Справа № 646/14655/14-а
Суддя: Васильєва О. О.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/5/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Васильєвої О.О.,

за участі секретаря судового засідання - Міщенко О.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якій просить суд визнати протиправним рішення відповідача від 15.12.2014 р. щодо виключення з розрахунку при перерахунку пенсії державного службовця позивачу, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, згідно Постанови КМУ від 09.03.2006 р. № 268 та індексації заробітної плати згідно Постанови КМУ від 17.07.2003 р. №1078 у загальній сумі 21 004 грн. 55 коп.; зобов'язати відповідача провести позивача перерахунок пенсії державного службовця з моменту її призначення вперше, а саме з 21 червня 2010 р., відповідно до довідки про заробітну плату з 01 червня 2008 року по 01 червень 2010 року від 17.03.2014 № 13-01/05-20/02-145, з урахуванням інших виплат на суму 21004 грн. 55 коп., а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, із збереженням 90% нарахування пенсії, на момент виходу позивача на пенсію та виплатити її в повному обсязі.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 21.06.2010 року отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

12.12.2014 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок призначеної пенсії, однак рішенням від 15.12.2014 року їй було відмовлено у здійсненні вказаного перерахунку.

За таких обставин, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця, зобов'язати відповідача здійснити, починаючи з 21.06.2010 року, перерахунок та виплату пенсії державного службовця, з урахуванням довідки від 17.03.2014 № 13-01/05-20/02-145, з урахуванням інших виплат на суму 21004 грн. 55 коп., а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, із збереженням 90% нарахування пенсії, на момент виходу позивача на пенсію та виплатити її в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні, підтримавши надані заперечення.

Ухвалою від 13.01.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова в частині вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії за період з 21.06.2010 року по 14.06.2014 року залишено без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 21.06.2010 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова та отримує пенсію державного службовця, призначену згідно Закону України «Про державну службу».

12.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі згідно Закону України «Про державну службу» (а.с.6).

До заяви позивачем надана довідка про заробітну плату №13-01/05-20/02-144 та №13-01/05-20/02-145 від 17.03.2014 року про отримання нею за період з 01.06.2008 року по 01.06.2010 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується наведеними довідками (а.с.7-9).

Рішенням від 15.12.2014 року відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивача по заробітній платі, так як матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не належать до інших надбавок, а тому не можуть бути враховані при обчисленні пенсії (а.с.11).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" (далі- Закон№ 108/95ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст.33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі-Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 цієї статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судом встановлено, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексація за період 2008-2010 р. позивачу нараховувалася та виплачувалась, з них утримувалися внески на пенсійне страхування.

Відповідач безпідставно не врахував такі суми до заробітку позивача, з якого визначається розмір отримуваної нею пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

За таких умов, відмова відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії державного службовця із врахуванням відповідних сум є незаконною.

Таким чином, відповідно до наданих позивачем довідок Національної служби посередництва і примирення від 17.03.2014 року вбачається, що на суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексації нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому вказані виплати повинні бути враховані до середньомісячного розміру заробітної плати позивача, та, як наслідок, повинні брати участь при визначенні розміру призначеної позивачу на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії.

Стосовно посилання представника відповідача на положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», за яким зменшено відсоток суми заробітної плати при призначенні пенсії державним службовцям, суд означає наступне.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166 внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 70% від суми заробітної плати, ця норма набула чинності з 01.05.2014 року, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60% від суми заробітної плати.

Як встановлено вище та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні, пенсія позивачу була призначена з 21.06.2010 року, тобто до внесення змін до ст. 37 Закону України «Про державну службу», у розмірі 90% від суми її заробітної плати.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про державну службу»). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України - не допускається.

Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, що діяли на момент призначення пенсії позивачу. Тобто розмір вже призначеної позивачу пенсії 21.06.2010 року із розрахунку 90% від її заробітної плати не може бути зменшений.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України, тоді як відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у перерахунку позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 15.12.2014 р. щодо відмови перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1, відповідно до довідки про заробітну плату від 17.03.2014 № 13-01/05-20/02-145, з яких сплачені страхові внески на державне пенсійне страхування, з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з 15.06.2014 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії та, з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум, із збереженням 90% нарахування пенсії, на момент виходу позивача на пенсію, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення пенсії 21.06.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову у повному обсязі виготовлено 14.01.2015 року.

Суддя О.О.Васильєва