Справа № 308/16373/14-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2014-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2014 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Козар Г.В.

з участю представника позивача Балог О.Ю.

відповідача ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за позовом 94-го прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина Гамбії ОСОБА_2 про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

94-й прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Гамбії ОСОБА_2 про примусове видворення. Позов обґрунтовано тим, що 23.12.2014 р. відповідач затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу. Рішення про примусове повернення за межі України від 24.12.2014 р. відповідач не виконав у зв'язку з відсутністю в нього документів, що дають право на перетин державного кордону як України, так і інших країн, та достатніх коштів. На підставі п. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач просить примусово видворити відповідача в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач та його адвокат в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення та просили суд прийняти до уваги, що на території України відповідач звернувся до відповідних органів із заявою про надання йому статусу біженця.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази суд проходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України).

Судом встановлено, що 23.12.2014 р. відповідача було затримано прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу.

24.12.2014 р. начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу 94-го прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Гамбії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зобов'язанням його покинути територію України у строк до 26.12.2014 р.

У встановлений строк відповідач територію України не покинув.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України від 22.09.2011 р. № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно підтвердження № 4929, виданого Регіональним представництвом в Білорусі, Молдові та Україні Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців УВКБ ООН, ОСОБА_2 звернувся до Регіонального представництва в Білорусі, Молдові та Україні з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця в Україні у відповідності до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 22 липня 2011 року. Ця особа також звернулася до УВКБ ООН щодо пошуку міжнародного захисту і визначення найбільш прийнятного довготермінового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» містить пряму заборону вислання або примусового повернення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, до країни, з якої вони прибули та де їх життю або свободі загрожує небезпека.

У відповідності до роз'яснень, що містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повезених із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р., примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Враховуючи наявність вищенаведеного підтвердження про звернення ОСОБА_2 до Регіонального представництва в Білорусі, Молдові та Україні, і беручи до уваги те, що до вирішення питання про надання або відмову у наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову 94-го прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина Гамбії ОСОБА_2 про примусове видворення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуюча Сарай А.І.