Справа № 761/12044/14-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/272/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Туровській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 23 квітня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач) про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва його адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було задоволено частково, та було зобов'язано здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності (основної і додаткової) у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 11 червня 2010 року до 29 грудня 2010 року із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються незалежно від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які діяли на момент належної виплати, за виключенням сум фактично проведеної виплати. Зауважує, що після набрання судовим рішенням законної сини, йому було видано виконавчий лист, із яким він звернувся до Відповідача, а також із заявою про примусове виконання судового рішення. Вказує, що 12 травня 2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, в ході якого боржником було проведено перерахунок його основної пенсії за період, визначений судовим рішенням, в сумі 16 687 грн. 57 коп. та додаткової пенсії за вказаний період в сумі 1 613 грн. 17 коп., у зв'язку з чим 27 березня 2013 року було оформлене відповідне доручення для виплати, у зв'язку з чим 23 квітня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що 12 вересня 2013 року ним повторно було подано заяву про примусове виконання судового рішення, у зв'язку з чим 17 вересня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та, згідно постанови від 28 січня 2014 року, виконавчий документ було повернуто, з підстав, що рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Крім того, вказує, що 03 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з аналогічних підстав і, що на його звернення до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві щодо виконання судового рішення, йому було відмовлено, з поверненням виконавчого документа та одночасно повідомлено, що йому необхідно звертатися до органу державної виконавчої служби. Крім того, також вказує, що 14 квітня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав, що боржником проведено перерахунок пенсії в сумі 16 687 грн. 57 коп. Зауважує, що за поданням державного виконавця, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, змінено спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом стягнення на його користь заборгованості по пенсії у розмірі 16 687 грн. 57 коп. Зауважуючи на тому, що оскільки на даний час судове рішення не виконано, вважає, відмову у відкритті виконавчого провадження протиправною, у зв'язку з чим, просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галини Матвіївни, пов'язані із відмовою у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року протиправними, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галини Матвіївни від 14 квітня 2014 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа та зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галину Матвіївну прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року.

Представник Позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі. Просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник Відповідача у судове засіданні не з'явився. Про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. На адресу суду 12 вересня 2014 року подав заперечення на адміністративний позов та одночасно просив розглядати справу у його відсутність.

Оскільки представник Позивача не заперечував, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність представника Відповідача, на підставі зібраних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2010 року, яка набрала чинності, позовні вимоги Позивача було задоволено частково. Зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зобов'язано здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності (основної і додаткової), починаючи із 11 червня 2010 року до 29 грудня 2010 року, відповідно до вимог статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які діяли на момент належної виплати, за виключенням сум фактично проведеної виплати (а.с. 6-7).

Судове рішення набрало законної сили.

Судом встановлено, що 18 квітня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с. 8).

Судом також встановлено, що на підставі вказаного виконавчого документа, згідно постанови державного виконавця від 12 травня 2011 року, було відкрито виконавче провадження та боржнику було запропоновано у семиденний строк з моменту отримання копії постанови виконати судове рішення у добровільному порядку та, згідно постанови 23 квітня 2013 року, виконавчий документ було повернуто Позивачеві, з підстав проведення перерахунку пенсії та оформлення доручення для проведення виплати і відсутності відповідного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України (а.с. 9-10). Крім того, 17 вересня 2013 року державним виконавцем на підставі поданого Позивачем зазначеного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження та згідно постанови від 28 січня 2014 року виконавчий лист знову було повернуто Позивачеві з підстав зміни способу виконання рішення суду шляхом стягнення із Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві заборгованості по пенсії у розмірі 16 687 грн. 57 коп. та виконання таких судових рішень органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (а.с. 11-12). Крім того, згідно постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Новак Галини Матвіївни від 03 березня 2014 року та від 14 квітня 2014 року, відповідно, у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання відмовлено у зв'язку з тим, що виконання рішення проводиться органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (а.с. 13, 15).

Аналогічної позиції дотримуються представник Відповідача, викладеної у запереченні на вказаний адміністративний позов, зауважуючи на тому, що починаючи із лютого 2013 року, з моменту набрання чинності змін до порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ у відповідності із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання вказаних судових рішень покладається виключно на органи казначейства.

Проте, суд не погоджується із позицією Відповідача, викладеною у постанові та вважає її такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду) та особливості їх виконання.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізації майна якої забороняється відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 1, 3 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною 1 статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Крім того, на момент розгляду адміністративного позову, набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03 вересня 2014 року № 440, згідно з якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою та яка прийнята з метою реалізації пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Порядок).

За змістом пункту 2, 3 Порядку, у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року.

Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Судом встановлено, що судове рішення щодо Позивача було ухвалено до 01 січня 2013 року, тобто, до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Крім того, судом також встановлено, що Позивач неодноразово звертався до Відповідача з приводу виконання судового рішення, після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», проте, в порушення Прикінцевих та Перехідних Положень цього Закону, Відповідач безпідставно, всупереч пункту 3 зазначених Положень, відмовляв Позивачеві у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що виконання судових рішень покладається виключно на органи казначейства, що прямо суперечить Закону та вищевказаному Порядку, у зв'язку з чим, його дії є протиправними, а постанова від 14 квітня 2014 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти даного адміністративного позову представник Відповідача не надав належних доказів в обґрунтування своєї позиції.

За змістом частин 1, 2 та 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію.

З огляду на викладене, оскільки при виконанні судового рішення, державний виконавець не вжив у повному обсязі заходів щодо примусового виконання постанови суду, зокрема, не прийняв до провадження виконавчого документа та не відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа відповідно до пункту 3 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», судове рішення на даний час залишається не виконаним, з метою проведення обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі судового рішення до органу, що здійснює казначейське обслуговування боржника Позивача, з метою погашення заборгованості, Відповідач зобов'язаний прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа та вчинити вказані дії.

На підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Закону України «Про виконавче провадження», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03 вересня 2014 року № 440, керуючись статтями 8-12, 14, 18, 69, 71, 159 - 163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галини Матвіївни, пов'язані із відмовою у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року - п р о т и п р а в н и м и.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галини Матвіївни від 14 квітня 2014 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галину Матвіївну прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галину Матвіївну здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення, зазначеного у виконавчому листі № 2а-3066/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 18 квітня 2011 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ :