Справа № 817/3830/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/3830/14

25 грудня 2014 року 17год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Челяда О.І.,

відповідача 1: представник Шелестюк Т.Ф.,

відповідача 2: Гресько Р.Я.,

відповідача 3: Івчик О.В.,

третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства-фірми "АБРИС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5

до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області,

Начальника Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Греська Романа Яремовича,

Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни

про визнання незаконними підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство - фірма "АБРИС" звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області, начальника Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Греська Романа Яремовича, головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни про визнання незаконними підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва (код 01.15) гр.ОСОБА_5 в АДРЕСА_1), визнання протиправними дій відповідачів щодо відмови у погодженні вказаного проекту землеустрою, зобов'язання відповідача 1 погодити вказаний проект землеустрою - надати висновок про погодження проекту землеустрою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Пояснив суду, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки для індивідуального садівництва, яка знаходиться в АДРЕСА_1). 27.02.2014 року вказаний проект землеустрою подано для погодження до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області. Попри відповідність проекту землеустрою усім необхідним вимогам, на думку позивача, відповідачем 1 надано висновок від 06.03.2014 року №03-254 про відмову у його погодженні, яку мотивовано відсутністю доказів на підтвердження факту родинного зв'язку заявника із гр. ОСОБА_6, за яким обліковується частина земельної ділянки. Представник позивача зазначив, що виправити недоліки, перелічені як підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою, немає можливості у зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_6, з огляду на що 27.06.2014 року проект землеустрою був повторно поданий для погодження. Проте листом від 09.07.2014 року №03-831 відповідач 1 повідомив розробника про неможливість повторного розгляду звернення з даного питання. Представник позивача вважає, що такі дії Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області суперечать вимогам статті 186-1 Земельного кодексу України. Зокрема, представник позивача вказав, що законодавством не обмежено кількість звернень особи із заявою про погодження проекту землеустрою, при цьому, кожен проект повинен розглядатись по суті, за наслідками чого надається висновок про погодження або відмову в його погодженні.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги. Пояснив, що вважає протиправними підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою, викладені у листі від 09.07.2014 року №03-831 та дії відповідача 1, які полягали у нездійсненні ним розгляду та ненаданні висновку про погодження або відмову в погодженні проекту землеустрою, поданого 27.06.2014 року.

Щодо позовних вимог, заявлених до відповідачів 2,3 представник позивача зазначив, що останні як посадові особи суб'єкта владних повноважень були зобов'язані діяти у спосіб визначений законом. Представник позивача вказав, що підписуючи від імені відповідача 1 висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою від 06.03.2014 року №03-254 та лист від 09.07.2014 року №03-831, відповідачі 2, 3 діяли неправомірно.

Просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позовних вимог заперечила.

Пояснила суду, що за наслідками розгляду поданого 27.02.2014 року для погодження проекту землеустрою Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області прийшло до висновку про наявність підстав для відмови у його погодженні. Зазначила, що поданий 27.06.2014 року проект землеустрою по суті не розглядався. На думку представника відповідача 1 Земельним кодексом України не передбачено можливості повторного розгляду одного і того ж проекту землеустрою. Представник відповідача 1 вказала, що повторно поданий позивачем для погодження проект землеустрою розглядався у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". Вважає, що лист-відповідь Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області від 09.07.2014 року №03-831, по своїй суті, є відмовою у погодженні проекту землеустрою, повторно поданого для погодження 27.06.2014 року та відповідає вимогам Земельного кодексу України.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні відповідачі 2, 3 проти позовних вимог заперечили. Пояснили суду, що діяли на підставі та в межах власних посадових обов'язків. Просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, пояснила суду, що земельною ділянкою, щодо відведення якої подано для погодження проекти землеустрою, користується весь час. Вказала, що з гр. ОСОБА_6 перебувала у родинних стосунках, земельною ділянкою користувались спільно, через смерть останнього надати документи на підтвердження цих обставин не має можливості. Зазначила, що у проекті землеустрою наявна копія свідоцтва про смерть даної особи, претензії у третіх осіб на земельну ділянку відсутні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Приватним підприємством-фірмою "АБРИС" розроблено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність гр. ОСОБА_5 для індивідуального садівництва (код 01.05) земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1), оригінал якого подано для погодження до Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області листом від 26.02.2014 року №104, що зареєстрований за вх. №254 від 27.02.2014 року (а.с. 7, 27, 39-78).

Управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області надано висновок від 06.03.2013 року №03-254 про відмову у погодженні даного проекту землеустрою (а.с. 26).

В основу висновку про відмову покладено ті обставини, що у проекті землеустрою відсутній документ, який підтверджує факт родинного зв'язку заявника - гр. ОСОБА_5 з гр. ОСОБА_6, за яким обліковується частина цієї земельної ділянки.

Листом від 27.06.2014 року №291 Приватне підприємство-фірма "АБРИС" повторно подало до Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області вказаний проект землеустрою для погодження, який зареєстровано за вх. №831 від 27.06.2014 року (а.с. 8, 28).

Листом від 09.07.2014 року №03-831 Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області повідомило, що звернення з цього питання вже було розглянуто по суті, у зв'язку з чим повторно розглядатися не буде (а.с. 9, 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, що затверджене Указом Президента України від 08.04.2011 року №445/2011 визначено, що даний центральний орган виконавчої влади забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Частиною 4 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органи, зазначені в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

В силу вимог частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства та положенням документації із землеустрою, містобудівній документації, за результатами чого надають розробникам свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні, в разі наявності підстав, встановлених частинами 5-6 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Таким чином, оскільки проект землеустрою, поданий позивачем для погодження листом від 27.06.2014 року №291, зареєстрований за вх. №831 від 27.06.2014 року, відповідачем 1 по суті не розглядався, останній діяв із виходом за межі власних повноважень, у порядку та у спосіб, що суперечать вимогам законодавства.

Суд відхиляє твердження відповідача 1, що лист від 09.07.2014 року №03-831 може вважатись висновком про відмову у погодженні проекту землеустрою.

Положення, закріплені у частині 5 статті 186-1 Земельного кодексу України, встановлюють необхідні вимоги, яким повинен відповідати висновок про відмову в погодженні проекту землеустрою, а саме, наявність у ньому обов'язкового посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, яким проект землеустрою не відповідає.

Проте, лист Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області від 09.07.2014 року №03-831 не містить посилань на жодні норми законодавства, а відсилає до висновку про відмову у погодженні проекту землеустрою від 06.03.2013 року №03-254.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача 1 щодо можливості розцінювати повторно поданий позивачем для погодження проект землеустрою в якості звернення та застосовувати при його розгляді норми Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Водночас, норми статті 186-1 Земельного кодексу України, які регулюють порядок погодження проектів землеустрою, в даному випадку є спеціальними та підлягають переважному застосуванню щодо спірних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що ні Земельний кодекс України ні інші нормативно-правові акти не містять заборони повторного подання одного і того ж проекту землеустрою для погодження і незалежно від черговості подання, кожен проект землеустрою повинен розглядатись у порядку визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дії Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області щодо нездійснення розгляду проекту землеустрою, поданого для погодження Приватним підприємством-фірмою "АБРИС" листом від 27.06.2014 року №291, що зареєстровано за вх. №831 від 27.06.2014 року, є протиправними.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Судом досліджено, що посадова інструкція головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель та положення про Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області не містять виключних обов'язків відповідачів 2, 3, як посадових осіб, щодо самостійного здійснення ними погодження проектів землеустрою (а.с. 30-34).

Відтак, підписуючи висновок від 06.03.2013 року №03-254 та лист від 27.06.2014 року №291, дані посадові особи діяли з дотриманням власних повноважень, а також від імені Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, який, в свою чергу, виступає у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень в розумінні КАС України.

Тому, позовні вимоги підлягають до задоволення частково, визнанню протиправними підлягають саме дії відповідача 1, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів 2, 3 суд відмовляє.

Крім того, частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік постанов, які можуть прийматися судом у разі задоволення позову, а також встановлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Окрім вимоги про визнання протиправними дій відповідача 1, позивач просить визнати протиправними підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою.

Водночас, позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та наголосив, що предметом розгляду в межах поданого ним адміністративного позову є саме дії відповідачів стосовно відмови у розгляді та погодженні проекту землеустрою, поданого 27.06.2014 року, яку викладено у листі від 09.07.2014 року №03-831.

Вказані обставини знаходять своє підтвердження, зокрема, у позовній заяві (с. 2, а.с. 5).

Разом з тим, даний лист не містить підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою у відповідності до вимог частин 5-6 статті 186-1 Земельного кодексу України, отже такі підстави не можуть аналізуватись судом на предмет їх правомірності.

Тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 надати висновок про погодження поданого позивачем проекту землеустрою, то слід зазначити, що суд не може втручатись в діяльність суб'єкта владних повноважень та підміняти його в частині реалізації ним власних повноважень, в тому числі шляхом прийняття замість рішення, що оскаржується, іншого рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 05.12.2006 року по справі №21-527во06, та є обов'язковою для врахування судом в силу вимог ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 244-1 КАС України.

Тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на наведене, з метою повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 1 вчинити дії, а саме, здійснити розгляд у порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва код 01.05 гр. ОСОБА_5, яка розташована в АДРЕСА_1), поданого на погодження 27.06.2014 року.

Як передбачено частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати присуджуються на користь позивача із Державного бюджету України відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області щодо нерозгляду у порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва код 01.05 гр. ОСОБА_5, яка розташована в АДРЕСА_1), розробленого Приватним підприємством-фірмою "АБРИС", поданого на погодження 27.06.2014 року.

Зобов'язати Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області здійснити розгляд у порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва код 01.05 гр. ОСОБА_5, яка розташована в АДРЕСА_1), розробленого Приватним підприємством-фірмою "АБРИС", поданого на погодження 27.06.2014 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача - Приватного підприємства-фірми "АБРИС", з Державного бюджету України судовий збір у сумі 36 (тридцять шість) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.