Справа № 814/3539/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

05 грудня 2014 року Справа № 814/3539/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання Зощак В.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомФізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54001

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, Миколаїв, 54030
проскасування податкового повідомлення - рішення від 24.07.2014р. №,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі також - ФОП, позивач) звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області (далі також - ДПІ, відповідач), в якому просила скасувати податкове повідомлення рішення ДПІ №006392204 від 27 липня 2014 року про застосування штрафних санкцій на суму 11 436,00 грн. за порушення пункту 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР.

Відповідач проти заявленого позову заперечував, надав до суду письмові заперечення та просив суд відмовити в задоволені заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

10.07.2014р. посадовими особами Головного управління Міндоходів у Миколаївській області проведено фактичну перевірку бару-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_2, в якому здійснює господарську діяльність позивач, з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та підакцизних товарів.

Перевірка проводилась на підставі наказу №435 від 08.07.2014р та направлень на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки контролюючим органом складений акт за №0049/14/29/22/НОМЕР_1 від 10.07.2014р., відповідно до якого посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення п.12, ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР, зокрема, ведення з порушенням встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 5718,00 грн..

На підставі акта про виявлені правопорушення відповідачем - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій (рішення № від 24.07.2014р.) на суму 11436,00 грн..

Досліджуючи обставини, з якими закон пов'язує наявність або відсутність в діях суб'єкта господарювання податкового правопорушення, суд виходить з такого.

Згідно п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР (далі по тексту також - Закон №265) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). За порушення вищевказаної норми Закону №265 встановлено відповідальність: у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 20 Закону № 265).

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачений конкретний порядок ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями. Не передбачено також чіткого переліку первинних документів, які підприємець - фізична особа повинен мати за місцем реалізації товарів.

Статтею 177.10 Податкового кодексу України передбачено обов'язок фізичної особи-підприємця вести Книгу обліку доходів і витрат. Форму та Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013р. Згідно вказаного нормативного акта суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Таким чином, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб-підприємців здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

Пункт 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР є відсильною нормою і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів. Аналогічним чином сформульована диспозиція ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР: фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

За таких обставин, на думку суду, обов'язковою умовою притягнення до юридичної відповідальності за ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР є наявність встановленого законодавством порядку обліку товарів за місцем їх зберігання та реалізації.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, суд вважає безпідставним, оскільки дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Жодним нормативно-правовим актом не зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу обліковувати та зберігати за місцем реалізації товарів накладні, товарно-транспортні накладні та інші первинні бухгалтерські документи.

Як вбачається з матеріалів справи та документів, доданих до позовної заяви, позивачем здійснювався облік товарних запасів. На підтвердження ведення обліку, позивачем надані видаткові накладні №41099, №41110, №41113, №41115 від 01.07.2014р., платіжне доручення, товарний звіт, книга обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зареєстрована в ДПІ у Центральному районі № 844 від 15.04.2013р., в якій на підставі вищенаведених первинних документів відображені витрати та доходи суб'єкта господарювання.

За таких обставин, не може прийматись до уваги посилання відповідача на відсутність підтверджуючих документів надходження товару, а також ведення їх обліку.

Відповідно до ч.І ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Аналіз правових норм в контексті предмету судового розгляду, вказує на те, що вимоги п.12 ч.І ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обов'язку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, а тому нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР у розмірі, передбаченому ст.20 Закону №2б5 є безпідставним.

При здійсненні господарської діяльності фізичною особою-підприємцем відсутність за місцем реалізації товарів обліку товарних запасів, певних первинних документів на товар не може бути підставою для застосування фінансових санкцій на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР.

Законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого законодавством покладено на уповноважену особу. Відсутність оригіналів всіх первинних документів на місці реалізації товару не може розцінюватися як не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Таких правових висновків дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 04.11.2014 справа № К/800/29959/14.

Як вбачається з матеріалів справи, усі первинні документи суб'єкта господарювання на товар зберігаються у ФОП ОСОБА_1 за місцем їх реєстрації, оскільки остання на підставі первинних документів веде Книгу обліку доходів і витрат. Самі ж первинні документи були долучені до матеріалів справи.

Крім того, при здійсненні фактичної перевірки перевіряючими не було здійснено інвентаризації, що у даному випадку є єдиним способом визначення кількості не облікованого товару, а відтак й імовірної суми штрафних фінансових санкцій відповідно до вимог ст. 20 Закону №265.

Відповідно до положень інструкції «По проведенню інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків» №69 від 11.08.1994р., що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 26.08.1994р., інвентаризація проводиться з метою підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності. На підставі вищевикладеного з урахуванням фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що під час проведення фактичної перевірки перевіряючі були зобов'язані провести інвентаризацію товарних запасів ТМЦ з метою повного, всебічного та якісного з'ясування наявності облікованого або не облікованого товару на реалізації.

На обов'язковість проведення інвентаризації ТМЦ на початок перевірки вказують також Методичні рекомендації щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджені Наказом ДПА України № 534 від 12.08.2008р.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого на підставі акта перевірки рішення про застосування щодо позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». В спірному акті перевірки, рішенні про застосування фінансових санкцій та наданих запереченнях відповідачем не наведено допустимих та достатніх доказів на підтвердження умовиводу про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР, та не спростовано доводи позивача про те, що чинним законодавством не передбачено порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації для суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись. ст.ст. 70-71, 86, 122,138, 158 - 163 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 24.07.2014р. №.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 182,70 гривень (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови буде складений у строки визначені ст. 160 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний