Справа № 808/8718/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 808/8718/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року у справі № 808/8718/13-а за адміністративним позовом Фізичної особи-підпрємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду першої інстанції із адміністративним позовом до Бердянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі-відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача, які полягали у встановленні в акті №50/1720/НОМЕР_1 від 16.04.2013 факту заниження СПД ОСОБА_1 зобов'язань з орендної плати за землю на загальну суму 109 808,05 грн. на підставі визначення представниками ДПІ нормативно грошової оцінки земельної ділянки, зміні коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки та здійсненні розрахунку суми орендної плати за землю.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання дій протиправними, - відмовлено повністю.

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що суд першої інстанції при винесенні постанови не дослідив всіх обставин справи, чим порушив норми матеріального та процесуального права. Просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.11 п. 78.1. ст. 78 ПК згідно до постанови старшого слідчого СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до направлення № 220546 від 01.04.2013 та наказу від 01.04.2013 № 525 проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства зі сплати за землю за період з 01.03.2008 по 31.12.2012, щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1, про що складено акт № 50/1720/НОМЕР_1 від 16.04.2013.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 розділу 7 Наказу № 548 від 23.07.2010, п. 1.4 "Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", затвердженого Наказом № 18/15/21/11 від 27.01.2006, ст. 23 Закону України "Про плату за землю" та ст. 271 ПК України, що призвело до заниження бази оподаткування з орендної плати за землю та відповідно до заниження податкових зобов'язань з орендної плати за землю підприємця на загальну суму 109 808,05 грн., в т.ч. по періодам: 01.03.2008 - 31.12.2008 - 18 222,84 грн., 2009 рік - 12 916,39 грн., 2010 рік - 13 678,24 грн., 2011 рік - 32 495,29 грн., 2012 рік - 32 495,29 грн.

Супровідним листом від 17.04.2013 № 6986/10/11-211 Бердянська ОДПІ Запорізької області направила старшому слідчому СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області майору міліції Трубнікову А.М. копію акту № 50/1720/НОМЕР_1 від 16.04.2013.

Не погоджуючись із діями податкового органу, щодо встановлення в акті перевірки факту заниження зобов'язань з орендної плати за землю ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акту певних висновків не можуть порушувати права платника податків.

Содова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції 28.09.2005 між ФОП ОСОБА_1 та Бердянською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого підприємцю передавалась в строкове платне користування земельна ділянка площею 0,35 га для будівництва туристичного притулку, яка знаходиться у м. Бердянськ Запорізької області по бул. Тінистому.

Пунктом 4.1 договору оренди землі від 28.09.2005 встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 2% від її грошової оцінки.

Відповідно до Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки № 414 від 10.06.2005 земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення та коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки складає 0,5.

ФОП ОСОБА_1 було побудовано туристичний притулок та 28.11.2007 виготовлений технічний паспорт на об'єкт нерухомості.

05.05.2008 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на новозбудований туристичний притулок про що видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

17.04.2008 Бердянською міською радою було прийнято рішення № 18 про поновлення ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), та без зміни її цільового призначення, передавши в короткострокову оренду для розміщення та обслуговування туристичного притулку, строком до 01.04.2013. Пунктом 9 договору оренди землі, укладеного між Бердянською міською радою та ФОП ОСОБА_1 від 27.05.2008 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2 % нормативної грошової оцінки землі, що становить 6 169,84 грн. (1,76 грн. за 1 кв.м.) на рік.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган в даному випадку не міг самостійно змінювати розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зокрема, і за рахунок зміни коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки, виходячи з правової позиції Верховного Суду України у постанові від 11.06.2013 по справі № 21-166а13.

Суб'єктами права власності на землю відповідно до пункту "б" статті 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (пункт "в" статті 12 ЗК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України від 3 липня 1992 року № 2535-XIІ "Про плату за землю" (далі - Закон № 2535-XIІ) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Граничний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, встановлено Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV), та є обов'язковим при укладанні відповідних договорів.

Відповідно до частини першої статті 21 цього ж Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного податку відповідно до статті 13 Закону № 2535-XIІ є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

За частиною четвертою статті 21 Закону № 161-XIV зі змінами, внесеними Законом № 309-VI, річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю".

З 2011 року, відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду ( п. 288.3 ст. 288 ПК України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 ПК України).

Відповідно до п.288.5 ст. 188 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Статтею 30 Закону № 2535-XIІ визначалось, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами тощо. Суб'єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства. Якщо ж договір пов'язаний зі сплатою податків і, на думку суб'єкта владних повноважень, спрямований на ухилення від їх сплати, останній, за допомогою адміністративних заходів, уповноважений відновити публічний порядок.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки № 50/1720/НОМЕР_1 від 16.04.2013 про заниження податкових зобов'язань з орендної плати за землю підприємця на загальну суму 109 808,05 грн. є безпідставними.

Разом з тим, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушеної її права, свободи або інтереси.

Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом по стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом (абзац 4 пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів.

Відповідно до викладеного, діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Тому як власне акт перевірки, так і дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки. Водночас, таке право виникає у зв'язку із самим фактом складення акту безвідносно до його конкретного змісту.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 09.12.2013 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов