Справа № 826/16402/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гамайун»

до

Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 01.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві безпідставно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки ТДВ «СК «Гамайун» не порушувало строків, встановлених для подачі податкової звітності.

У судове засідання 01.12.2014 року з’явилися представники сторін.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, зазначаючи, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючий орган діяв у межах наданих йому повноважень у зв’язку з виявленими порушеннями податкового законодавства з боку ТДВ «СК «Гамайун», а саме: не сплатою останнім узгодженої суми грошового зобов’язання.

Суд у судовому засіданні 01.12.2014 року на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності ТДВ «СК «Гамайун» з податку на прибуток за звітний податковий період за 2013 рік, у зв’язку з чим складено акт від 09.07.2014 року №26-57-15-02-10/456 (надалі – акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, із зазначенням самостійно визначеного платником грошового зобов’язання з податку на прибуток – 116 036,00 грн., граничного терміну сплати – 11.03.2014 року, датою сплати – 12.03.2014 року, кількістю днів затримки сплати – 1 день, суми сплаченого податкового боргу – 115 037,00 грн.

Вважаючи вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі – ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту – протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України).

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися (п. 31.2 ст. 31 ПК України).

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 31.3 ст. 31 ПК України).

У силу положень п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом (п. 49.20 ст. 49 ПК України).

Водночас, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, які застосовані при розрахунку штрафних санкцій, заснованих до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, – у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, – у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «СК «Гамайун» подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік, якою, відповідно, визначено розмір грошового зобов’язання з податку на доходи (прибуток) страховика за вказаний період.

З огляду на викладене вище вбачається, що останній день строку подання ТДВ «СК «Гамайун» податкової декларації на прибуток страхових організацій за 2013 рік припадає на 01.03.2014 року, проте, з урахуванням положень п. 49.20 ст. 49 ПК України та того, що 01.03.2014 року – це субота, тобто вихідний день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, а саме: 03.03.2014 року (понеділок).

Отже, граничним терміном сплати ТДВ «СК «Гамайун» податку на прибуток страхових організацій за 2013 рік є 13.03.2014 року.

Як було зазначено вище та підтверджується змістом акту перевірки, датою сплати ТДВ «СК «Гамайун» податку на прибуток страхових організацій за 2013 рік є 12.03.2014 року, що сторонами під час судового розгляду справи не заперечувалося.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача в обґрунтування власної позиції на узагальнюючу податкову консультацію щодо особливостей подання декларації з податку на прибуток та сплати податку у 2013 році, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 21.12.2012 року №1171, в якій зазначено, що податкове зобов’язання з податку на прибуток, визначене платником у податковій декларації за 2013 рік, підлягає сплаті не пізніше 11 березня 2014 року, оскільки, виходячи з системного аналізу положень пп. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14, ст.ст. 52, 53 ПК України, податкові консультації мають характер рекомендацій та не несуть обов’язкового характеру для платника податків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок