Справа № 263/9543/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Помогайбо В.О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року справа №263/9543/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 263/9543/14-а (головуючий І інстанції Помогайбо В.О.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Пенсійного Фонду України, Управління пенсійного фонду України в Жовтневого району м. Маріуполя про визнання протиправною бездіяльність Пенсійного Фонду України та Управління пенсійного фонду України в Жовтневого району м. Маріуполя щодо поновлення позивачу виплати пенсії, зобов'язання Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя поновити позивачу виплату пенсії відповідно до чинного пенсійного законодавства України з 07 жовтня 2009 року (а.с.1-10).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 07 жовтня 2009 року по 12 березня 2014 року було залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.33).

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Пенсійного Фонду України та Управління пенсійного фонду України в Жовтневого району м. Маріуполя щодо поновлення виплати ОСОБА_3 пенсії, зобов'язав Пенсійний фонд України та Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя поновити ОСОБА_3 виплату пенсії відповідно до чинного пенсійного законодавства України з 12 березня 2014 року (а.с.34-35).

Не погодившись з таким рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права (а.с.38-39).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності з 01.01.2004 року, таким чином, положення статті 51 зазначеного Закону (в редакції до 07.10.2009 року) застосовуються до пенсіонерів, що виїхали за кордон за період з 01.01.2004 року по 07.10.2009 року.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином України, з 1989 року отримував пенсію по інвалідності та страхову виплату по професійному захворюванню, після досягнення пенсійного віку переведений на пенсію за віком за списком №1 та отримував надбавку в розмірі 20% за звання «почесний донор СРСР» (а.с.10, 20-22).

Після виїзду позивача за межі території України була виплачена пенсія за 6 місяців та подальша виплата пенсії були зупинена.

13 квітня 2013 року позивач звернувся до Пенсійного Фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 (а.с.11).

Пенсійний фонд України листом від 13.08.2013 року за № 12338/Л-11, відмовило позивачу в поновленні виплати пенсії, зазначивши як підставу, що вказане вище рішення Конституційного Суду України поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009 року та з посиланням на те, що на даний час триває робота спільно з Міністерством соціальної політики України щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного убезпечення (а.с.12).

26 серпня 2014 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Жовтневого району м. Маріуполя з заявою про поновлення виплати пенсії (а.с.13).

Управління пенсійного фонду України в Жовтневого району м. Маріуполя Листом від 27.08.2013 року за № 22553/08 відмовило в поновленні виплати йому пенсії, зазначивши, що оскільки позивач виїхала за кордон до 07.10.2009 року, права на поновлення пенсії він не має (а.с.14).

Рішення щодо відмови в поновленні пенсійних виплат зазначеним відповідачем не приймалось.

Спірним у даній справі є правомірність дій відповідачів, щодо відмови в поновленні виплати пенсії.

З 01 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 вказаного Закону №1058, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону №1058, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки міжнародних договорів між Україною та державою Ізраїль стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося, то припиняючи виплату пенсії позивачу у зв'язку з її переїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058, щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 3 резолютивної частини рішення, визначено, звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону №1058, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.

Після прийняття зазначеного рішення КСУ і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, проголошеного статтею 46 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, - через кожний рік дії такої довіреності тощо, подається пенсіонером (опікуном, піклувальником) особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до матеріалів справи, до виїзду на постійне місце проживання за кордон, пенсія позивачу виплачувалась Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Маріуполя

З 01 березня 2001 року, що не заперечується відповідачем, функції з призначення та виплати пенсії були передані до територіальних управлінь Пенсійного фонду України. Оскільки до виїзду за кордон позивач була зареєстрована в Жовтневому районі м. Маріуполя та Управлінням праці та соціального захисту Жовтневого району м. Маріуполя їй було призначено та виплачувалося пенсійне забезпечення, вона обґрунтовано у серпні 2013 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України саме цього району міста Маріуполя.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дотримав процедуру звернення до пенсійного органу з заявою про поновлення пенсії, передбаченого п.3 Порядку, який узгоджується з положенням ч.1 ст. 44 Закону №1058, оскільки позивач особисто звертався до відповідача Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, який відповідно до діючого законодавства уповноважений приймати рішення щодо поновлення виплати пенсій.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що позивач виїхав за кордон до 07.10.2009 року, а тому права на поновлення виплати пенсії він не має, оскільки з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009, таке право поширюється на всіх осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, як до так і після 07.10.2009, за наявності передбачених законом підстав для отримання пенсії. Дата прийняття рішення Конституційного Суду України визначає його дію в часі, і не обмежує таке право осіб, які виїхали за кордон раніше.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з прийняттям рішення КСУ, позивач має право на поновлення виплати пенсії, правові підставі для невиплати пенсії позивачу як громадянину, що проживає за кордоном, відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята по суті правильно та залишається без змін з мотивів викладених в даній ухвалі.

Керуючись ст.195 ч.1, п. 2 ч.1 ст.197, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 263/9543/14-а залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 263/9543/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

І.Д. Компанієць