Справа № 804/9708/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2014 р. Справа № 804/9708/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
при секретарі Бурцевої Я.Е.
представника позивача представника відповідача Токовенка І.В. Водопоєнко О.В.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст.ст. 78, 198 Податкового кодексу України, порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому позивач зазначає, що відповідачем зроблено висновок про відсутність об'єкту оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Клінінг-Сервіс" операцій по ланцюгу з ТОВ "Венде Груп" та ТОВ "Франкур" за лютий 2014р. та пов'язане з цим заниження ПДВ, що не підтверджується первинними документами та іншими доказами і протирічить положенням законодавства та судової практики, що склалася з цього питання. Позивач зазначив, що саме продавець повинен нести відповідальність за можливі дефекти видаткових накладних, які були виявлені в ході перевірки. Позивач вважає, що висновки акту перевірки про нереальність господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях, є безпідставними та протирічать вимогам чинного законодавства, що виключає правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
У судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити його з підстав викладених у позовній заяві.
Представники відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю.
В письмових запереченнях на позов, відповідач зазначив, що перевіркою встановлено нереальність здійснення господарських відносин ТОВ "Клінінг-Сервіс", а саме відсутність об'єкту оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Клінінг-Сервіс" операцій по ланцюгу з ТОВ "Венде Груп" та ТОВ "Франкур" за лютий 2014р., в результаті чого у лютому 2014р. позивачем було занижено податок на додану вартість на загальну суму 707812,00 грн.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, вказане податкове повідомлення-рішення було винесено на підставі Акту від 28.05.2014р. № 1841/22-03-32898455 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарьскої діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ "Клінінг-Сервіс" під час здійснення взаємовідносин з ТОВ "Верде Груп" та ТОВ "Франкур" за період лютий 2014р.".
У вказаному Акті зазначено, що перевіркою встановлено нереальність здійснення господарських відносин ТОВ "Клінінг-Сервіс", а саме відсутність об'єкту оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Клінінг-Сервіс" операцій по ланцюгу з ТОВ "Верде Груп" та ТОВ "Франкур" за лютий 2014р. чим порушено п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10 за №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість у лютому 2014р. на загальну суму 707812,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За змістом ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
У відповідності з п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За змістом п.58.1. ст.58 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Позапланова документальна невиїзна перевірка позивача була проведена відповідачем у зв'язку з отриманням податкової інформації та виявленням фактів, що свідчать про можливі порушення податкового законодавства України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.4.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з ст. 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
У відповідності з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
З наведених законодавчих положень випливає, що окрім формальних вимог щодо наявності у платника належним чином оформлених податкових накладних, визначальною умовою реалізації права платника на податковий кредит є реальність її здійснення в рамках провадження господарської діяльності платника.
Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності зі ст.268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.
Пунктами 11.3 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 встановлено, що дорожній лист вантажногоавтомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Товарно-транспортна накладна є обов'язковим документом, що підтверджує фактичне переміщення товару від вантажовідправника вантажоодержувачу.
Отже, необхідною умовою для формування позивачем податкового кредиту з ПДВ є здійснення господарських операцій за відповідними укладеними договорами та наявність належним чином оформлених документів, що підтверджують здійснення господарських операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013р. між ТОВ "Клінінг-Сервіс" (Покупець) та ТОВ "Франкур" (Постачальник) було укладено договір поставки №10-13/5, у відповідності з яким товар поставляється Покупцю згідно заявки шляхом самовивозу товару найманим транспортом.
На виконання Договору поставки № 10-13/5 від 01.10.2013р. ТОВ "Франкур" були виписані податкові накладні та видаткові накладні на загальну суму 1246869,00 грн., у тому числі ПДВ -207811,50 грн.
Також, з акту перевірки вбачається, що станом на 28.02.2014р. кредиторська заборгованість за поставлений товар складає 9172868,00 грн.
Транспортування товару здійснювалось ФОП ОСОБА_5 на підставі договору перевезення вантажів від 01.01.2013р. № 01/13-05.
Відповідно до умов даного договору Перевізник зобов'язаний отримати вантаж від постачальників Замовника, транспортувати вантаж Замовника на вказані склади, здійснити перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом по маршруту, який надав Перевізник. Розрахунки між підприємствами відбувались згідно платіжного доручення від 08.05.2014р. № 889 на суму 4000,00 грн. На виконання умов даного договору ФОП ОСОБА_5 були складені та надані товарно-транспорті накладні.
Проте, товарно-транспортні накладні надані позивачем на підтвердження транспортування товару № РСБ52 від 03.02.2014р., № РСБ52 від 03.02.2014р., № РСБ53 від 03.02.2014р., № РСБ54 від 07.02.2014р., № РСБ55 від 07.02.2014р., № РСБ56 від 10.02.2014р., № РСБ58 від 11.02.2014р., № РСБ59 від 12.02.2014р., № РСБ60 від 13.02.2014р., № РСБ61 від 14.02.2014р., № РСБ62 від 14.02.2014р., № РСБ63 від 14.02.2014р., № РСБ64 від 17.02.2014р., № РСБ65 від 18.02.2014р., № РСБ66 від 19.02.2014р., № РСБ67 від 20.02.2014р., № РСБ68 від 21.02.2014р., № РСБ69 від 21.02.2014р., № РСБ71 від 24.02.2014р., № РСБ72 від 25.02.2014р., № РСБ73 від 26.02.2014р., № РСБ74 від 27.02.2014р., № РСБ75 від 27.02.2014р., № РСБ52 від 03.02.2014р., не приймаються судом до уваги, оскільки вони складені з порушенням п. 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, а саме в них не зазначено: місцезнаходження ванжовідправника та вантажоодержувача, супровідні документи на вантаж, номер та дата довіреності вантажоодержувача, маса брутто, час прибуття, вибуття, посада, П.І.Б. відповідальних осіб за відвантаження, перевезення та отримання товару.
Також, 01.02.2014р. між ТОВ «Клінінг-Сервіс» (Покупець) та ТОВ «Верде Груп» (Постачальник) було укладено договір поставки №02-14/05, у відповідності з яким товар поставляється Покупцю згідно заявки шляхом самовивозу товару найманим транспортом.
На виконання Договору поставки 02-14/05 від 01.02.2014р. ТОВ «Верде Груп» були виписані податкові та видаткові накладні на загальну суму 3000000,00 грн., у тому числі ПДВ -500000,00 грн.
Також, з акту перевірки вбачається, що станом на 28.02.2014р. кредиторська заборгованість за поставлений товар складає 3340000,00 грн.
Транспортування товару здійснювалось ФОП ОСОБА_5 на підставі договору перевезення вантажів від 01.01.2013 року №01/13-05, за результатами виконання умов якого були складені та надані суду товарно-транспорті накладні.
Проте, товарно-транспортні накладні надані позивачем на підтвердження транспортування товару № РСБ76 від 03.02.2014р., № РСБ77 від 03.02.2014р., № РСБ78 від 07.02.2014р., № РСБ79 від 07.02.2014р., № РСБ80 від 10.02.2014р., № РСБ81 від 10.02.2014р., № РСБ82 від 11.02.2014р., № РСБ83 від 12.02.2014р., № РСБ112 від 13.02.2014р., № РСБ84 від 14.02.2014р., № РСБ85 від 14.02.2014р., № РСБ86 від 14.02.2014р., № РСБ87 від 17.02.2014р., № РСБ88 від 17.02.2014р., № РСБ89 від 17.02.2014р., № РСБ90 від 18.02.2014р., № РСБ91 від 18.02.2014р., № РСБ92 від 18.02.2014р., № РСБ93 від 18.02.2014р., № РСБ94 від 19.02.2014р., № РСБ95 від 19.02.2014р., № РСБ96 від 19.02.2014р., № РСБ97 від 19.02.2014р., № РСБ98 від 20.02.2014р., № РСБ99 від 20.02.2014р., № РСБ100 від 21.02.2014р., № РСБ101 від 21.02.2014р., № РСБ102 від 21.02.2014р., № РСБ103 від 24.02.2014р., № РСБ104 від 25.02.2014р., № РСБ105 від 26.02.2014р., № РСБ106 від 27.02.2014р., № РСБ107 від 27.02.2014р., № РСБ46 від 27.02.2014р., № РСБ47 від 27.02.2014р., № РСБ1098 від 28.02.2014р., № РСБ109 від 28.02.2014р., № РСБ110 від 28.02.2014р., № РСБ111 від 28.02.2014р. не приймаються судом до уваги, оскільки вони складені з порушенням п. 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року№363, а саме в них не зазначено: місцезнаходження ванжовідправника та вантажоодержувача, супровідні документи на вантаж, номер, дата довіреності вантажоодержувача, маса брутто, час прибуття, вибуття, посада, П.І.Б. відповідальних осіб за перевезення та отримання товару.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України якщо платником податків не надано документи до закінчення перевірки, то вважається, що такі документи у підприємства відсутні.
Позивачем не надано документів, що підтверджують якісні характеристики отриманого товару, які мають у нього бути в наявності, зважаючи на те, що даний товар повинен був використаний у власній господарській діяльності позивача.
З огляду на викладене, оцінюючи докази, що є в матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про непідтвердженність реального здійснення господарських операцій ТОВ «Клінінг-Сервіс» з ТОВ «Франкур» та ТОВ «Верде Груп» в лютому 2014 року.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
В то же час, у відповідності до вимог ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. З огляду на те, що позивачем під час подання позову майнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн. та суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, тому слід стягнути з позивача решту судового збору у розмірі 4384,80 грн.
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2014 року.

Суддя О.В. Серьогіна