Справа № 127/22961/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22961/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов В.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

25 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

позивача: Мазура П.В.

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років згідно з п. «Б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.07.2014 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 18.06.1980 року по 01.11.1989 року та з 11.11.1990 року по 02.10.1994 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити .

В судовому засіданні представник апелянта повністю підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції- без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач зазначив, що 07.07.2014 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідно до довідки № 45 від 24.02.2014 року він працював муляром в бригаді мулярів з 18.06.1980 року по 01.11.1989 року, а згідно пільгової довідки № 45/1 від 24.02.2014 року позивач працював майстром будівельної дільниці з 11.11.1990 року по 02.10.1994 року. Проте відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки професія муляра в бригаді мулярів з 18.06.1980 року по 01.11.1989 року не передбачена Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, а період роботи на посаді майстра з 11.11.1990 року по 02.10.1994 року не підтверджений атестацією.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що робота позивача на посаді муляра в бригаді мулярів за всіх умов визнавалась шкідливою, а тому порядок атестації робочих місць у процесі де роль працівника є пасивною, не може звузити право на його соціальний захист, а відтак, суд дійшов висновку, що дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 вказаного Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У період роботи позивача за професією муляр, який працював у бригаді мулярів з 18.06.1980 року по 01.11.1989 року у військовій частині НОМЕР_1 , чинними були Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Даними Списками професія муляра, як така, що дає право на призначення пільгової пенсії, не передбачена.

Однак, пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтвердилось при апеляційному розгляді, позивач працював муляром в бригаді мулярів з 18.06.1980 року по 01.11.1989 року, а з 11.11.1990 року по 02.10.1994 року позивач працював майстром будівельної дільниці .

Відповідно до витягу з протоколу № 24 від 02.10.2014 року засідання Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців

На період роботи ОСОБА_1 , був чинним список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановами Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року та № 162 від 11.03.1994 року (відповідно до Порядку застосування списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383).

Вказаними постановами Кабінету Міністрів «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» у списку № 2 передбачена професія муляра, який постійно працює в бригадах мулярів та в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад.

Тому, якщо працівник працював в період дії списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, яким була передбачена ця професія, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Крім того, слід зазначити, що трудова книжка, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є основним документом, який підтверджує стаж роботи і дає право на зарахування позивачу вищевказаного трудового стажу.

Щодо посилання відповідача у протоколі № 24 від 02.10.2014 року засідання Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, на ті обставини, що позивачем надана нечітка копія наказу про результати атестації робочих місць від 25.05.1994 року № 74, то слід зазначити, що Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, а за змістом пунктів 1,2 цього Порядку атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, який зобов`язаний провести атестацію, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим забезпеченням та ознайомити з ним працюючих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи .

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.