Справа № 485/2571/14-а
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/485/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Музика Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного Фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2014 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №17/23 від 22 жовтня 2014 року щодо відмови у врахуванні у подвійному розмірі періоду роботи у Снігурівській виправній колонії №5, мотивуючи тим, що з 2012 року отримувала пенсію з врахуванням того, що дана установа являлася протитуберкульозним закладом, однак з 01 листопада 2014 року відповідачем її пенсійну справу було приведено у відповідність за відсутності документального підтвердження статусу установи, як інфекційного закладу охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на відстуність будь-яких документів на підтвердження роботи позивача у інфекційному закладі охорони здоров"я.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 17.02.1997 по 04.04.2006 року працювала в установі ІН-316/5, що в подальшому була переіменована в Снігурівську виправну колонію №5 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

Позивачка з 08.07.2012 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снігурівському районі, як отримувач пенсії за віком.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції Закону №1110-IV від 10.07.2003 року, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

При визначенні загального страхового стажу, позивачці враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5 за період з 17 лютого 1997 року по 31 грудня 2003 року на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, виданої з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/23 приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_3 з 01 листопада 2014 року без застосування періоду роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

Як вбачається з оспорюваного рішення підставою для неврахування відповідачем стажу роботи позивачки у подвійному розмірі стало ненадання документів у підтвердження її роботи до 01.01.2004 року в інфекційному закладі охорони здоров"я Департаменту кримінально-виконавчої служби (туберкульозній лікарні, міжобласній туберкульозній лікарні).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" №4565-УІ від 22.03.2012 року, туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 1 Переліку закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Державного департаменту з питань виконання покарань від 24 грудня 2004 року № 247 до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу було віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення). Лікарняні заклади, призначені для медичного обслуговування засуджених, у залежності від покладених функцій можуть мати найменування міжобласних.

Норми Законів України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз", "Про пенсійне забезпечення", "Про захист населення від інфекційних хвороб" є нормами прямої дії і розроблення додаткових механізмів їх застосування не потребується.

Як встановлено судом, на підставі наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983 року №0119 виправно-трудова колонія (№5), тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС Миколаївського облвиконкому з 01 липня 1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР. Цим Наказом начальника УВД Миколаївського облвиконкому зобов"язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

В Наказі МВС України від 11.10.1994 року №556, затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) за № п.п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув"язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу.

Те ж саме визначення установи було зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03.12.1996 року (а.с.18).

Затим, як вбачається з довідки №5/5-2689 від 22.05.2012 року Снігурівської виправної колонії №5, згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року "Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України" установа ІН-316/5 перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5).

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 02 квітня 2009 року за №59 Снігурівську виправну колонію №5 УДДУ у Миколаївській області перейменовано у спеціалізовану туберкульозну лікарню середнього рівня безпеки, а згідно наказу Державної пенітенціарної служби України №427 від 18.06.2012 року вона була перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№5) й станом на 01 грудня 2014 року, значиться як спеціалізована туберкульозна лікарня, середнього рівня безпеки (для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області з 01 червня 1983 року та по теперішній час в Снігурівській виправній колонії №5 (далі - установа) утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції інфекційного закладу охорони здоров'я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

Відтак і призначення пенсії позивачу не може ставитись в залежність від проходження акредитації вказаним закладом.

Відмовляючи у зарахуванні стажу роботи у вказаному закладі у подвійному розмірі відповідач порушив пенсійні права ОСОБА_3

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_3 з 2012 року у порушення пункту 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №22-1 не дотримався обов'язку щодо перевірки документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсій.

Стаття 19 Конституції України передбачає обов'язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем - суб'єктом владних повноважень не доведено в судовому засіданні, що припинення за рішенням від 22 жовтня 2014 року №17/23 з 1 листопада 2014 року виплати ОСОБА_3, пенсії без зарахування у подвійному розмірі періодів її роботи у Снігурівській виправній колонії №5 здійснено у в межах та у спосіб визначений законами України, а тому позовні вимоги позивача у частині визнання протиправним вказаного рішення та його скасування є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до глави 6 КАС України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

На підтвердження по оплаті витрат на правову допомогу у розмірі 350 грн. суду надані договір про надання юридичних послуг від 23 грудня 2014 року (а.с.31), квитанція №702 про оплату витрат, разрахунок вартості наданих юридичних послуг із зазначенням об'єму робіт, їх кількості та видів (а.с.32).

За такого є достатні підстави для стягнення на користь позивача з Державного бюджету України судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 73 грн. та витрат по наданню правової допомоги у розмірі 350 грн., а всього 423 грн.

На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.122,138,158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного Фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним і скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/23 від 22 жовтня 2014 року про приведення у відповідність пенсійної справи ОСОБА_3 щодо незарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 423 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана учасниками провадження на ім"я Одеського апеляційного адміністративного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя