Справа № 806/4694/14
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"23" грудня 2014 р. Справа № 806/4694/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю сторін: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" листопада 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Коростенського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2014 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Коростенського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (далі - Коростенський МВ УМВС України в Житомирській області) про зобов'язання виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічні відпустки за період 2003-2011рр., відшкодування моральної шкоди у розмірі 14000 грн. 00 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2014року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у справі, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що застосуванню до даних правовідносин підлягають положення ст. 24 Закону України «Про відпустки», якою зобов'язано роботодавця виплачувати грошові компенсації за дні невикористаних щорічних відпусток.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши перевірку доводів апеляційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 7 серпня 1999 року до 11 січня 2012 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а зокрема - Коростенський МВ УМВС України в Житомирській області (а.с.2-3).

Наказом від 11 січня 2012 року №7 позивач звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу (а.с.26, 38).

11 вересня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату йому грошової компенсації за невикористані відпустки (а.с.7).

Листом УМВС України в Житомирській області Коростенського міського відділу від 17 вересня 2014 року №14581 у виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки було відмовлено (а.с.8).

Згідно з довідкою УМВС України в Житомирській області Коростенського міського відділу від 16 червня 2014 року №9484 позивач не перебував у чергових відпустках у період з липня 2003 року до січня 2012 року, а саме: за 2003 рік у кількості 13 діб, за 2004 рік - 30 діб, за 2006 рік - 30 діб, за 2007 рік - 30 діб, 2008 рік - 23 доби, 2010 рік - 35 діб, 2011 рік - 35 діб. Частково використав чергову відпустку за 2008 рік з 31 грудня 2008 року до 11 січня 2009 року, терміном 12 діб, залишок невикористаної відпустки за 2008 рік складає 23 доби. (а.с.9).

У день звільнення 11 січня 2012 року з позивачем не було проведено розрахунок за невикористану відпустку за 2012 рік, оскільки позивачем не було відпрацьовано повний місяць. Компенсація за невикористані відпустки за 2003-2004, 2006-2008, 2010-2011 роки позивачу виплачена не була. Що сторонами у судовому засіданні не заперечувалось.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 56 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української PCP №114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення №114) особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Відтак, проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ регулюється спеціальними нормами Закону України «Про міліцію» та Положення №114, які є пріоритетними перед загальними нормами Кодексу законів про працю України та Закону України від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР "Про відпустки".

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористані за 2003-2004, 2006-2008, 2010-2011 роках відпустки не підлягають задоволенню, оскільки Положенням №114 не передбачена виплата грошової компенсації за дні невикористаних відпусток, окрім як за невикористану в році звільнення відпустку.

Поряд із зазначеним, колегією суддів встановлено, що правова позиція щодо розгляду спорів з приводу виплати грошової компенсації за дні невикористаних відпусток викладена Верховним судом України у постанові від 14.10.2014року. Аналогічний висновок викладений у постанові Вищого адміністративного суду від 23.11.2010року (справа К-2113/07).

За обумовлених обставин, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду України приходить до висновку, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Коростенський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області вул.Грушевського, 5,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4-третій особі: - ,