Справа № П/808/178/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2014 рокусправа № П/808/178/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Мельника В.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, зобов'язання вчинити дії, та повернення з Державного бюджету надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» звернувся 10.01.2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Запорізької митниці Міндоходів. Просив визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про корегування митної вартості товарів № 112020001/2013/000037/2 від 17.10.2013 р., зобов'язати відповідача в установленому законодавством порядку скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області подання про повернення товариству «Пологівській хімічний завод «Коагулянт» з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 6 440, 73 грн., та мито в розмірі 1 678,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, відповідачем у порушення норм діючого митного законодавства України, винесене протиправне рішення, яким скоригована заявлена позивачем за ціною контракту митна вартість товару, що призвело до порушення його прав та законних інтересів, а також понесення значних матеріальних втрат. Позивач вважає, що визначення ним митної вартості імпортованих товарів за ціною контракту є правомірним, а оскаржуване рішення відповідача від 17.10.2013 року про коригування митної вартості товарів за резервним методом є протиправним, отже, таке рішення підлягає скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року позов позивача задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 112020001/2013/000037/2 від 17.10.2013 року, винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт». Зобов'язано відповідача в установленому законодавством порядку скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області подання про повернення ТОВ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 6 440 (шість тисяч чотириста сорок) грн. 73 коп. та мито в розмірі 1 678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. 86 коп.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що дійсною підставою коригування митної вартості є не допущені декларантом порушення, а наявність в базі даних митниці інформації про вищу митну вартість на аналогічний товар, у зв'язку з чим митний орган підвищив митну вартість. Митний органи не надав аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, країна виробництва, обсяги поставок, наявність знижок тощо), тому митний орган неправомірно відмовив позивачу у визначенні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, митним органом подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що декларантом додаткові документи були надані у не повному обсязі, а додатково надані документи містили розбіжності. За результатами проведеної консультації узгоджено і прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за 6-м методом згідно ст. 64 МКУ.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представником позивача надана заява про розгляд справи у його відсутності.

Представником відповідача надано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з одночасним розглядом інших справ. Натомість доказів цієї обставини представником не надано, у зв'язку з чим дане клопотання залишено без задоволення.

В порядку ст. 41 КАС України судове засідання не фіксується технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2013 № 009-069-СG13 з Компанією "ATAI" S.R.L (Республіка Молдова) (Продавець) та відповідно до додатку № 1 від 01.08.2013 і комерційного інвойсу від 02.10.2013 № АТ 3811, позивачем (Покупець) придбано кислоту хлористоводневу технічну (соляна кислота), визначеної в додатку та інвойсі асортименту, кількості, ціни, загальною вартістю 1305,10 EUR (14 162, 03 грн.). При цьому вартість перевезення складає - 2 278 EUR.

Даний товар подано до митного оформлення згідно ВМД № 112020001/2013/001267 від 09.10.2013 та задекларовано його митну вартість згідно із ст. 58 Митного кодексу України за першим методом (за ціною договору) та митна вартість товару становить 1 305, 10 EUR (14 162, 03 грн.). На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару, позивачем подано митному органу наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт № 009-069-СG13 від 01.08.2013р. з додатком № 1, на поставку кислоти хлористоводневої технічної (соляної кислоти), укладений між позивачем та суб'єктом зовнішньо - економічної діяльності - продавцем за контрактом - компанією "ATAI" S.R.L.;

- договір перевезення № 309-075ВG13 від 22.08.2013 р., на перевезення кислоти хлористоводневої технічної (соляної кислоти) укладений між Позивачем та компанією "ATAI" S.R.L. (перевізником за договором);

- дозвіл на ввезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів № 239/1-2013, виданий Позивачу на ввезення автомобільним транспортом кислоти хлористоводневої технічної (соляної кислоти) у кількості 24 тони (однієї автоцистерни) від експортера - компанії "ATAI" S.R.L. Республіка Молдова;

- дозвіл Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 224-вр від 09.12.2011р. на право здійснення Позивачем зберігання/використання соляної кислоти;

- інвойс № АТ 3811 від 02.10.2013р., на оплату кислоти хлористоводневої технічної (соляної кислоти), поставленої відповідно до умов контракту № 009-069-СG13 від 01.08.13р. з додатком № 1 у кількості 22,780 тн. на суму 1 025, 10 Євро;

- ліцензія серії АВ № 582708 Державного комітету України з питань контролю наркотиками, видана Позивачу на право придбання, зберігання, ввезення на територію Ураїни, реалізацію (відпуск), використання прекурсорів (списку 2 таблиці IV) «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів»;

- платіжне доручення № 1739 від 08.10.2013 р. про перерахування коштів у розмірі 1 025,10 Євро за кислоту соляну згідно контракту № № 009-069-СG13 від 01.08.13р.;

- сертифікат якості на кислоту хлористоводневу технічну (соляну кислоту) № 6735 від 02.10.2013 р. (оригінал, переклад);

- довідка від 02.10.13р. про транспортні витрати з доставки вантажу у розмірі 2 278 Євро.

Митним органом скориговано митну вартість товару у сторону збільшення та визначено її на рівні 4100, 40 Євро (44 494, 63 грн.), про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2013 № 112020001/2013/000037/2.

Митним органом направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для визначення митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На зазначений запит позивачем до митного органу надано:

- додаток № 17 від 02.08.2013 р. до контракту на постачання кислоти соляної між компанією СНІМСОМРLЕХ S.A BORZESTI та "ATAI" S.R.L. з метою підтвердження рівня ціни заводу-виробника, яка склала 38 Євро за тону;

- копію експортної митної декларації для підтвердження ціни країни-експортера;

- інвойс заводу-виробника на оплату кислоти хлористоводневої технічної (соляної кислоти), поставленої компанії "ATAI" S.R.L. для експорту Позивачу у кількості 22,780 тн. за ціною 38 Євро на суму 865,64 Євро;

- комерційну пропозицію компанії АТАІ щодо рівня цін на товар.

В графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що його прийнято у зв'язку з тим, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах наявні розбіжності), а саме: в комерційній пропозиції № 231/1 від 10.07.2013 назва продукту "соляна кислота синтетична (мін 32 %)" (згідно сертифікату якості № 6735 від 02.10.2013 - 34 % (мін 33 %); в рахунок № ССВ ЕІ 13240/02.10.2013 на здійснення платежів продавцем третім особам назва продукту "кислота хлористоводнева", що не відповідає назві за сертифікатом якості та інвойсом № АТ 3811 від 02.10.2013 "кислота хлористоводнева технічна (соляна кислота)". Виписку з бухгалтерської документації та каталоги, прайс - листи виробника товару позивачем не були надані.

Також підставою для прийняття митним органом рішення є висновок митного органу, про те, що документи, надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять певний ряд розбіжностей а саме: 1) згідно умов контракту № 009-069-СG13 від 01.08.13р. у частині п.4.3 зазначено, що кожна партія товару супроводжується оригіналом інвойсу, але з даною партією товару оригінал інвойсу не надходив; 2) в довідці про транспортні витрати від 02.10.13 відсутнє посилання на товаротранспортну накладну та не вказано назву товару; 3) в платіжному дорученні № 1739 від 08.10.13р. відсутнє посилання на додаток № 1 до контракту № 009-069-СG13 від 01.08.13р. Тому дане платіжне доручення відображає лише рух коштів. Так, позивач із визначеною відповідачем митною вартістю товару не погодився та скористався наданим ч.7 статті 55 Митного кодексу України правом на звернення до митного органу із заявою про випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг на умовах фінансової гарантії.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно застосував до даних правовідносин норми Митного кодексу України від 13.03.2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством. Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 Митного кодексу України.

Як визначено в ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Водночас, як встановлено ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, згідно ч. 2 цієї статті, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинами 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Перелік додаткових документів визначено в цій же ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно матеріалів справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару всі необхідні основні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Подані основні документи, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. При цьому вказані документи окремо містили додаткові відомості про витрати, додаткові витрати, що включалися до ціни.

Таким чином, подані документи підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 ст. 58 МКУ.

У ході розгляду справи відповідачем не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей, не спростовано вартість оцінюваних товарів і вартість транспортних витрат. Митним органом не доведено наявність передбачених ч. 3 чи ч. 4 ст. 53 МКУ підстав для витребування у позивача (декларанта) додаткових документів, а саме відповідач не підтвердив наявність у поданих позивачем основних документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно матеріалів справи позивачем з метою підтвердження заявленої ним митної вартості товару, подавалися митному органу відповідні обов'язкові та додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості імпортованих товарів, проте вони не були визнані відповідачем достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані декларантом документи, є такими, що в повній мірі ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують його ціну, що підлягає сплаті на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість зазначеного товару за ціною договору.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які би впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено.

Таким чином, зроблені відповідачем у гр. 33 оскаржуваного рішення записи не свідчать про дійсну наявність розбіжностей у кількісних і вартісних показниках оцінюваного товару та не доводять наявність визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, тому їх подання (неподання) декларантом не впливає на правильність визначення митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Крім того, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що дана позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (№ 26347525 згідно Єдиного державного реєстру судових рішень).

Дійсною підставою коригування митної вартості в даній справі є не допущені декларантом порушення, а наявність в базі даних митниці інформації про іншу митну вартість на аналогічний товар, у зв'язку з чим митний орган підвищив позивачу митну вартість товару. Суд першої інстанції правильно зазначив, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, країна виробництва, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Тому на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом.

Прийняття митним органом неправомірного рішення призвело до надмірної сплати позивачем при митному оформленні товару ПДВ та мита на загальну суму 8119,59 грн.

Згідно пп. "а" п. 1 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженому спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1095/14362, дія цього Порядку не поширюється на повернення надмірно перерахованих (унесених) платниками коштів на депозитні рахунки, відкриті на ім'я митних органів в органах Державного казначейства України, за балансовим рахунком 3734 "Депозитні рахунки органів стягнення" як передоплата, або на відповідний рахунок, відкритий митним органом у вповноваженому банку за балансовим рахунком 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарської діяльності" як доплата або грошова застава.

Зазначений порядок передбачає, що повернення зазначених платежів здійснюється органами Державної казначейської служби України на підставі висновку органу Міністерства доходів і зборів України.

Враховуючи неправомірність рішення митного органу про коригування митної вартості товару та зважаючи на обґрунтованість і документальне підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання скласти та надати ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області подання про повернення позивачу надмірно сплачених сум при митному оформленні товару кошти підлягають задоволенню.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, зобов'язання вчинити дії, та повернення з Державного бюджету надміру сплачених коштів - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Л.П. Туркіна