Справа № 2-а-53/12
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/109/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р. Бережанський
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бережани Тернопільської
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
автомобільної інспекції в
Тернопільській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення ВО 1 №-058339 від 03 травня
2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Бережанського районного суду
Тернопільської області, як до суду
адміністративної юрисдикції із
адміністративним позовом до
відповідача Управління Державної
автомобільної інспекції в
Тернопільській області й просить суд
скасувати як незаконну постанову в
справі про адміністративне
правопорушення ВО 1 №-058339 від 03 травня
2011 року з підстав її незаконності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги змінив, просить суд
продовжити йому строк на звернення до
суду із таким позовом, оскільки копію
оскаржуваної постанови він отримав
лише у державного виконавця 14 червня 2011
року та оскаржив її вперше до суду 20
червня 2011 року. Про те, що його
первинний адміністративний позов
залишений судом без розгляду він
дізнався лише 28 лютого 2012 року і
повторно оскаржив його до суду 01
березня 2012 року. Також просить суд
скасувати зазначену постанову про
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу і за
малозначністю провадження у справі
закрити, усно попередивши. Як пояснив в
обґрунтування заявлених вимог, 02
вересня 2011 року він був затриманий
працівниками ВДАІ в м.Бережани
Тернопільської області за підозрою
водіння автомобілем ВАЗ 2107 н.з.НОМЕР_1 в
нетверезому стані. При цьому в нього
були вилучені права та забрано
зазначений транспортний засіб на
штрафмайданчик в М.Тернопіль.
Наступного дня, 03 травня 2011 року він
забрав свій автомобіль з
штрафмайданчика і їхав ним додому в
м.Бережани, не маючи при собі
посвідчення водія, оскільки навзамін
вилученого працівники ДАІ незаконно не
дали йому іншого документа для
керування транспортним засобом. По
дорозі він був зупинений працівниками
ДАІ, які склали протокол про керування
ним транспортним засобом без
посвідчення водія. В цьому протоколі
він власноручно записав, що їхав
автомобілем з штрафмайданчика без
посвідчення й просить його усно
попередити. На що працівники ДАІ
заслухавши його пояснення сказали, що
він може їхати далі й що вони його усно
попереджають не їздити без прав. При
цьому про те, що на нього накладено
штраф, працівники ДАІ не казали й
постанови з цього приводу не приймали і
його з нею не знайомили. Про існування
оскаржуваної постанови він дізнався
лише за вищеописаних обставин. Просить
з розумінням поставитися до причин
керування без посвідчення водія, вину
свою у цьому щиро визнає й кається,
запевнив, що цього більше робити не
буде.

Представник відповідача в судове
засідання по розгляду даної справи не
з»явився, був належним чином
повідомленим про час та місце судового
розгляду. Письмових заперечень проти
позову не подав, суд вважає за можливе
вирішити справу за його відсутності, по
наявних доказах .

Суд, заслухавши позивача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, а також,
відповідно до ст.280 КУпАП, з'ясувавши
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення її по суті, прийшов до
висновку, що змінені позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Надання особам права оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення є
гарантією забезпечення додержання
вимог законів при застосуванні заходів
впливу за адміністративні
правопорушення.

Відповідно до п. З ч.1 ст.288 КУпАП,
постанову про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржено в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями, встановленим
цим Кодексом.

Наведені позивачем доводи в
обґрунтування пропуску строку на
пред'явлення до суду даного позову суд
визнає поважними й такими, що
заслуговують на увагу, а тому суд
вважає за можливе такий строк позивачу
продовжити.

Судом встановлено, що Інспектором ДПС
ВДК по АБ Козівського району Кушніром
Віктором Дем'яновичем 03 травня 2011 року
прийнято постанову серії В01 №-058339 у
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення
позивача ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП - «...03
травня 2011 року біля 17 год. 50 хв. по
автодорозі Стрий-Тернопіль 113 км.,
ОСОБА_1 керував транспортним засобом
марки ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 не маючи при
собі посвідчення водія»; зазначеною
постановою на позивача також накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Позивачем не оспорюється факт
відсутності у нього, як водія при
керуванні транспортним засобом
посвідчення водія.

Зважаючи на такі повідомлені позивачем
обставини, суд вважає, що він повинен
нести передбачену законом
відповідальність за те, що керував
транспортним засобом без посвідчення
водія.

Отже, як вважає суд, дії позивача ОСОБА_1
в оскаржуваній постанові про
накладення адміністративного
стягнення за ч,1 ст.126 КУпАП
відповідачем кваліфікован вірно.

Проте, зважаючи на викладене та на
обставини скоєного порушення, суд
приходить до висновку, що скоєне ОСОБА_1
правопорушення, передбачене ч.1 ст.126
КУпАП, згідно зі ст.22 КУпАП, слід
вважати малозначимим.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважений
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитися усним
зауваженням.

При вирішенні питання про застосування
положень ст.22 КУпАП, суд враховує
Узагальнення практики Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду
України та узагальнення судової
практики Верховного Суду України щодо
розгляду судами справ пре
адміністративні правопорушення, де
зазначено, що визначення малозначного
правопорушення законодавчо не
закріплено.

У кожному конкретному випадку судом
має вирішуватися питання про визнання
діяння малозначним, виходячи з того, що
його наслідки не представляють
суспільної шкідливості, не завдали або
не здатні завдати значної шкоди
суспільним або державним інтересам,
правам та свободам інших осіб.

Встановлення зауваження, як засобу
впливу, дає підстави говорити про
невідворотність реагування на кожне
правопорушення, хоча це не є заходом
державного примусу та
адміністративним стягненням.

По суті правопорушник звільняється від
правових наслідків свого
протиправного діяння виходячи із засад
гуманності, хоча саме по собі це діяння
як під час вчинення, так і під час
звільнення від відповідальності,
залишається правопорушенням.

Висновки щодо малозначності вчиненого
позивачем діяння обґрунтовуються
наявністю пом'якшуючих обставин,
зокрема відсутністю суспільної шкоди
вчиненого діяння правопорушника, також
тим, що позивач протягом року до
адміністративної відповідальності не
притягався, суспільно шкідливі
наслідки після вчиненого ним діяння
фактично відсутні й ті фактичні
обставини, за яких позивач реально був
позбавлений можливості мати при собі
посвідчення водія. Натомість, як
сторона відповідача таких обставин при
прийнятті оскаржуваного рішення в
повному обсязі не з'ясувала та не
врахувала, що призвело до
безпідставного накладення на позивача
адміністративного покарання у виді
штрафу.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді скарги на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Таким чином, суд, враховуючи викладене,
вважає можливим змінити захід

адміністративного стягнення у
постанові відповідача, звільнивши
позивача від адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у зв'язку
із малозначністю правопорушення,
обмежившись усним зауваженням, що, по
переконанню суду, буде сприяти
виправленню та попередженню скоєння
ним в подальшому нових правопорушень.

На підставі ст.ст. 7, 22, 288-293 КУпАП, ст. 17,
п.2 ч.1 ст.18, ч.2 ст.19, ст.ст.159, 161, 162, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на
звернення до суду з адміністративним
позовом про оскарження постанови про
накладення адміністративного
стягнення.

Змінити захід стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 ( чотириста двадцять
п»ять) гривень у постанові серії В01
№-058339 від 03 травня 2014 року, складеній
Інспектором ДПС ВДК по АБ Козівського
району Кушніром Віктором Дем'яновичем
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 126 КУпАП із накладенням
адміністративного штрафу в розмірі 425(
чотириста двадцять п»ять) гривень,
звільнивши позивача ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126
КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП,
обмежившись стосовно нього усним
зауваженням.

Копію постанови направити сторонам по
справі. Постанова суду остаточна й
оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко