Справа № 520/15107/14-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/532/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Прохорова П.А.

при секретарі - Козловій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з вказаним адміністративним позовом до суду, та згідно останньої редакції позовних вимог просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними рішення відповідача про перерахунок пенсії позивача з 01.05.2014 року, зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію з 01.05.2014 року згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року №2-2833/11, та виплатити донараховані суми пенсії, помножені на індекси інфляції за спірний період з 01.05.2014 року по час ухвалення рішення, та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію заподіяної їй моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. Окрім того з тексту адміністративного позову вбачаються вимоги позивача про постановлення окремої ухвали щодо притягнення до відповідальності заступника начальника УПФУ Київського району в м. Одесі, І.М. Ковбасюк, та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що у період з 01.08.2010 року їй, на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси по справі №2-а-2833/11 від 22.07.2011 року, відповідачем було перераховано пенсію із урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2009 рік, відповідно до ст.ст.. 40, 42 ЗУ «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже виплачених сум, та виходячи з такого перерахунку їй виплачувалось пенсійне забезпечення до травня 2014 року, коли відповідачем з власної ініціативи було проведено перерахунок такої пенсії, та її розмір було істотно знижено. Вказаний перерахунок пенсії відповідач обґрунтував виконанням Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року, однак позивач не погоджується з таким перерахунком з тих підстав, що відповідач на час проведення перерахунку по-перше не мав законних підстав для його проведення, а по-друге при проведенні такого перерахунку, на думку позивача мають застосовуватися положення Постанови КМУ №520 від 25.08.2008 року, а не положення Постанови КМУ №327 від 01.05.2012 року. Щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року, то позивач вказувала на те, що на її думку така постанова дотепер законної сили не набула, а отже виконанню не підлягає, та в обґрунтування такого посилалась, зокрема, на відповідь на її письмовий запит, що була надана Київським районним судом щодо відсутності серед матеріалів відповідної адміністративної справи відомостей про набрання зазначеною постановою законної сили.

Свої вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь компенсації спричиненої моральної шкоди, позивач обґрунтувала тим, що внаслідок зазначених, протиправних - на думку позивача, дій зі сторони відповідача, вона втратила душевну рівновагу, а її фізіологічне здоров'я погіршилось, та такі страждання вона оцінює на суму 100000,00 грн.

Представник відповідача звернулась до суду з письмовими запереченнями проти позову у яких вказуючи на правомірність дій посадових осіб пенсійного фонду України та на загальну обов'язковість рішень суду, на порядок набрання законної сили такими рішеннями - просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач надані за текстом позовної заяви, із врахуванням подальших уточнень, пояснення, вказані обставини та заявлені вимоги підтримала, та з такого наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала надані до суду письмові заперечення та у своїх усних поясненнях наголошувала на тому, що копію Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року співробітник Управління пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси отримав нарочно 26.03.2014 року в Канцелярії Київського районного суду м. Одеси, та виходячи з того, що така Постанова набуває законної сили через 5 днів з моменту направлення її копій особам, які брали участь у справі, та того, що подальше оскарження такої постанови не припиняє її дії, за сплином передбаченого законом терміну відповідачем було вжито належних заходів щодо її виконання, оскільки такі обов'язки покладено на відповідача в силу діючого законодавства та компетенцію органів УПФ України.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази, а також оглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи №2-а2833/11 та матеріали пенсійної справи щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, суд встановив наступні обставини.

В травні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси в якому просила суд постановити рішення, яким визнати дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком в повній відповідності з вимогами Закону України із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії з 01.06.2010 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 липня 2011 року позов задоволено, що вбачається з тексту Постанови Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року по справі №2-а2833/11.

Як вбачається з наданих сторонами у судовому засіданні доказів, що підтверджуються аналізом матеріалів пенсійної справи про призначення ОСОБА_1 пенсії, 08.08.2011 року позивач звернулась до відповідача з копією вказаної Постанови Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року з відміткою про набрання постановою законної сили, та за такого, виходячи з засад, визначних ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 14 КАС України (що затверджують загальну обов'язковість судових рішень після набрання ними законної сили), відповідач приступив до виконання такої постанови, у зв'язку з чим було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача у відповідності до змісту резолютивної частини постанови. Разом з тим, виходячи з того, що постанову Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року було постановлено судом за наслідками розгляду справи у порядку письмового провадження адміністративної справи №2-а2833/11, можливість чого передбачена ст. 197 КАС України, та того, що копія такої постанови на адресу відповідача раніше від 08.08.2011 року не надходила (що випливає з відсутності підтвердження серед матеріалів адміністративної справи №2-а2833/11 відомостей про вручення або отримання відповідачем копії зазначеної постанови), не погоджуючись із змістом такого рішення суду відповідач звернувся до Одеського Апеляційного адміністративного суду з відповідною скаргою. До апеляційної скарги відповідачем було долучено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження від 19.08.2011 року (а.с. 35-39 адміністративної справи №2-а2833/11), за наслідками чого 03.02.2012 року ухвалою суду апеляційної інстанції апеляційне провадження у справі було відкрито. При цьому з поданої ОСОБА_1 до Одеського апеляційного адміністративного суду заяви від 01.06.2012 року вбачається, що позивачу було відомо про надходження апеляційної скарги на вказану постанову суду першої інстанції, однак відповідь на вказану заяву ОСОБА_1 надана не була.

18 липня 2012 року Одеський апеляційний адміністративний суд розглянув зазначену апеляційну скаргу та за наслідками її розгляду у порядку письмового провадження ухвалив Постанову, якою вимоги апеляційної скарги задовольнив: Постанову Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року по справі №2-а2833/11 - скасував, та ухвалив нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі.

Згідно змісту долученого до матеріалів адміністративної справи №2-а2833/11 супровідного листа від 20.07.2012 року (а.с. 49 справи №2-а2833/11), сторонам було повідомлено про закінчення апеляційного провадження.

При цьому згідно долученого до матеріалів справи листа Одеського апеляційного адміністративного суду №15712/П-279/11128/14 від 15.09.2014 року, постанова вказаного суду від 18.07.2012 року по справі №2-а2833/11 сторонам не надсилалась через обмежене фінансування суду у 2012 році.

Згідно відомостей пенсійної справи про призначення ОСОБА_1 пенсії, та наданих сторонами у судовому засіданні пояснень, вказана постанова Одеського апеляційного адміністративного суду 26.03.2014 року була отримана представником відповідача нарочно, у канцелярії Київського районного суду м. Одеси, та з огляду на те, що відомостей про отримання відповідачем копії такої постанови у більш ранні строки - відсутні, вбачаються обґрунтованими посилання представника відповідача на обчислення посадовими особами Управління УПФУ у Київському районі процесуальних строків, передбачених ч. 5 ст. 254 КАС України, та виконання зазначеної постанови, після їх сплину.

Так, згідно положень ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції, що постановлена за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у порядку письмового провадження - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 255 КАС України, що кореспондують положенням ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 14 КАС України та ч.5 ст. 124 Конституції України, постанова суду, яка набрала законної сили є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організації, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З викладеного, враховуючи передбачений положеннями ст. 19 Конституції України обов'язок органів державної влади, яким є Управління пенсійного фонду, діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, вживання відповідачем заходів, щодо виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року по сплину 5-ти денного строку після отримання його представником копії такої постанови вбачаються обґрунтованими та законними. При цьому суд додатково зауважує про те, що посилання позивача на факт отримання представником відповідача копії зазначеної постанови як на такий, що не є фактом надсилання йому такої копії, тобто на недотримання формальних підстав початку перебігу строку, передбаченого положеннями ч.5 ст. 254 КАС України, є неналежними, оскільки в силу положень ч.3 ст. 167 КАС України, які регулюють загальний порядок проголошення судового рішення, видачі або направлення судового рішення особам, які беруть участь у справі, та особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, копії судового рішення мають бути видані таким особам у разі їх звернення безпосередньо у суді.

Разом з тим суд не приймає посилання позивача на лист Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2014 року №5956 як на підставу визнання дій відповідача незаконними, оскільки такий лист ґрунтується виключно на матеріалах адміністративної справи №2-а-2833/1, яка не містить відомостей направлення сторонам копії постанови. Однак у судовому засіданні, при огляді зазначеної вище пенсійної справи та вислуховуванні пояснень сторін було встановлено, що відповідачем таку постанову фактично було отримано, а отже, виходячи з того, що законодавець за загальним правилом пов'язує виникнення прав та обов'язків в першу чергу з тим, коли особі, про права та обов'язки якої йдеться, стало відомо, або повинно було стати відомо, про них, суд вважає, що такий доказ (лист від 22 жовтня 2014 року) не спростовує законності дій відповідача.

З тих підстав суд вважає посилання позивача на незаконність дій відповідача в цій частині необґрунтованими, оскільки з моменту отримання 26.03.2014 року відповідачем копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду у відповідача фактично з'явився обов'язок щодо виконання зазначеної постанови відповідно до законодавства України, а тому суд не вбачає незаконності дій останнього.

Щодо посилань позивача на незаконність застосування при проведенні перерахунку її пенсії в зв'язку з виконанням Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року (та відповідно скасуванням Постанови Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року) положень Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 року, в той час як належним, на її думку є застосування положень Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до тексту Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року, вказаний суд дійшов висновку про те, що положення Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року не підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами, а тому суд вважає що такі посилання відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України, згідно якої обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, не можуть бути прийняті судом в ході вирішення цієї справи.

Окрему увагу суд звертає на те, що зазначена постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2012 року була оскаржена позивачем до Вищого адміністративного суду України (ухвала про відкриття провадження від 26.09.2014 року), та за замістом поданих до суду касаційної інстанції письмових пояснень позивач звертала увагу такого суду на зазначені обставини, щодо не направлення на адреси учасників справи судом апеляційної інстанції копій вказаної постанови та щодо виконання такої постанови відповідачем у повному обсязі, та Вищий адміністративний суд, згідно ухвали від 29.10.2014 року, дійшов висновку про необґрунтованість зазначених посилань скаржника щодо порушення норм процесуального або матеріального права судами, а навпаки, підтримав висновки суду Апеляційної інстанції, щодо відсутності правових підстав для застосування положень Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року до правовідносин, що склалися між сторонами, та таким чином суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання дій відповідача при проведенні перерахунку розміру пенсії позивача незаконними з підстав не застосування відповідачем положень зазначеної постанови КМУ.

Виходячи з наведених висновків про необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову в частині визнання дій відповідача незаконними суд вказує на те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсації спричиненої внаслідок незаконних дій моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. задоволенню також не підлягають як похідні від первинної вимоги, щодо якої суд дійшов висновку про законність дій Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси при проведенні перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з виконанням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду.

Щодо викладеної за текстом позовної заяви вимоги позивача про постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності заступника начальника УПФУ Київського району в м. Одесі, І.М. Ковбасюк, дії якої позивач вважає незаконними, суд роз'яснює, що така вимога за своїм змістом не може бути вимогою адміністративного позову, оскільки згідно ст. 166 КАС України (глава 5, Судові рішення), окрема ухвала є самостійним видом рішення суду що постановлюється судом за власною ініціативою, у випадку, коли в ході вирішення справи буде виявлено порушення закону, а з такого слідує, що об'єднання у одному процесуальному документі Рішення у справі по суті та Окремої ухвали суду є неприпустимим, та разом з тим, відповідно до вище наведених висновків щодо обставин, судом не було виявлено порушення закону, а отже така вимога позивача не може бути задоволена судом.

Таким чином суд, виходячи з засад, визначених ст. 7-10 КАС України, щодо того, що суди відправляючи правосуддя керуються принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом та судом, змагальності та диспозитивності, з'ясування всіх обставин по справі, положень ч. 2 ст. 71 КАС України, щодо обов'язку доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктом владних повноважень, суд доходить висновку про законність оскаржуваного рішення відповідача та його дій, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7-10, 71, 71, 158,160, 162, 163, 166, 167, 254, 255 КАС України, ст.ст. 19, 124 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Прохоров П. А.