Справа № 2а/0370/704/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 грудня 2014 року м. Київ В/800/5562/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Ланченко Л.В., Лосєва А.М., Карася О.В.,

перевіривши матеріали заяви Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 у справі №2а/0370/704/11 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2012 скасовано та залишено в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.04.2011.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області звернулася до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 та просила допустити справу до провадження по перегляду судового рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, зокрема, пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В обґрунтування своїх вимог заявник додає копію постанови Вищого адміністративного суду України від 15.08.2013 у справі №2а-3376/10/0370 (К/9991/22685/11) та зазначає, що у вказаній справі та у даній справі Вищий адміністративний суд, здійснивши різне тлумачення змісту і сутності правових норм, дійшов різних висновків за аналогічних обставин.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції що до позивача може бути застосовано лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або, відповідно, у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій, незберігання контрольних стрічок, виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги).

Висновок суду касаційної інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 16.04.2013 у справі №21-89а13, в якій суд у порядку визначеному Главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України, усунув неоднакове застосування пункту 9 статті 3 та пункту 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та зазначив, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче. За вчинення відповідних порушень орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію незалежно від кількості виявлених під час перевірки випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Оскільки суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, а висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії, підстав для допуску справи до провадження немає.

Враховуючи викладене, у Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області відсутні підстави, передбачені статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, для порушення питання щодо розгляду заяви Вищим адміністративним судом України про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Луцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області у задоволенні вимоги про допуск справи для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 у справі №2а/0370/704/11 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________ Т.М. Шипуліна

Судді: _________________ Л.І. Бившева

_________________ Л.В. Ланченко

_________________ А.М. Лосєв

_________________ О.В. Карась