Справа № 804/4152/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2014 р. Справа № 804/4152/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Шевцовій М.Ю.
представника позивача Олефіренко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Метал» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, -
25.03.14 року Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробниче підприємство «Метал» (далі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить визнати протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, які полягають у проведенні документальної невиїзної перевірки позивача, в результаті яких було складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ТОВ НВП «Метал» № 63/151/20195796 від 15.01.2014 року.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, п. 79.1 ст.79 Кодексу та рішення керівника від 15.01.14 № 81/151 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності нарахування та сплати ТОВ НВП «Метал» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 18.12.12 № 24361502 та податкових декларацій за листопад - грудень 2012 року та січень, липень 2013 року. Позивач вважає дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по проведенню документальної невиїзної перевірки протиправними, оскільки на адресу підприємства не було своєчасно направлено копію наказу про проведення перевірки у зв'язку з чим, були порушені права та інтереси позивача.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов із підстав викладених в ньому.
Відповідач - Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи, та з яких свідчить, що невиїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Метал» за результатами якої складено Акт № 63/151/20195796 від 15.01.2014 року, проведено в межах повноважень та у спосіб, передбачений Податковим кодексом України, у зв'язку із чим, доводи позивача щодо протиправності дій контролюючого органу при проведенні перевірки є безпідставними, а позов підлягає залишенню без задоволення.
Представник відповідача в судове засідання 28.04.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Причину неявки в судове засідання суду не повідомляв, у зв'язку із чим у відповідності до положень ч. 4 ст. 128 КАС України, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, здійснивши аналіз норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, суд при прийняті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом, зокрема, документальні перевірки (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Вважаючи дії відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки протиправними, позивач у якості підстав для таких висновків зазначає, що на адресу підприємства своєчасно не було направлено рішення керівника, оформленого наказом та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, чим були порушені права платника податків.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Правовідносини з приводу проведення органами державної податкової служби України документальних позапланових невиїзних перевірок унормовані ст.79 ПКУ.
Відповідно до п.79.2 ст.79 ПКУ документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Згідно з п.79.1 ст.79 ПКУ обставини, які є підставами для прийняття податковим органом рішення про проведення перевірки діяльності платника податків, визначені ст.ст.77 і 78 Податкового кодексу України. Положеннями пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПКУ передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється в разі, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Аналізуючи положення наведеної норми матеріального права в кореспонденції з приписами ст.42 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки може бути прийнято податковим органом лише в разі одночасної наявності таких умов: 1) належного складення податковим органом і направлення адресу платника податків обов'язкового письмового запиту, 2) фактичного отримання платником податків такого запиту, тобто вручення запиту під підпис посадовій (службовій) особі платника податків або уповноваженому представнику платника податків чи повернення до податкового органу поштового повідомлення про вручення такого запиту платнику податків, 3) минування строку в 10 робочих днів від дня отримання платником податків письмового запиту податкового органу, 4) ненадання платником податків до податкового органу письмових пояснень та документальних підтверджень по суті отриманого запиту.
Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджений Наказом Державної податкової служби України № 984 від 22.12.2010.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
За правилами п.7 р. IV вказаного Порядку, за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення.
Таким чином, податковим законодавством встановлено повноваження та обов'язок податкового органу скласти акт за результатами проведеної в установленому порядку перевірки, при цьому акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту, а не акт перевірки.
Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень у разі виникнення спору щодо прийнятих на підставі такого акту рішень. Оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору про оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, дій податкового органу, що здійснюються за таким актом перевірки, та впливають на права та законні інтереси платника податків.
Таким чином акт перевірки є фіскальним документом, в якому відображені встановлені обставини та порушення з боку платника податків, викладені висновки перевіряючи, які самі по собі не тягнуть жодних правових наслідків для позивача, а тому не потребують судового захисту права та інтереси останнього.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не оскаржуються підстави для проведення перевірки, визначені ст.ст.77 і 78 Податкового кодексу України. Факт направлення запиту та отримання податковим органом копій первинних документів від позивача (платіжні доручення на сплату податків) підтверджується інформацією, зазначеною в Акті перевірки № 63/151/20195796 від 15.01.2014 року (а.с. 8), та не заперечувалось позивачем в ході розгляду справи.
Тобто, дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки та складенню акта про результати перевірки щодо своєчасності сплати податку на додану вартість по підприємству ТОВ НВП «Метал» від 15.01.2014 № 63/151/20195796 та нарахуванню штрафних санкцій відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Перевіривши обґрунтованість доводів позивача наявними у справі доказами, суд відзначає, що управлінська діяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка полягала у вчиненні дій по прийняттю рішення про проведення перевірки та фактичного її проведення, відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України.
Беручи до уваги наведене, позовні вимоги про визнання дій відповідача щодо проведення перевірки протиправними підлягають залишенню без задоволення, позаяк платник податків в ході судового розгляду не довів наявності порушеного права, захист якого, з огляду на положення ст.2 КАС України, є завданням адміністративного судочинства.
Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Метал» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева