Справа № 804/14346/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 р. Справа № 804/14346/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Дніпроагропром» про накладення арешту на кошти та інші цінності, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014р. Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Дніпроагропром" та просить прийняти рішення про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в установах банку, що обслуговують відповідача з метою погашення податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб в сумі 56305,88 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач з 31.03.2001р. знаходиться на обліку у позивача як платник податків та має податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб у загальній сумі 56305,88грн., який виник у жовтні 2011р. Податковим органом на виконання вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України було направлено податкову вимогу №791 від 30.10.2011р., яка вручена відповідачеві у відповідності до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України. Згідно до довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Держсільгоспінспекції рухоме та нерухоме майно за платником податків не зареєстровано, у зв'язку з чим позивач просить накласти арешт на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку та які перебувають у власності відповідача у відповідності до вимог п.п.20.1.33 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

Позивач 07.11.2014р. надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу у письмовому провадженні (а.с. 59).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.(а.с.52).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адресу повістки надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, клопотання позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду у відповідності до вимог ч.11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Дніпроагропром» зареєстроване 07.03.2001р. за адресою: 52410, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Сурсько-Михайлівка, вул. Леніна, буд.1А та перебуває на обліку у Східно-Дніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.09.2014р., Спеціальним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб-підприємців станом на 30.09.2014р. та повідомленням про взяття на облік за неосновним місцем обліку (а.с. 4-6, 26-28, 63).

Судом встановлено, що станом на 14.05.2014р. відповідач має податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб на загальну суму 56305,88грн., а саме:

- в сумі 6745,40грн. внаслідок часткової несплати самостійно задекларованої суми податкового зобов'язання відповідно до декларації №3961 від 30.01.2011р.;

- в сумі 49369,74грн. - внаслідок несплати самостійно задекларованої суми податкового зобов'язання відповідно до декларації №1695 від 07.02.2012р.;

- в сумі 170,00грн. - внаслідок несплати штрафних санкцій застосованих за податковим повідомленням-рішенням № віл 20.05.2013р.;

- в сумі 20,74грн. - пеня нарахована згідно п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, що підтверджується копіями декларацій, розрахунком податкового боргу (а.с. 7-15).

Податковим органом на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога №791 від 30.10.2011р. на суму 1636,76грн., яка була направлена відповідачеві та вручена відповідачеві відповідно до вимог п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, що підтверджується копією корінця відповідної вимоги та копією поштового конверту (а.с.20).

Зазначена податкова вимога залишилася невиконана відповідачем у встановлені строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний Суд України у інформаційному листі від 23.04.2012р. №1044/11/13а.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 36 ПК України податковим обов'язком визначається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно до вимог п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового звітного періоду.

У вищевказані строк відповідач суми узгодженого податкового зобов'язання не сплатив.

Також, підпунктом 20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Отже, наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є, а саме: наявність податкового боргу у платника податків; відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Так, наявність у відповідача непогашеного узгодженого податкового боргу у загальній сумі 56305,88грн. підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком податкового боргу відповідача, даними облікової картки платника податку та довідкою про заборгованість перед бюджетом (а.с.7-10).

Позивачем після виникнення податкового боргу, тобто після жовтня 2011р. податковою інспекцією були направлені відповідні запити з метою виявлення майна, яке перебуває у власності відповідача.

Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також відповіді Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 27.05.2014р. №07.1/13-26/2899 вбачається, що за відповідачем будь-якого майна, що перебуває у його власності, не зареєстровано (а.с.17-18).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявність у відповідача податкового боргу, відсутність у відповідача майна достатнього для погашення податкового боргу є підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку у відповідності до вимог п.п.20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

А згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не було надано суду доказів погашення податкового боргу в загальній сумі 56305,88грн. у встановлений нормами податкового законодавства строк. Не надано і доказів, які б спростовували вищенаведені доводи позивача та доказів того, що вищевказана сума податкового боргу є неузгодженою.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому, задовольняючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що слід накласти арешт на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банках, лише у межах суми податкового боргу у розмірі 56305,88грн., тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів відповідача згідно до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 41, 71,86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Дніпроагропром» про накладення арешту на кошти та інші цінності- задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Дніпроагропром» (52410, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Сурсько-Михайлівка, вул. Леніна, буд.1А; ), що знаходяться на р/р №6251 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299; №852 ПАТ «КБ «Земельний капітал», МФО 305880; №0001 філія Київс. АКБ «Надра» м.Павлоград Дніпропетровської області, МФО 306674; №0843 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012; №6, МФО 380805 в межах суми податкового боргу у розмірі 56305грн. 88коп. (п'ятдесят шість тисяч триста п'ять гривень 88коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва