Справа № 9101/194885/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9101/194885/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль»

про зобов’язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» виконати вимоги контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі від 27.04.2011р. за № 6-28/1271, а саме:

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково. Зобов'язано Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» виконати вимогу контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі від 27.04.2011р. за № 6-28/1271, а саме - відшкодувати в повному обсязі понаднормове списання труб сталевих електрозварювальних прямошовних, різних діаметрів на загальну суму 19 500,94 грн., шляхом внесення коштів на рахунок підприємства в тому числі за рахунок винних осіб, відповідно до ст.ст. 133-136 КЗпП України та шляхом проведення претензійно-позовної роботи. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в

апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду і задовольнити позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, представник відповідача не з’явився до суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.13 плану контрольно-ревізійної роботи ГоловКРУ України на І квартал 2011 року та на підставі направлень, контрольно-ревізійним відділом в м. Кривому Розі було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» за період з 01.09.2009р. по 31.12.2010р.

В ході ревізії були виявлені порушення, які знайшли своє відображення в акті ревізії фінансово-господарської діяльності від 22.03.2011р. № 310-19/023.

За результатами перевірки відповідачу було направлено вимогу «Про вжиття заходів щодо усунення фінансових порушень» від 27.04.2011р. за № 6-28/1271.

Відповідач в зазначений термін відмовився виконати вищезазначену вимогу фінансової інспекції в повному обсязі у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 21-462а14 від 28 жовтня 2014 року, прийнятої з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, пунктом 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII), передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача про відшкодування шкоди шляхом зобов’язання вчинити підконтрольну установу певні дії не можуть бути задоволені, оскільки їх обґрунтованість може бути перевірена лише під час розгляду справи про стягнення за відповідним позовом органу фінансового контролю, що і є належним способом захисту державних інтересів, передбаченим Законом № 2939-XII.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, порушення норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування судового рішення тільки у разі, якщо воно призвело до неправильного вирішення справи або питання. Відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, в частині відмови у задоволенні позовних вимог постанову суду слід залишити без змін.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу, не може скасувати постанову суду в частині, що не оскаржується, тому в частині задоволених позовних вимог постанова залишається без змін з цієї підстави.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун