Справа № 813/7727/14
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року № 813/7727/14

12 год. 50 хв. м. Львів, вул. Чоловського, 2

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

представників сторін:

від представника позивача - Ткаченко С.І.

від представника відповідача - Чубак Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотеп» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотеп» (ТзОВ «Екотеп») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № та № від 29 серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за результатами проведеної відповідачем позапланової виїзної документальної перевірки позивача щодо фінансово-господарських відносин із ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд", ТОВ "Ерідл" за період з 01.04.2011 року по 30.03.2014 року, а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вищевказаних контрагентів, відповідач дійшов до необґрунтованих висновків про відсутність господарських операцій між вказаними вище контрагентам та про те, що господарські операції з вказаними контрагентами спрямовані лише на створення умов для отримання права на формування податкового кредиту, що вплинуло на розмір сплачених позивачем податків до бюджету.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні до викладеного у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Додатково зазначила, що всі операції ТзОВ "Екотеп" з контрагентами є реальними, товарними, що підтверджується відповідними первинними документами, а висновки відповідача стосовно нікчемності правочинів та безтоварності операцій з контрагентами базуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами. З урахуванням викладеного вважає винесені податкові повідомлення-рішення незаконними, та такими, що порушують норми чинного податкового законодавства, а відтак, підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що аргументи наведені в позовній заяві, не спростовують наявності порушень зафіксованих в акті перевірки та відповідно, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування своєї позиції зазначила про нікчемність правочинів між позивачем та його контрагентами з підстав непредставлення до перевірки договорів поставки, товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості, довіреностей на отримання ТМЦ, документів складського обліку. Окрім того, вказує на те, що в ході проведення перевірки ТзОВ "Екотеп" не встановлено факт передачі товарів (надання робіт, послуг) від продавця до покупця, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків та вважає, що господарські операції з ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд", ТОВ "Ерідл", які відображені ТзОВ "Екотеп" в досліджуваних документах, не мають достатньої доказовості фактичного здійснення господарських операцій, як наслідок, така діяльність була спрямована лише на створення умов для отримання права на формування податкового кредиту, тобто право на податкову вигоду, що вплинуло на розмір сплаченого ним податку до бюджету.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

ТзОВ «Екотеп» зареєстровано виконавчим комітетом Львівської міської ради 15.05.1993 року, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 00 № 382669, номер запису в ЄДР про державну реєстрацію № 1 009404.

У відповідності до довідки головного управління статистики у Львівській області - одним із основних видів діяльності ТзОВ «Екотеп» є оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення.

ТзОВ «Екотеп» взято на облік у Державній податковій інспекції у Галицькому районі м. Львова з 01.07.2001 року за № 10184. ТзОВ «Екотеп» зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ № 17845801 від 10.10.2002 року, ІПН 47.

Як вбачається з довідки ТзОВ "Екотеп" про виробничі потужності, для здійснення господарської діяльності на балансі підприємства, за період з 01.09.2012 по 30.04.2014 року, обліковувались легкові та вантажні автомобілі, а саме: ВАЗ 2107 51, ЗАЗ сенс 134, Рено 131, Таврія 47, Таврія 2551 48, Тіко 52, Газ 33104 49, Шкода 50, а також підприємство орендує офісні та складські приміщення, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.П'ясецького, 12, свідченням чого є договори оренди, копії яких долучено до матеріалів справи. (т.1 а.с.99-114).

ДПІ у Галицькому районі м.Львова скерувало на адресу ТзОВ "Екотеп" запит від 06.05.2014 року № 4877/22-04 про надання інформації та її документального підтвердження по взаєморозрахунках з ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд", ТОВ "Ерідл" за період з 01.04.2011 року по 30.03.2014 року.

Листом № 0529/14-02 від 29.05.2014 року ТзОВ "Екотеп" надано відповідь та скеровано на адресу ДПІ у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області для перевірки копії документів, що витребовувались податковим органом.

На підставі направлення від 15 липня 2014 року № 513 ДПІ у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Екотеп» код за з питань фінансово-господарських відносин з ПП "Ворк Супорт" (38326675), ПП "Хелянтус Трейд" (38099376), ТОВ "Ерідл" (38370808) за період з 01.04.2011 року по 30.03.2014 року, а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вищевказаних контрагентів.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт від 28.07.2014 року № 939/13-04-22-40/19332414 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки", у висновках якого встановлено порушення, зокрема:

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), встановлено завищення податкового кредиту в сумі 1485451,93 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в сумі 1 485 451,93 грн., в тому числі: за вересень 2012 року в сумі 112 869,40 грн., за жовтень 2012 року в сумі 212029,08 грн., за грудень 2012 року в сумі 340011,67 грн., за січень 2013 року в сумі 212029,08 грн., за лютий 2013 року в сумі 56 928,99 грн., за березень 2013 року в сумі 75 775,72 грн., за червень 2013 року в сумі 62 085,15 грн., за серпень 2013 року в сумі 68 668,05 грн., за вересень 2013 року в сумі 117 854,07 грн., за жовтень 2013 року в сумі 85 784,05 грн., за грудень 2013 року в сумі 98 483,85 грн., за січень 2014 року в сумі 10 651,44 грн., за лютий 2014 року 117 703,26 грн.;

- п. 44.3 ст. 44, абз. 3 п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) - ненадання платником податків оригіналів документів.

Вказані порушення, згідно Акта перевірки від 28.07.2014 року полягають у нікчемності та безтоварності господарських операцій з контрагентами в силу ч. 1, 2 ст.215, ч. 5 ст.203 Цивільного кодексу України, а тому в порядку ст.216 ЦК України, не тягнуть за собою жодних наслідків, крім тих, які пов'язані з їх недійсністю. Тому, позивач неправомірно відніс до податкового кредиту суми ПДВ з вартості придбаних товарів (робіт, послуг).

До таких висновків, при проведенні перевірки позивача, відповідач дійшов використавши наступне:

- висновки акта ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 18.04.2014 року № 151/22-04/38326675 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Ворк Супорт" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період січень 2014 року".

- реєстраційні документи, дані АІС "Податковий блок", Декларації з податку на додану вартість з додатками, а також додаток № 5 до податкової декларації з ПДВ.

12 серпня 2014 року за № 12-08/14-1 ТзОВ «Екотеп» подано заперечення на акт перевірки від 28.07.2014 року.

Листом від 27 серпня 2014 року № 9770/13-04-22-04 податковим органом було надано відповідь, в якій зазначено, що висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення від 28.07.2014 року - без задоволення.

На підставі Акта перевірки, ДПІ у Галицькому районі м. Львова винесено податкові повідомлення-рішення № № від 29.08.2014 року, згідно з якими ТзОВ «Екотеп» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 228177,90 грн., в тому числі за основним платежем - 1485451,93 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 742 725,97 грн., а також штраф у розмірі 1020,00 грн. за ненадання документів фінансово-господарської діяльності до перевірки.

ТзОВ «Екотеп» не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями оскаржило їх в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Львівській області № 23751/10/13-01-10-08-05/1505 від 08.10.2014 року строк розгляду первинної скарги ТзОВ "Екотеп" № 18-09/14-1 від 18.09.2014 року продовжено по 20.11.2014 року.

Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 07.11.2014 року № 384/10/13-01-10-08-05/1668, Головне управління Державної Фіскальної служби у Львівській області залишило без змін податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № № від 29.08.2014 року, а скаргу ТзОВ «Екотеп» - без задоволення.

Платник податків не погодився як з висновками акта перевірки від 28.07.2014 року, що і зазначив після ознайомлення з ним, так і з прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 29.08.2014 року, які оскаржив до суду.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року, акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із п.5.2 Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Згідно із п.6.2 Порядку, виявлені порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, відображаються у гривнях у розрізі податків та зборів з розбивкою за роками та податковими періодами у межах періоду, що перевіряється.

Відповідно до підпункту 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Пунктом 44.1. статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України закріплено обов'язок платників податків забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Щодо правовідносин позивача з ПП "Ворк Супорт" суд зазначає наступне.

На підставі договору поставки № 2308/13 від 23 серпня 2013 року ТзОВ «Екотеп» придбало у ПП "Ворк Супорт" товари друкарського призначення (офсетні пластини, проявник, папір, фольгу, змивачі, фарби, плівки для ламінації, та супутні матеріали) на загальну суму 2280438,79 грн., в т.ч. ПДВ 380073,14 грн.

Відповідно до умов договору (п.3.1) обов'язок по поставці (перевезенні) товару був покладений на Постачальника - ПП «Ворк Супорт». Товари були доставлені Постачальником на складське приміщення ТзОВ «Екотеп», яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.П'ясецького, 12 (дане місце поставки узгоджено Сторонами у п. 3.2. договору поставки). Приймання товарів здійснювалося працівниками ТзОВ «Екотеп» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що свідчить наявність підпису та печатки ТОВ "Екотеп" у видаткових накладних.

На виконання умов даного договору представником позивача долучено до матеріалів справи ряд документів, а саме:

- видаткові накладні № 1803 від 27.08.2013 року, № 1804 від 27.08.2013 року, № 1805 від 27.08.2013 року, № 1806 від 27.08.2013 року, № 160 від 01.10.2013 року, № 163 від 01.10.2013 року, № 1228 від 23.10.2013 року, № 1229 від 23.10.2013 року, № 1230 від 23.10.2013 року, № 160 від 01.11.2013 року, № 676 від 18.11.2013 року, № 677 від 18.11.2013 року, № 704 від 25.11.2013 року, № 68 від 02.12.2013 року, № 69 від 02.12.2013 року, № 1690 від 26.12.2013 року, № 1691 від 26.12.2013 року, № 391 від 08.01.2014 року, № 814 від 20.01.2014 року;

- податкові накладні з квитанціями про реєстрацію до них (т.1 а.с.138-186);

- копія договору відступлення права вимоги б/н від 27.02.2014 року, акта приймання-передавання документів до нього, листа ПП "Ворк Супорт" б/н від 24.02.2014 року, листа ТзОВ «Екотеп» б/н від 25.02.2014 року та повідомлення б/н від 28.02.2014 року про відступлення права вимоги;

- копія договору відступлення права вимоги б/н від 03.07.2012 року з копією повідомлення про відступлення права вимоги б/н від 05.07.2012 року.

Розрахунки між ТзОВ "Екотеп" та ПП "Ворк Супорт" здійснювались в безготівковому порядку, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії банківських виписок на загальну суму 457026,00 грн. по оплаті товарів, отриманих від ПП "Ворк Супорт" (т.1 а.с.187-198), які були також представлені податковому органу до перевірки. Даний факт ДПІ у Галицькому районі м. Львова в Акті перевірки не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії акта звірки взаємних розрахунків від 06 травня 2014 року та копії акта взаємозаліку заборгованості б/н від 01.04.2014 року за період з 01.02.2013 року до 26.02.2014 року, на момент здійснення ДПІ у Галицькому районі м. Львова перевірки та станом на сьогодні у позивача відсутні грошові зобов'язання перед ПП "Ворк Супорт" по оплаті товарів, отриманих в досліджуваних ДПІ у Галицькому районі м. Львова періодах. Отже, зобов'язання ТзОВ «Екотеп» по оплаті перед ПП "Ворк Супорт" по спірних господарських операціях виконано.

Згідно з довідкою з ЄДР юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців ПП "Ворк Супорт" включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців.

Одночасно представником позивача долучено до матеріалів справи копію постанови Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року у справі № 813/3344/14, якою суд зобов'язав ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області відновити інформацію про задекларовані податкові зобов'язання і податковий кредит Приватного підприємства "Ворк Супорт" з ПДВ за січень 2014 року, відповідно до поданої звітності, у базах даних податкової служби (АС "Аудит", АС "Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів Міністерства доходів та зборів України").

Щодо правовідносин з ПП "Хелянтус Трейд" суд зазначає таке.

На підставі договору поставки № 2509/12 від 25 вересня 2012 року ТзОВ «Екотеп» (Покупець) придбало у ПП "Хелянтус Трейд" (Постачальник) товари друкарського призначення (пластини, пластини офсетні, проявник, фольгу, змивачі, фарби, лаки, плівки для ламінації, та супутні матеріали) на загальну суму 4749104,43 грн., в т.ч. ПДВ 791517,40 грн.

Відповідно до умов договору (п.3.1) обов'язок по поставці (перевезенні) товару був покладений на Постачальника - ПП «Хелянтус Трейд». Товари були доставлені Постачальником на складське приміщення ТзОВ «Екотеп», яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.П'ясецького, 12 (дане місце поставки узгоджено Сторонами у п. 3.2. договору поставки). Приймання товарів здійснювалося працівниками ТзОВ «Екотеп» ОСОБА_3, про що свідчить наявність підпису та печатки ТОВ "Екотеп" у видаткових накладних.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем долучені наступні документи.

- видаткові накладні: № 2048 від 28.09.2012 року на загальну суму 118691,40 грн., в т.ч. ПДВ 19781,90 грн.; № 2049 від 28.09.2012 року на загальну суму 129944,40 грн., в т.ч. ПДВ 21657,40 грн.; № 2050 від 28.09.2012 року на загальну суму 149587,20 грн., в т.ч. ПДВ 24931,20 грн.; № 2051 від 28.09.2012 року на загальну суму 105060,00 грн., в т.ч. ПДВ 17510,00 грн.; № 2052 від 28.09.2012 року на загальну суму 173933,40 грн., в т.ч. ПДВ 28988,90 грн.; № 1942 від 29.10.2012 року на загальну суму 174946,80 грн., в т.ч. ПДВ 29157,80 грн.; № 1943 від 29.10.2012 року на загальну суму 163659,60 грн., в т.ч. ПДВ 27276,60 грн.; № 1944 від 29.10.2012 року на загальну суму 153451,20 грн., в т.ч. ПДВ 25575,20 грн.; № 1945 від 29.10.2012 року на загальну суму 225398,40 грн., в т.ч. ПДВ 37566,40 грн.; № 1946 від 29.10.2012 року на загальну суму 171794,40 грн., в т.ч. ПДВ 28632,40 грн.; № 1947 від 29.10.2012 року на загальну суму 176622,00 грн., в т.ч. ПДВ 29437,00 грн.; № 1948 від 29.10.2012 року на загальну суму 163849,68 грн., в т.ч. ПДВ 27308,28 грн.; № 1949 від 29.10.2012 року на загальну суму 173266,07 грн., в т.ч. ПДВ 28877,68 грн.; № 1950 від 29.10.2012 року на загальну суму 239636,22 грн., в т.ч. ПДВ 39939,37 грн.; № 1951 від 29.10.2012 року на загальну суму 163886,90 грн., в т.ч. ПДВ 27314,48 грн.; № 1854 від 28.11.2012 року на загальну суму 116314,50 грн., в т.ч. ПДВ 19385,75 грн.; № 1855 від 28.11.2012 року на загальну суму 118990,80 грн., в т.ч. ПДВ 19831,80 грн.; № 1856 від 28.11.2012 року на загальну суму 116550,00 грн., в т.ч. ПДВ 19425,00 грн.; № 1857 від 28.11.2012 року на загальну суму 101850,72 грн., в т.ч. ПДВ 16975,12 грн.; № 1858 від 28.11.2012 року на загальну суму 72588,00 грн., в т.ч. ПДВ 12098,00 грн.; № 1859 від 28.11.2012 року на загальну суму 124120,80 грн., в т.ч. ПДВ 20686,80 грн.; № 1860 від 28.11.2012 року на загальну суму 112406,40 грн., в т.ч. ПДВ 18734,40 грн.; № 1861 від 28.11.2012 року на загальну суму 93324,00 грн., в т.ч. ПДВ 15554,00 грн.; № 1862 від 28.11.2012 року на загальну суму 75376,44 грн., в т.ч. ПДВ 12562,74 грн.; № 1863 від 28.11.2012 року на загальну суму 61680,59 грн., в т.ч. ПДВ 10280,10 грн.; № 1710 від 28.12.2012 року на загальну суму 97717,20 грн., в т.ч. ПДВ 16286,20 грн.; № 1711 від 28.12.2012 року на загальну суму 110307,84 грн., в т.ч. ПДВ 18384,64 грн.; № 1712 від 28.12.2012 року на загальну суму 101878,80 грн., в т.ч. ПДВ 16979,80 грн.; № 1713 від 28.12.2012 року на загальну суму 88760,77 грн., в т.ч. ПДВ 14793,46 грн.; № 1714 від 28.12.2012 року на загальну суму 119153,95 грн., в т.ч. ПДВ 19858,99 грн.; № 1717 від 28.12.2012 року на загальну суму 83616,00 грн., в т.ч. ПДВ 13936,00 грн.; № 1714 від 25.01.2013 року на загальну суму 118096,79 грн., в т.ч. ПДВ 19682,80 грн.; № 1715 від 25.01.2013 року на загальну суму 92316,00 грн., в т.ч. ПДВ 15386,00 грн.; № 1716 від 25.01.2013 року на загальну суму 85416,00 грн., в т.ч. ПДВ 14236,00 грн.; № 1717 від 25.01.2013 року на загальну суму 80018,40 грн., в т.ч. ПДВ 13336,40 грн.; № 1721 від 25.01.2013 року на загальну суму 76670,36 грн., в т.ч. ПДВ 12778,39 грн.; № 1722 від 25.01.2013 року на загальну суму 103809,60 грн., в т.ч. ПДВ 17301,60 грн.; № 1723 від 25.01.2013 року на загальну суму 114412,80 грн., в т.ч. ПДВ 19068,80 грн.;

- відповідні податкові накладні з квитанціями про реєстрацію до них (т.2 а.с.5-88);

- акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2011 року по 31.03.2014 року;

- копія сторінки журналу видачі довіреностей.

Розрахунки між ТОВ "Екотеп" та ПП "Хелянтус Трейд" здійснювались в безготівковому порядку на суму 3 771 888,02 грн., векселями на суму 5 137 949,54 грн., та згідно договорів відступлення права вимоги на загальну суму 4 760 733,14 грн. (договір про відступлення права вимоги від 03.07.2012 та договір про відступлення права вимоги від 02.12.2013 року, акт приймання-передавання документів до цього договору від 02.12.2013 року) На підтвердження чого позивачем долучені копії банківських виписок по оплаті товару, отриманих від ПП "Хелянтус Трейд" (т.2 а.с.91-149), копія угоди про вексельний платіж № 1 від 28.09.2012 року та акт прийому-передачі векселів до нього. Копії банківських виписок та договорів відступлення права вимоги було представлено податковому органу до перевірки.

На момент здійснення ДПІ у Галицькому районі м. Львова перевірки і станом на сьогодні у ТзОВ "Екотеп" відсутні грошові зобов'язання перед ПП "Хелянтус Трейд" по оплаті товарів, отриманих в досліджуваних ДПІ у Галицькому районі м. Львова періодах. Отже, зобов'язання ТзОВ «Екотеп» по оплаті перед ПП "Хелянтус Трейд" по спірних господарських операціях виконано.

Згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців ПП "Хелянтус Трейд" включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців.

Щодо правовідносин з ТОВ "Ерідл"судом встановлено наступне.

22.02.2013 року між ТзОВ «Екотеп» (Покупець) та ТОВ "Ерідл" (Постачальник) укладено договір поставки № 2202/1, згідно якого Покупець придбав у Постачальника товари друкарського призначення (пластини офсетні, проявник, фольгу, змивачі, фарби, лаки, та супутні матеріали) на загальну суму 1883168,82 грн., в т.ч. ПДВ 313861,47 грн.

Відповідно до умов договору (п.3.1) обов'язок по поставці (перевезенні) товару був покладений на Постачальника - ТОВ "Ерідл". Товари були доставлені Постачальником на складське приміщення ТзОВ «Екотеп», яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.П'ясецького, 12 (дане місце поставки узгоджено Сторонами у п. 3.2. договору поставки).

Приймання товарів здійснювалося працівниками ТзОВ «Екотеп» ОСОБА_3, про що свідчить наявність підпису та печатки ТОВ "Екотеп" у видаткових накладних. По факту поставки ТОВ "Ерідл" були виписані також податкові накладні.

На виконання умов цього договору позивач долучив наступні докази:

- видаткові накладні: № 1929 від 22.02.2013 року на загальну суму 99290,40 грн., в т.ч. ПДВ 16548,40 грн.; № 1930 від 22.02.2013 року на загальну суму 92904,00 грн., в т.ч. ПДВ 15484,00 грн.; № 1931 від 22.02.2013 року на загальну суму 74649,43 грн., в т.ч. ПДВ 12441,57 грн.; № 1932 від 22.02.2013 року на загальну суму 74730,13 грн., в т.ч. ПДВ 12455,02 грн.; № 118 від 22.03.2013 року на загальну суму 38640,00 грн., в т.ч. ПДВ 6440,00 грн.; № 494 від 22.03.2013 року на загальну суму 101130,00 грн., в т.ч. ПДВ 16855,00 грн.; № 495 від 22.03.2013 року на загальну суму 102669,60 грн., в т.ч. ПДВ 17111,60 грн.; № 496 від 22.03.2013 року на загальну суму 87648,60 грн., в т.ч. ПДВ 14608,10 грн.; № 497 від 22.03.2013 року на загальну суму 85801,81 грн., в т.ч. ПДВ 14300,30 грн.; № 498 від 22.03.2013 року на загальну суму 77404,49 грн., в т.ч. ПДВ 12900,75 грн.; № 946 від 26.04.2013 року на загальну суму 159935,51 грн., в т.ч. ПДВ 26655,92 грн.; № 948 від 26.04.2013 року на загальну суму 110965,50 грн., в т.ч. ПДВ 18494,25 грн.; № 949 від 26.04.2013 року на загальну суму 101609,88 грн., в т.ч. ПДВ 16934,98 грн.; № 1647 від 28.05.2013 року на загальну суму 104816,88 грн., в т.ч. ПДВ 17469,48 грн.; № 350 від 25.06.2013 року на загальну суму 131528,34 грн., в т.ч. ПДВ 21921,39 грн.; № 2145 від 29.07.2013 року на загальну суму 175663,07 грн., в т.ч. ПДВ 29277,18 грн.; № 297 від 23.09.2013 року на загальну суму 114993,95 грн., в т.ч. ПДВ 19165,66 грн.; № 298 від 23.09.2013 року на загальну суму 148787,23 грн., в т.ч. ПДВ 24797,87 грн.

- копії відповідних податкових накладних з квитанціями про реєстрацію до них (т.2 а.с.177-226);

- акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2011 року по 31.03.2014 року;

- копії банківських виписок на загальну суму 780523,96 грн. по оплаті товарів, отриманих від ТОВ "Ерідл" (т.2 а.с.227-244);

- копія договору відступлення права вимоги від 19.02.2014 року та копія акта приймання-передавання документів від 19.02.2014 року та копія повідомлення про відступлення права вимоги від 20.02.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунки між ТзОВ "Екотеп" та ТОВ "Ерідл" здійснювались в безготівковому порядку на суму 780 523,96 грн. Станом на 31.03.2014 року у ТОВ "Екотеп" була заборгованість в загальному розмірі 1 102 644,86 грн. Копії усіх банківських виписок було представлено податковому органу до перевірки.

На момент здійснення ДПІ у Галицькому районі м. Львова перевірки і станом на сьогодні у ТзОВ "Екотеп" відсутні грошові зобов'язання перед ТОВ "Ерідл" по оплаті товарів, отриманих в досліджуваних ДПІ у Галицькому районі м. Львова періодах. Отже, зобов'язання ТзОВ «Екотеп» по оплаті перед ТОВ "Ерідл" по спірних господарських операціях станом на сьогоднішній день виконано.

Згідно даних з витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців ТОВ "Ерідл" включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців.

Окрім того, 04 грудня 2014 року за вх. № 42557, представником позивача було долучено ряд документів, які підтверджують реалізацію позивачем товарів отриманих від ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд" та ТОВ "Ерідл", а саме: видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (т.3 а.с.18-250, т.4, т.5, т.6, т.7, т.8 а.с.1-2), копії наказів про надання права підпису документів № 02.01/13 від 02.01.2013 року, № 02.01/14 від 02.01.2013 року та № 05.01/12 від 05.01.2012 року.

Щодо посилань відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних,то згідно умов договорів поставки обов'язок по поставці товарів було покладено на Постачальників, позивачем не зберігались товарно-транспортні накладні, на підставі яких було здійснено таку поставку, оскільки позивач не поніс витрат на таке транспортування, та, відповідно не включав такі витрати до валових витрат. Відсутність у позивача транспортних документів на поставку товарів не може однозначно свідчити про нереальність господарської операції.

З приводу відсутності товарно-транспортної документації, суд зазначає, що Міністерство доходів і зборів України у своєму листі від 19.09.2013 р. № 11569/6/99-99-22-01-03-15/1128 зазначило, що підставою для формування податкового кредиту є належним чином оформлені податкова накладна, митна декларація, заява зі скаргою на постачальника, подана відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, бухгалтерська довідка, складена відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, або інші документи, передбачені п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України.

Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Крім того, судом враховано, що згідно зі ст. 1 Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.1992 р. № 493/92 (з наступними змінами та поповненнями) нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснюється Міністерством юстиції України. Однак, спільний Наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" N 488/346, 29.12.1995 року, яким затверджено форму товарно-транспортних накладних 1-ТН, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, а тому не може бути обов'язковим для застосування господарюючими суб'єктами.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Крім того, Наказом ДПА України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» від 29.03.2003 р. № 143, передбачено, що дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених фактичних обставин справи, твердження відповідача щодо недоведеності господарських операцій позивача з ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд" та ТОВ "Ерідл" з придбання товарів, якщо витрати на їх придбання підтверджені первинними документами, укладені позивачем правочини не визнані у встановленому законом порядку недійсними і немає інших відомостей, які б свідчили про завищення позивачем в цьому випадку податкового кредиту, є безпідставними.

Висновки податкового органу про порушення платником податку норм Податкового кодексу України ґрунтуються на інших актах перевірки податкових органів. Однак, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податків права на віднесення витрат до складу валових та/або права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України. Так, згідно із постановою Верховного Суду України від 31.01.2011 року № 14/11 (у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області),- … якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи … зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Зазначена позиція узгоджується також із практикою Європейського суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Положеннями пп.14.1.179 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового Кодексу України).

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судом на підставі зібраних у справі доказів встановлено здійснення господарських операцій позивача з ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд" та ТОВ "Ерідл".

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. ( п.198.4. ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки, в ньому не зафіксовано неналежно оформлення податкових накладних, на підставі яких виник податковий кредит, оскільки, всі вони складені у відповідності до вимог чинного в Україні законодавства.

Як вбачається з вищесказаного, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем як умову для формування податкового кредиту.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом та знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, витрати ТзОВ "Екотеп" для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість фактично здійснені і підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснених господарських операцій, їх об'єм і прямий зв'язок з господарською діяльністю ТОВ "Екотеп".

Суд зазначає, що отримані позивачем від ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд" та ТОВ "Ерідл" податкові накладні містять всі необхідні реквізити вказані у п.201.1 ст. 201 ПК України.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду справи, зазначені факти встановлено не було та відповідачем не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення правочинів вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

Окрім цього, з 01 січня 2011 року набули чинності зміни, внесені до ЦК України, зокрема, було викладено частину першу статті 203 у новій редакції та доповнено статтю 228 частиною третьою. На підставі частини 3 статті 228 ЦК України чи статті 207 Господарського кодексу України (далі ГК України) доводити недійсність правочинів (господарських зобов'язань) органи державної податкової служби зобов'язані виключно у судовому порядку.

Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року в справі № 21-500во08, від 1 червня 2010 року в справі № 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це спричиняє відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В матеріалах справи відсутні докази на предмет визнання недійсними в установленому порядку правочинів позивача. Відтак висновки акта перевірки про відсутність господарських операцій позивача з ПП "Ворк Супорт", ПП "Хелянтус Трейд" та ТОВ "Ерідл" не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати у формі судового збору на підставі ст. 94 КАС України присуджуються з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 151-154, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № та № від 29 серпня 2014 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотеп» (79013, м.Львів, вул.Архітекторська, 7/5, код ЄДРПОУ - 19332414) 487 (чотириста вісімдесять сім) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 31.12.2014 року.

Суддя Тертичний В.Г.