Справа № 811/214/13-а
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2015 року справа №811/214/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області (далі - Служба) до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області (далі - Інспекція) про визнання протиправними дій та скасування листа-вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Служба звернулась до суду з заявою до Інспекції про визнання протиправними дій стосовно прийняття листа-вимоги від 12 грудня 2012 року, яким її зобов'язано усунути виявленні порушення фінансової дисципліни.

Водночас, позивач просив суд скасувати згадане рішення Інспекції.

У судовому засіданні представники Служби підтримали позов.

Стверджували, що позивач не допустив жодного порушення, які зазначені у листі-вимозі.

На їх думку, Служба правомірно використовувала державні цільові кошти, не допускала завищення вартості виконаних робіт та проводила процедури конкурсних торгів з дотриманням приписів діючого законодавства.

Представники Інспекції заперечили стосовно задоволення позову.

Пояснили, що Служба встановила дорожні знаки з дублюючим написом латинськими літерами на дорогах, які не віднесено до міжнародних.

Стверджували, що позивач не виявив завищення вартості виконаних робіт такими підрядними організаціями: ДП «Кіровоградський облавтодор» (далі - Підприємство), ТОВ «Дор-Строй» (далі - Товариство), ТОВ «Спецтрансбуд» (далі - Товариство 2), ДП «ШРБУ-100» (далі - Підприємство 2) на загальну суму 2194208,89 грн.

Зазначили, що доказом того є відсутність у підрядних організацій первинних бухгалтерських документів на повну суму понесених витрат та виконаних робіт.

Водночас, пояснили, що Товариство внесло до акту виконання вартість робіт на суму 1316417 грн., які не взагалі не проводились.

Разом з тим, звертали увагу, що Служба провела процедури конкурсних торгів за участі таких пов'язаних учасників: Підприємство, ДП «Черкаський облавтодор» (далі - Підприємство 3) та Підприємство 2, що є порушенням законодавства, яке регулює порядок державних закупівель.

Також, пояснили, що позивач допустив завищення оплати одиничної вартості виконаних робіт, які встановлювались тендерною пропозицією, та придбав роботи без проведення процедур закупівель.

Прокурор підтримала правову позицію Інспекції.

17 листопада 2014 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 15 а.с.8).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши експерта та свідка, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, протягом серпня - жовтня 2012 року Інспекція провела ревізію фінансово-господарської діяльності Служби за період з II кварталу 2010 року по I півріччя 2012 року (Том 1 а.с.62-141).

За результатом перевірки складено акт, у якому описано виявлені порушення.

Керівник Інспекції погодився з висновками ревізорів та прийняв лист-вимогу про усунення виявлених порушень від 12 грудня 2012 року №11-06-14-14/8054 (Том 1 а.с.142-146).

Владне рішення відповідача містило у собі такі вимоги:

- перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 176007 грн. (нецільове використання - оплата робіт по встановленню дорожніх знаків на дорогах, які не відносяться до міжнародних та відсутні у переліку об'єктів, котрі визначені Національним агентство з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів (далі - Агентство));

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість Підприємства у сумі 624009,43 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість Товариства у сумі 1508441,82 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість Товариства 2 у сумі 56062,20 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість Підприємства 2 у сумі 5695,44 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- вжити заходів щодо розірвання договорів укладених протягом 2010-2012 років за наслідками проведення процедури державних закупівель (у процедурі закупівель робіт брали участь кілька пов'язаних осіб (порушення пункту 22 статті 1 та пункту 6 частини 1 статті 17 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (далі - Закон));

- вжити заходів щодо недопущення в подальшому порушень приписів частини 5 статті 2 та частини 5 статті 40 Закону у зв'язку з виявленими фактами порушення фінансової дисципліни на суми 2532272,39 грн. та 3892917,40 грн. (в актах виконаних робіт підрядник включив окремі статті витрат (робіт) по цінам вищим ніж передбачено пропозицією конкурсних торгів та умовами укладеного договору; придбання робіт, які не передбачені умовами договорів, котрі укладенні з переможцями торгів, що призвело до придбання робіт без проведення відповідних закупівель).

Під час судового розгляду Інспекція двічі вносила зміни до листа-вимоги.

Так, листом від 20 березня 2013 року №11-06-14-14/1651 зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість Підприємства у сумі 267464,49 грн. та скасовано вимогу про відображення дебіторської заборгованості Товариства 2 (Том 10 а.с.213-214).

Листом від 15 травня 2013 року №11-06-14-14/2807 зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість Підприємства у сумі 242364,54 грн. (Том 12 а.с.129-130).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, предметом судового розгляду є рішення Інспекції, що включає в себе і оцінку дій стосовно його прийняття.

Висновок щодо питання правомірності використання коштів на оплату робіт по встановленню дорожніх знаків.

Постановою Кабінету Міністрів України №388 від 28 лютого 2011 року затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для будівництва, реконструкції капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування (міжміське сполучення) та доріг, задіяних до підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонат Європи 2012 року з футболу (далі - Порядок).

Абзацом 4 пункту 2 Порядку визначено, що перелік об'єктів поточного ремонту автомобільних доріг загального користування (міжміське сполучення) та доріг, задіяних до підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу (включаючи проектно-вишукувальні роботи), затверджується Агентством.

Наказом Агентства №19 від 16 лютого 2012 року затверджено перелік об'єктів поточного ремонту автомобільних доріг (Том 13 а.с.169-174).

Цим переліком розраховано обсяг встановлення та заміни знаків маршрутного орієнтування з дублюючими написами латинськими літерами на міжнародних автомобільних дорогах державного значення, які проходять на території Кіровоградської області.

Так, кількість знаків склала 247 одиниць, а фінансування робіт з їх встановлення - 611000 грн.

Під час перевірки ревізори встановили, що бюджетні кошти у сумі 176007 грн. витрачені Службою на встановлення дорожніх знаків на дорогах, які не відносяться до міжнародних.

Сторонами визнаються ці обставини.

Представник позивача зазначив, що Служба не вийшла за граничні межі фінансування, а знаки встановлювались неподалік перехресть з дорогами міжнародного значення.

Стверджував, що це робилось з метою належного маршрутного орієнтування гостів фінальної частини чемпіонату Європи 2012 з футболу, які опинялися на дорогах, котрі не відносяться до міжнародних.

Їхня ініціатива визнана Агентством як позитивне напрацювання.

Такий висновок знайшов втілення прийняттям Агентством наказу №88 від 05 червня 2012 року, яким розширено територіальні межі встановлення та заміни знаків маршрутного орієнтування (поза межами доріг міжнародного значення) (Том 1 а.с.246-248).

Агентство визнає, що Служба здійснювала спрямування бюджетних коштів за цільовим призначенням та в межах граничних розмірів фінансування робіт (Том 10 а.с.215-216).

Проаналізувавши ці обставини, суд зробив висновок, що Служба не допустила нецільового використання бюджетних коштів, оскільки спрямувала їх за призначенням, яке визначило Агентство.

Висновок щодо обов'язку відображення дебіторської заборгованості Підприємства.

Так, з урахуванням внесення змін до листа-вимоги суд розглядає позов щодо оскарження рішення Інспекції в частині обов'язку відображення в обліку Служби дебіторської заборгованості Підприємства у сумі 242364,54 грн.

На думку ревізорів така заборгованість виникла внаслідок завищення вартості та обсягів робіт філіями Підприємства.

У судовому засіданні представники Інспекції доводили, що під час проведення зустрічних перевірок філій Підприємства виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості.

Підприємство ж до суду надало такі документи.

Судом призначалась судово-економічна експертиза (Том 13 а.с.83-127).

За її висновками Підприємство не змогло підтвердити витрати (Світловодської філії) лише на суму 4791,13 грн.

Водночас, експерт встановив неможливість підтвердити чи спростувати висновок акту ревізії Інспекції в частині витрат Підприємства (Кіровоградська філія) на суму 13857,42 грн.

Це обумовлено тим, що для надання висновку в цій частині експертизи треба провести судово-будівельну експертизу.

Інспекція не клопотала про її проведення, а тому не надала відповідних доказів.

Проаналізувавши висновок експерта, суд встановив, що він ґрунтується на первинних документах бухгалтерського обліку філій Підприємства.

У судовому засіданні представник Інспекції зазначив, що під час ревізії йому надавались згадані документи, однак їх не брали до уваги, оскільки роботи виконувались через тривалий час після укладення договорів про виконання робіт.

З урахуванням цих обставин суд встановив, що висновок експерта є належним доказом, який частково спростовує правову позицію Інспекції.

А тому, суд зробив висновок про правомірність листа-вимоги відповідача в частині зобов'язання Служби відобразити дебіторську заборгованість Підприємства лише в частині коштів у сумі 4791,13 грн.

Висновок щодо обов'язку відображення дебіторської заборгованості Підприємства 2.

Так, у листі-вимозі відповідач зобов'язав Службу відобразити у обліку дебіторську заборгованість Підприємства 2 у сумі 5695,44 грн.

На думку ревізорів така заборгованість виникла внаслідок завищення вартості та обсягів робіт Підприємством 2.

У судовому засіданні представники Інспекції доводили, що під час проведення зустрічної перевірки Підприємства 2 виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості.

Підприємство 2 ж до суду надало такі документи.

Судом призначалась судово-економічна експертиза (Том 13 а.с.83-127).

За її висновками Підприємство 2 підтвердило витрати у повному обсязі.

Проаналізувавши висновок експерта, суд встановив, що він ґрунтується на первинних документах бухгалтерського обліку Підприємства 2.

У судовому засіданні представник Інспекції зазначив, що під час ревізії йому надавались згадані документи, однак їх не брали до уваги, оскільки роботи виконувались через тривалий час після укладення договорів про виконання робіт.

З урахуванням цих обставин суд встановив, що висновок експерта є належним доказом, який спростовує правову позицію Інспекції.

А тому, суд зробив висновок про неправомірність листа-вимоги Інспекції в частині зобов'язання Служби відобразити дебіторську заборгованість Підприємства 2.

Висновок щодо обов'язку відображення дебіторської заборгованості Товариства.

Так, у листі-вимозі відповідач зобов'язав Службу відобразити у обліку дебіторську заборгованість Товариства у сумі 1509341,84 грн.

Ця заборгованість складається з двох доданків: 192924,84 грн. та 1316417 грн.

На думку ревізорів така заборгованість виникла внаслідок непідтвердження витрат (перша сума) і невиконання робіт, які внесені в акт виконання робіт (друга сума).

У судовому засіданні представники Інспекції доводили, що під час проведення зустрічної перевірки Товариства виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості.

Товариство ж до суду надало такі документи.

Щодо питання підтвердження витрат, то судом призначалась судово-економічна експертиза (Том 13 а.с.83-127).

За її висновками Товариство не підтвердило витрати лише на суму 16247,88 грн.

Проаналізувавши висновок експерта, суд встановив, що він ґрунтується на первинних документах бухгалтерського обліку Товариства.

У судовому засіданні представник Інспекції зазначив, що під час ревізії йому надавались згадані документи, однак їх не брали до уваги, оскільки роботи виконувались через тривалий час після укладення договорів про виконання робіт.

З урахуванням цих обставин суд встановив, що висновок експерта є належним доказом, який частково спростовує правову позицію Інспекції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №418-р від 15 квітня 2009 року прийнято рішення про проведення капітального ремонту автомобільної дороги станції Шарівка (межа району) - Інгулокам'янка км 0+000 - км 13+000.

24 червня 2009 року Служба (замовник) та Товариство (підрядник) уклали договір підряду на капітальний ремонт дороги (Том 14 а.с.145-160).

Будівництво дороги так і не завершено до цього часу у з зв'язку відсутністю належного фінансування (Том 14 а.с.176-177).

Товариство проводило ремонт в межах надходження фінансування.

16 серпня 2011 року Товариство звернулось до служби з проханням погодити влаштування захисного шару із асфальтобетонної суміші товщиною 2 см. без зміни затвердженої конструкції в межах кошторисної вартості і при проведенні перерахунків кошторисної документації врахувати вартість таких робіт (Том 14 а.с.161).

Влаштування захисного шару не передбачалось проектно-кошторисною документацією, оскільки вважали, що буде здійснюватись належне фінансування робіт упродовж року.

Згідно проектно-кошторисної документації планувалось влаштування верхнього шару покриття дороги товщиною 4 см. асфальтобетонної суміші.

29 серпня того ж року комісія Служби провела огляд основи дороги.

Вона встановила, що у зв'язку з погодними умовами (приближенням зими) та відсутністю коштів на завершення ремонту для запобігання руйнування основи дороги треба влаштувати захисний шар, який пропонувало Товариство (Том 14 а.с.163).

31 серпня 2011 року Служба направила Товариству письмове погодження щодо влаштування захисного шару (Том 14 а.с.162).

01 вересня того ж року Голова Державної служби автомобільних доріг України затвердив завдання №38 з корегування проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт дороги відповідно до дефектного акту від 29 серпня 2011 року (Том 14 а.с.170-171, 175).

Протягом листопада - грудня 2011 року Товариство влаштувало захисний шар товщиною 2 см. (Том 14 а.с.204-250, Том 15 а.с.1-5).

У актах приймання - виконання робіт (форми КБ-2 №1-4) зазначалось про улаштування покриття товщиною 4 см. площею 19116 м.кв. на суму 1816930,69 грн. (загальна кількість укладеної асфальтобетонної суміші 1823,80 тон).

Фактично ж виконано роботи згідно контрольного обміру по улаштуванню покриття товщиною 2 см. площею 38165 м.кв. на суму 1975662 грн. (загальна кількість укладеної асфальтобетонної суміші 1823,80 тон).

Ці обставини визнаються сторонами спору та Товариством.

У судовому засіданні керівник Товариства та представник Служби пояснили, що не могли внести в акти приймання - виконання робіт фактичні дані, оскільки на той час не надійшов експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації на корегування проектної документації по робочому проекту ремонту дороги.

Такий звіт (позитивний) надійшов лише у лютому 2013 року (Том 14 а.с.186-202).

Тривале виконання експертного звіту обумовлене відсутністю бюджетних асигнувань на оплату проведення експертизи.

Кошти на оплату експертного звіту з'явилися у Служби лише у січні 2013 року (Том 15 а.с.6).

Після одержання експертного звіту начальник Служби прийняв наказ №9 від 15 березня 2013 року, яким затвердив скоригований робочий проект на капітальний ремонт дороги.

Проаналізувавши ці обставини, суд встановив, що на час проведення ревізії Інспекція достовірно знала про наявність експертного завдання з коригування проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт дороги.

А тому, висновок про безпідставне витрачання коштів на влаштування захисного покриття основи дороги можна було б зробити після одержання експертного звіту.

Експертним звітом підтверджено об'єктивну необхідність улаштування захисного покриття основи дороги станом на початок 2012 року.

Якщо б таке захисне покриття не влаштували, то це б призвело до руйнування основи дороги і понесення збитків на суму, яка б перевищувала витрати на його облаштування.

Водночас, суд зазначає, що, якщо б до актів приймання - виконання робіт внесли фактичні дані про виконанні роботи, котрі на той час не узгоджувались з проектно-кошторисною документацією ремонту дороги, то це б унеможливило оплату Товариству вартості виконаних робіт, оскільки Казначейська служба України не профінансувала б платіжні доручення Служби.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що вимога Інспекції про зобов'язання Служби відобразити обліку дебіторську заборгованість Товариства у сумі 1316417 грн. була передчасною (на час прийняття не надійшов експертний звіт).

А на даний час правомірність понесення Службою згаданих витрат встановлена висновком експертного звіту.

Висновок щодо правової позиції Інспекції про порушення Службою приписів пункту 6 частини 1 статті 17 та пункту 22 статті 1 і частини 5 статті 2 та частини 5 статті 40 Закону.

Так, відповідачем встановлено, що протягом 2010 - 2012 років позивач, проводячи процедури закупівлі робіт, допускав до участі у торгах Підприємство, Підприємство 2 та Підприємство 3.

Інспекція стверджує, що ці юридичні особи є пов'язаними, оскільки перебувають під спільним контролем засновника - ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» (далі - Компанія).

На думку відповідача, Служба повинна була б скасувати торги з цих підстав та не укладати договір з їх переможцем.

Пунтком 22 статті 1 Закону визначено, що пов'язана особа - особа (юридична), яка здійснює контроль над учасником процедури закупівлі, або контролюється таким учасником процедури закупівлі, або перебуває під спільним контролем з таким учасником процедури закупівлі.

А пунктом 6 частини 1 статті 17 Закону передбачено, що замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов'язаний відхили пропозицію конкурсних торгів у разі якщо пропозиція конкурсних торгів (кваліфікаційна, цінова пропозиція) подана учасником процедури закупівлі, який є пов'язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі.

Таким чином, термін «пов'язані особи» для цілей Закону слід розуміти як відносини саме між учасниками торгів.

Водночас, у разі якщо підприємства, які входять до сфери управління однієї юридичної особи, беруть участь в рамках однієї процедури закупівлі без поділу предмета закупівлі на його частини (лоти) разом з цією юридичною особою, то у такому випадку ці особи є пов'язаними.

Такої правової позиції дотримується і Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністерство).

Правова позиція Міністерства міститься у роз'ясненні №3302-04/34673-07 від 12 вересня 2012 року на звернення правонаступника Компанії (Том 1 а.с.53-54).

Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 7 Закону державне регулювання та контроль у сфері закупівель здійснюється Міністерством.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 8 Закону Міністерство надає роз'яснення щодо застосування законодавства у сфері закупівель.

Отже, законодавець наділив Міністерство повноваженнями щодо оперативного вирішення спірних питань шляхом надання відповідних роз'яснень.

Оскільки при проведенні процедур закупівель робіт не брала участь Компанія, тому Служба не порушила законодавства про державні закупівлі.

Разом з тим, Інспекція зробила ще один висновок про порушення позивачем приписів частиною 5 статті 2 та частиною 5 статті 40 Закону.

Зокрема, відповідач встановив, що підрядники (Підприємство, Товариство та Підприємство 2) в акти виконаних робіт включили окремі статті витрат (робіт) по цінам вище ніж передбачено пропозиціями конкурсних торгів та умовами укладених договорів на загальну суму 2532272,39 грн.

Також, Інспекція встановила, що Службою придбано робіт у підрядників (Підприємство та Підприємство 2) на суму 3892917,40 грн., які не передбачені умовами договорів укладених з переможцями торгів.

На думку відповідача, Служба, тим самим, придбала роботи без проведення відповідних процедур закупівель та змінила істотні умови договорів.

У судовому засіданні представник Інспекції визнав, що Служба, проводячи розрахунки зі згаданими підрядниками, не вийшла за межі загальної суми коштів, котрі визначені договорами, які укладені з переможцями торгів.

Так, частиною 5 статті 2 Закону встановлено заборону укладення договорів, які передбачають витрачання державних коштів, або оплати замовником товарів, робіт і послуг до проведення процедур, визначених цим Законом.

А частиною 5 статті 40 Закону передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім певних випадків.

Перш за все, на всі об'єкти, які будували підрядники, Служба укладала з ними договори за результатами проведених торгів.

При укладанні договорів встановлювалась динамічна договірна ціна (приблизний кошторис).

Згідно пунктів 3.3.3.3 та 3.3.3.6 ДНБ Д.1.1-1-2000 приблизний кошторис (динамічна договірна ціна) встановлюється відкритою і може уточнюватися протягом всього строку будівництва. Уточнення динамічних договірних цін здійснюється на підставі обґрунтованих розрахунків підрядника, виходячи з мінімальної вартості матеріально-технічних ресурсів, що склалася на момент уточнення.

При виконанні робіт на об'єктах уточнення вартості матеріальних ресурсів здійснювалось в порядку передбаченому умовами договору.

При взаєморозрахунках за виконанні роботи не перевищувались регіональні граничні ціні затверджені Компанією. Відшкодування витрат, пов'язаних зі збільшенням вартості матеріально технічних ресурсів, здійснено за рахунок економії коштів по інших статтях зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва.

Статтею 41 Закону визначено, що однією із істотних умов договору про закупівлю є сума, визначена у договорі.

Предметом закупівлі по роботах та послугах з поточного ремонту в межах єдиної процедури закупівлі є об'єкт.

Таким чином, істотною умовою договору про закупівлю робіт та послуг з поточного ремонту доріг є загальна вартість об'єкту ремонту.

Судом встановлено, що Служба сплатила підрядникам кошти в межах суми, яка визначалась договорами, котрі укладені з переможцем торгів.

А тому, суд зробив висновок, що і цей правовий висновок Інспекції стосовно порушення позивачем законодавства про державні закупівлі є помилковим.

Отже, в цілому позов належить задовільнити частково.

Судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат на проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати лист-вимогу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області від 12 грудня 2012 року №11-06-14-14/8054 (з урахуванням змін внесених до нього від 20 березня 2013 року №11-06-14-14/1651 та від 15 травня 2013 року №11-06-14-14/2807) в частині:

- пункту 2;

- пункту 3 в частині зобов'язання відобразити у бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість державного підприємства «Кіровоградський облавтодор» на суму 237573,41 грн.;

- пункту 4 в частині зобов'язання відобразити у бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість товариства з обмеженою відповідальність «Дор-Строй» на суму 1493093,96 грн.;

- пункту 6;

- пункту 7;

- пункту 8.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області судові витрати в сумі 17334 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей