Справа № 2а/1570/2468/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ К/9991/72475/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О., Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про визнання незаконними і скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, позов задоволено частково.

Скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області №175 від 14.02.2011 року «Про покарання працівників Малиновського РВ ОМУ ГУМВС» та №87 о/с від 28.02.2011 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 Поновлено позивача на вказаній посаді і зобов'язано Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області здійснити розрахунок та виплатити позивачу грошове утримання за час вимушеного прогулу з 10.03.2011 року по день поновлення на роботі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ці рішення і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з серпня 1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № № 87 о/с від 28 лютого 2011 року позивача звільнено з посади старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття зазначеного наказу став наказ Головного управління МВС України в Одеській області від 14 лютого 2011 року № 175 за фактом порушення працівниками Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 10 Закону України «Про міліцію», Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 11 січня 1996 року № 18, Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України, ухваленого рішенням колегії МВС України від 05 жовтня 2000 року № 7км/8, Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 не дотримано зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ України, що виразилося у зловживанні службовим становищем з метою створення видимості позитивних результатів роботи та штучного завищення показників в службовій діяльності, вступ у неділові стосунки з раніше неодноразово судимим гр. ОСОБА_7, фальсифікування матеріалів щодо затримання останнього з наркотичною речовиною.

Порядок та підстави проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України "Про міліцію", Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Зокрема, пункт 66 вказаного Положення передбачає, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3640-ІV (далі - Статут).

Статтею 5 Статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно статті 12 Статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників.

Власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений п. 14 Статуту, який визначає, що з метою з'ясування вcix обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні витребувати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до п. 2 Інструкції "Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої наказом МВС України № 552 від 6.12.1991 (далі Інструкція), завданням службового розслідування є повне, об'єктивне і всебічне розслідування обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин і умов, що сприяли їх скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожний винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав. Службове розслідування має сприяти дотриманню законності, викорененню випадків її порушення, а також вихованню у особового складу органів внутрішніх справ усвідомлення обов'язковості, точного і безумовного дотримання законодавства.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є: заяви, скарги, листи громадян; повідомлення державних органів, громадських організацій, телебачення, радіо та інших засобів масової інформації; повідомлення органів дізнання, попереднього слідства, прокурора, суду; повідомлення працівників органів внутрішніх справ про допущені або виявлені порушення.

Зокрема, висновок службового розслідування повинен містити привід для призначення службового розслідування, посаду, звання і прізвище працівника, що проводив службове розслідування, посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіту, час служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді особи, у відношенні якої проведено службове розслідування, суть встановленого порушення та його наслідки, чим підтверджується чи виключається вина працівника, обставини, що пом'якшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню, пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення або міри громадського впливу, направлення матеріалів в слідчі органи або про припинення службового розслідування.

Відповідно до п. 9 Інструкції службове розслідування проводять у місячний термін з дня надходження до органу внутрішніх справ заяви, скарги, інформації чи повідомлення про порушення.

Згідно з п.18 Інструкції висновок по результатах службового розслідування підписується особою чи особами, що безпосередньо його проводили. До затвердження висновку керівником органу внутрішніх справ з ним ознайомлюються: керівник, підлеглі якого проводили службове розслідування, та керівник служби, працівник якої допустив порушення. При ознайомленні вказані керівники висловлюють згоду з запропонованими висновками або не погоджуються з ними, про що роблять відповідну відмітку та викладають свою окрему думку з конкретними пропозиціями в додатку до висновку.

У відповідності до п. 13 Інструкції посадова особа при проведенні службового розслідування має право отримувати від працівників органів внутрішніх справ та громадян письмові пояснення.

Пунктами 14, 14.1, 14.3 і 14.8 Інструкції передбачено, що посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана: прийняти всі законні заходи по встановленню обставин, вказаних у п. 10 цієї Інструкції; дотримуватись передбачених законом прав та інтересів заявника, особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування; роз'яснювати заявникам і особам, у відношенні яких проводиться службове розслідування, їх права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати в ході розслідування та по його закінченню заяви та клопотання; ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої.

Судами встановлено, що накази про призначення проведення службового розслідування і визначення осіб, яким доручалось його проведення, не виносились; не можливо встановити термін проведення зазначеного службового розслідування та осіб, яким безпосередньо було доручено проведення такого розслідування; у висновку зазначеного службового розслідування є посилання на пояснення ОСОБА_8 щодо підтвердження обставин його затримання, однак вказані пояснення у матеріалах службового розслідування відсутні. Крім того, в основу висновку службового розслідування покладено виключно пояснення ОСОБА_8, отримані 31 січня 2011 року під час проведення службового розслідування посадовою особою відповідача, стосовно якої відсутні документи, що підтверджують доручення проведення такій особі службового розслідування.

У висновку службового розслідування також є посилання на пояснення ОСОБА_8, отримані заступником начальника сектору дільничних інспекторів міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що підтверджують правомірність його затримання, які суперечать поясненням останнього від 31 січня 2011 року та які відсутні в матеріалах службового розслідування.

Аналізуючи приведене законодавство, нормативні акти, які врегульовують спірні правовідносини, та враховуючи наявність порушень вимог Інструкції при проведенні службової перевірки, відсутність необхідних доказів, зібраних у встановленому законом порядку, які б підтверджували допущені ОСОБА_4 порушення, його характеризуючі дані, послужний список за період служби, а також відсутність у нього порушень дисципліни, колегія суддів погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер