Справа № 872/14396/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 808/4628/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю:

представників позивача: Слюсарова О.О., Грони Д.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року у справі №808/4628/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Босал-ЗАЗ" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

08 травня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Босал-ЗАЗ" звернулось до суду з адміністративним позовом в якому ппросило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості №112050000/2012/0000734/2 від 07.11.2012 року, визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості №112050000/2012/000735/2 від 07.11.2012 року.

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, він задекларував їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), до декларації додав документи, що підтверджують їх вартість згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 07.11.2012 року №112050000/2012/0000734/2 та №112050000/2012/000735/2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Запорізька митниця Міндоходів звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що заявлена декларантом митна вартість товару не підтверджена належними документами під час здійснення митного оформлення товару. Так, на підтвердження правильності самостійно визначеної вартості декларантом до митного органу було надано пакет документів, що має розбіжності та суттєві невідповідності, що унеможливило визначення правильності заявленої митної вартості за методом №1. Отже, митницею обгрунтовано було вжито низку заходів по самостійному визначенню митної вартості товару, та скориговано митну вартість товару за 6 (резервним) методом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2009 між ТОВ «Босал-ЗАЗ» (надалі - покупець) та компанія «ThyssenKrupp Stal Serwis Polska», Польша (надалі - продавець) укладено контракт № BZ-68 (далі - контракт), відповідно до якого продавець зобов'язаний продати, а покупець купити для власних виробничих цілей плоский прокат (листова сталь) в рулонах для виготовлення корпуса глушника вихлопної системи автомобілів на загальну суму 500000,00 євро. Відповідно до пп.2.2 п.2 контракту відвантаження товару здійснюється продавцем протягом 2-х днів з моменту подачі автомобіля під завантаження.

07.11.2012 року на адресу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ» поступив вантаж від компанії «ThyssenKrupp Stal Serwis Polska» прокат плоский з нелегованої сталі з іншим покриттям алюмінієм, код УКТ ЗЕД , на двох вантажних автомобілях.

При митному оформленні товару, який надійшов за контрактом для ТОВ «Босал-ЗАЗ», на Запорізьку митницю, митний пост «Запоріжжя-Центральний», подано ВМД №112050000/2012/025045 та №112050000/2012/025042 від 07.11.12 р. для митного оформлення вантажу у режимі імпорт. Митна вартість товару була визначена декларантом відповідно до ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України в розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до методу визначення митної вартості №1 позивачем надані документи:

- декларація митної вартості до кожної митної декларації (відповідно до положення п.1.4. Наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 р.;

- зовнішньоекономічний контракт В2-68 від 13.03.2012 з додатками №95 та №94 до нього, в яких зазначена фактична кількість, ціна та вартість товарів за даними поставками;

- рахунки фактури (інвойси): 055728;

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, довідки про транспортні витрати №511/12-52 та № 511/12-12 від 05.11.2012 року.

Крім того, позивачем подано додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів:

- прайс - лист виробника товарів (лист б/н від 02.10.2012);

- виписка з бухгалтерської документації виробника (екранна копія відомостей з бухгалтерської документації виробника);

- інформація біржових організацій про вартість товару (роздруківка цінової інформації з веб-сайту www.metaltorg.ru).

Однак, Запорізька митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та підставі ч.5 ст.54 Митного кодексу України, витребувала додаткові документи для визначення митної вартості, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач ознайомлений з даною вимогою, скористався правом випуску товару у вільний обіг під гарантійне зобов'язання. Запорізька митниця самостійно здійснила митну оцінку вартості товарів, які поставлялись за контрактом, про що були видані рішення про коригування митної вартості товару від 07.11.2012 №112050000/2012/000734/2 та №112050000/2012/000735/2.

Листом №5 від 09.01.13 р. позивач звернувся до митниці з проханням переглянути рішення про коригування митної вартості товару у зв'язку з наданням всіх необхідних документів для оформлення товару за першим методом визначення митної вартості. Запорізька митниця листом №07-02-23-24/416 від 15.01.13 р. повідомила підприємство позивача про відсутність підстав для перегляду та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 07.11.2012 №112050000/2012/000734/2 та №112050000/2012/000735/2, оскільки:

- бухгалтерські документи ТОВ «Босал-ЗАЗ» (прибуткові накладні від 08.11.2012 №025144, 025145) не дають можливості ідентифікувати їх належність до задекларованої партії товару - відсутнє яке-небудь посилання, що пов'язує прибуткові накладні до задекларованого товару;

- висновок про вартість товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (лист ДП «Держзовнішінформ» від 16.11.2012 №9/770) не може бути прийнятий для підтвердження митної вартості, адже не містить посилання на конкретні джерела інформації, лише на комерційну пропозицію виробника від 02.10.2012 року;

- інвойси не містять інформації щодо контракту, специфікації, що не дає можливості однозначно ідентифікувати дану поставку;

- інформація щодо цін з сайту metaltarg.ru підготовлена на період з 19.10.2012 по 26.10.2012. Дата специфікації на конкретну поставку товару - 02.11.2012.

Правомірність та обгрунтованість рішень про коригування митної вартості товару від 07.11.2012 №112050000/2012/000734/2 та №112050000/2012/000735/2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи до митного формлення товару, відповідають вимогам чинного законодавства та є достатніми для визначення митної вартості товару за методом номер один - за ціною зовнішньоекономічного контракту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.249 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування податків і зборів визначається на підставі заяви власника цих товарів чи уповноваженої ним особи за умови надання підтверджувальних документів (товарних чеків, ярликів тощо), які можна ідентифікувати з наявними товарами. При визначенні митної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

За відсутності таких підтверджень або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари та відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою матеріального права митні органи наділені повноваженнями щодо самостійного визначення митної вартості товарів у разі відсутності підтверджувальних документів вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України або у разі виникнення сумнів щодо достовірностей відомостей про заявлену вартість товару.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до митного органу було подано пакет документів, яким повністю підтверджено ппідстави визначення митної вартсоті товару за методом №1.

Разом з тим, на думку відповідача, документи були надані не в повному обсязі, у зв'язку з чим, митницею прийняті рішення про визначення митної вартості товару із застосуванням методу №6.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у спірних правовідносинах, митний орган, при визначені митної вартості товару повинен був діяти на підставі та у спосіб, що визначені законами України.

Методи визначення митної вартості товарів встановлені статтею 266 Митного кодексу України

Так, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Таким чином, наведеною нормою матеріального права встановлено як методи визначення митної вартості товарів так і порядок їх застосування.

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. Однак, у спірному випадку Запорізька митниця відразу використала метод визначення митної вартості №6, не дослідивши у повній мірі усі обставини, які впливали на рівень ціни, заявленої декларантом.

Разом з тим, оскаржене рішення про визначення митної вартості товару не містять в собі відомостей про те, які обставини унеможливлювали застосувати для визначення митної вартості товару методи №2-5, що стало законною підставою для застосування методу №6. З оскаржуваних рішень вбачається, що основною підставою для визначення митницею вартості товару за резервним методом було подання додатково витребуваних документів не в повному обсязі та відмовою надати інші додаткові документи.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів або відмова у такому наданні, за відсутності достатнього обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо посилань представника відповідача на невідповідність наданих позивачем для митного оформлення документів, а саме інвойсу та пакувального листа, як на підставу для здійснення коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, 2 ст. 264 Митного кодексу України, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Ст. 255 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, на декларанта чинним митним законодавством покладено обов'язок щодо надання у строки визначені Законом відповідного пакету документів разом із заповненою належним чином ВМД до митного органу для здійснення митного оформлення товару. У разі, якщо ВМД, та подані разом із нею відомості та документи не відповідають вимогам Митного кодексу та іншого законодавства, що регулює порядок оформлення митних документів, митний орган надідлений повноваженнями щодо прийняття рішення про відмову у здійснення митного оформлення товару.

Так, невідповідністю документів митний орган вважає те, що надані позивачем документи, а саме: зовнішньоекономічний контракт ВZ-68 від 13.03.2010 з додатками №95 та №94 до нього, - свідчать про те, що за контрактом умовами платежів є попередня оплата в розмірі 100 %.

Проте, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено, то банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваного товару, є документом, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення та який одночасно з митною декларацією подається декларантом митному органу. Водночас, з матеріалів справи вбачаться, що згідно з додатком № 2 від 01.10.2010 р. до ВZ-68 від 13.03.2010 до п. 8 контракту були внесені доповнення, відповідно до яких порядок оплати: 100 % після відвантаження протягом 10 банківських днів, тому позивач не мав надавати банківський платіжний документ як обов'язковий.

Крім того, як вбачається з наданих до матеріалів справи декларацій митної вартості (а.с. 91, 94 (зв.бік), банківські платіжні документи не витребовувалися митним органом, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість прийняття таких посилань відповідача в обґрунтування правомірності прийнятих ним рішень.

Також, як зазначає митний орган, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. Крім того, як зазначає відповідач, також була проаналізована наявна в митному органі цінова інформація та заявлено, що поставки такого товару здійснювались за вищими цінами (ЄАІС ДМСУ містилась інформація про ціну для подібного товару, що становила або 1,04 дол. США/0,8125 ЕUR за кг.). З огляду на вказані обставини, у митниці виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що зумовило необхідність витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.

Проте, наявна у митного органу інформація про вартість операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну та є максимально наближеним до нього, а саме ВМД№12050000/2012/23142 від 17.10.2012 року, №1250000/2012/23144 від 17.10.2012, не може бути прийнята в якості належного доказу в даній справі оскільки вказані товари мають різні країни походження (Німеччина, Польща).

Щодо посилань представника відповідача на різницю в кількості оприбуткованого товару, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в інвойсах і товаросупровідних документах, відповідно до додатку №3 від 16.11.2010 р. до контракту №BZ-68 від 13.03.2009 р. в документах зазначена і підлягала до оплати кількість товару за вагою брутто, при цьому, фактично товар був оприбуткований за вагою нетто відповідно до акту приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю №22 від 08.11.2012 р.

За таких умов, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Запорізька митниця Міндоходів при винесенні рішень про коригування митної вартості товарів від 07.11.2012 №112050000/2012/000734/2 та №112050000/2012/000735/2 діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені діючим митним законодавством України.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року у справі №808/4628/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко