вирішує питання приватної і комунальної власності, розмежування земель на державну і комунальної власність та надання земельних ділянок у приватну власність громадян із земель державної і комунальної власності, поділяє всі землі на відповідні категорії закріплює у законах правовий режим кожної категорії земель.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності громадян, юридичних осіб і державі на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

З метою ефективного захисту права власності на землю, Земельним кодексом України визначено склад і категорії земель, порядок встановлення та зміни цільового призначення земель, наслідки порушення цього порядку, а тому всі власники і землекористувачі зобов'язані суворо його дотримуватись.

Відповідно до ст. 18 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділені на категорії, що мають особливий правовий режим.

Згідно з ст. 77 Земельного кодексу України землі оборони - це такі земельні ділянки, що надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. «ж» ст. 84 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті.

Таким чином, для відчуження (вилучення) військового майна необхідна згода Міністра оборони, яка надається за відповідним поданням органу (підприємства або установи). В подальшому, органи місцевого самоврядування, які уповноважені вирішувати питання про зарахування майна до резерву, своїм рішенням передають майно іншим організаціям, що також передбачено вимогами ст. 347 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.08.2006 року, Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, оборони і військового будівництва.

Відповідно до покладених на нього завдань, визначених пунктом 4 Положення міністерство оборони України утворює, реорганізує і ліквідує підприємства, установи, організації, які забезпечують діяльність Збройних Сил, здійснює управління закріпленим за ними державним майном, контроль за їх діяльністю.

У пункті 7 Положення визначено, що Міноборони очолює Міністр, якого призначає на посаду за поданням Президента України і звільняє з посади Верховна Рада України, та який здійснює керівництво Міністерством оборони України, військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами, а також інші повноваження, передбачені законом.

Військовий радгосп «Бориспільський» МО України був створений з метою господарської діяльності, а тому відповідно до ст. 74 Господарського кодексу України, являється Державним комерційним підприємством.

Майно державним комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до роз'яснення заступника міністерства оборони України та директора департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України, директор підприємства не мав права самовільно, без погодження уповноваженого органу, розпоряджатися основними фондами підприємства, які були надані йому на праві господарського відання.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з порушенням норм матеріального права. Постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області повинна бути залишена без змін, як така, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року скасувати, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.