Справа № 807/2170/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2170/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинець Д.В.

при секретарі Гелетей А.В.

за участю:

позивача: Дочірнє підприємство
"Санаторій "Поляна" Публічного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" - представник не
з'явився,

відповідача: Державна інспекція
сільського господарства в
Закарпатській області - представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Дочірнього підприємства
"Санаторій "Поляна" Публічного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" до Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області про визнання
незаконними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Дочірнє підприємство
"Санаторій "Поляна" Публічного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області про визнання
незаконним та скасувати припис №0000395
від 20 червня 2014 року виданий державним
інспектором сільського господарства в
Закарпатській області Браславським
В.В. директору ДП Санаторій "Поляна"
Бурак Л..І. про усунення порушень вимог
земельного законодавства; стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати.

05.12.2014 року представник позивача подав
до канцелярії Закарпатського
окружного адміністративного суду
клопотання яким просить задовольнити
позов та розглянути справу без його
участі за наявними доказами які
містяться у матеріалах справи (а.с. 111).

04.12.2014 року представник відповідача
подав до канцелярії Закарпатського
окружного адміністративного суду
клопотання яким просить відкласти
розгляд справи на інший термін у
зв'язку з перебуванням уповноваженого
представника на лікарняному, однак
жодних доказів на підтвердження
перебування уповноваженого
представника на лікарняному не було
подано (а.с.108-109).

02.07.2014 року ухвалою Закарпатського
окружного адміністративного суду було
відкрито провадження у даній справі та
зобов'язано відповідача надати
письмові заперечення та докази, які в
нього є, однак відповідач не надав суду
жодних заперечень проти
адміністративного позову.

Розглянувши подані позивачем
документи та матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
наступних висновків.

20 червня 2014 року державним інспектором
з контролю за використанням та
охороною земель Державної інспекції
сільського господарства України
Браславським Віталієм Вікторовичем
складено Акт обстеження земельної
ділянки № 01 від 20 червня 2014 року та
видано Припис № 0000395 від 20 червня 2014
року директору ДП "Санаторій " Поляна".

Приписом від 20 червня 2014 року № 0000395 в
30-ти денний термін приписано усунути
порушення вимог земельного
законодавства шляхом проведення зміни
цільового призначення частини
земельної ділянки площею 0,3700 га.

У відповідності до Акту обстеження
земельної ділянки № 01 від 20 червня 2014
року встановлено, що ДП "Санаторій
"Поляна" використовує земельну ділянку
на підставі Договору оренди між
Полянською сільською радою та ДП
"Санаторій "Поляна" від 08.08.2008 року
загальною площею 5,6401 га, який
зареєстрований в Книзі записів
державної реєстрації договорів
оренди землі 16.02.2009 року за №
-0003, 18.02.2013 року складено
додаткову угоду до договору оренди
земельної ділянки, згідно якої термін
дії договору оренди земельної ділянки
від 08.08.2008 року продовжено на 2 роки на
підставі Рішення 27 сесії 6 скликання
Полянської сільської ради від 04 січня
2013 року за № 160. Із загальної території
площею 5,6401га, котра перебуває в
користуванні ДП "Санаторій "Поляна" для
обслуговування санаторію на землях
оздоровчого призначення, за цільовим
призначенням" для будівництва та
обслуговування санаторно - курортних
закладів (майнового комплексу
санаторію)" ТОВ "Аква-Поляна"
використовує земельну ділянки площею
0,3700 га для обслуговування цеху по
розливу мінеральної води. Фактичне
використання частини земельної
ділянки площа 0,3700 га включає в себе
використання земельної ділянки
суб'єктом перевірки під будівлями
заводу по розливу мінеральної води, а
також проїзду (заїзду, виїзду). Вказане
свідчить про нецільове використання
земельної ділянки для вказаних цілей,
площа земельної ділянки складає 0,3700 га.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону
України "Про державний контроль за
використанням і охороною земель"
невиконання вимог щодо використання
земель за цільовим призначенням, або
фактичне використання земельної
ділянки , яке не відповідає її
цільовому призначенню, встановленому
при передачі земельної ділянки у
власність чи наданні в користування, в
тому числі в оренду, а також
недодержання режиму використання
земельної ділянки або її частини в разі
встановлення обмежень (обтяжень).

Дане правопорушення суперечить
вимогам ст.ст. 19, 20, 71 Земельного Кодексу
України та підпадає під дію ст.ст. 21, 211
Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону
України "Про державний контроль за
використанням і охороною земель", ст. 53
КУпАП та класифікується як
використання земель не за цільовим
призначенням.

Відповідно до даного Акту розраховано
шкоду, заподіяну внаслідок
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням. Сума шкоди
становить 89289,28 гри

Так, ДП "Санаторій "Поляна" використовує
земельну ділянку на підставі Договору
оренди між Полянською сільською радою
та ДП " Санаторій "Поляна" з додатковою
угодою до Договору оренди від 18 лютого
2013 року на підставі Рішення З сесії 6
скликання Полянської сільської ради
від 04 січня 2013 року, якою продовжено
термін дії Договору оренди на 2 роки
(а.с.36, 30).

Відповідно до даного Договору оренди
Полянська сільська рада передала в
оренду ДП "Санаторій "Поляна" земельну
ділянку загальною площею 5,6401 га.
Орендна плата за передану в оренду
земельну ділянку становить 5% від
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок. Земельні ділянки передані
санаторію в оренду для обслуговування
санаторію за цільовим призначенням -
землі оздоровчого призначення.

У відповідності до пунктів - Договору
оренди орендодавцем (власником
земельної ділянки) встановлені
обмеження передбачені пунктом 23
Договору оренди.

Договором оренди земельної ділянки не
передбачено обмеження та заборона на
розміщення на орендованій земельній
ділянці заводу по розливу мінеральної
води (Тов Аква-Поляна) який не видобуває
мінеральну воду, а тільки проводить її
розлив.

Відповідно до Ліцензії (спеціальний
дозвіл) на користування надрами,
реєстраційний № 1983 від 10 вересня 1999
року власнику ліцензії ДП "Санаторій
"Поляна" відповідно до мети ліцензії
(робіт) надано право на видобування
мінеральних лікувально-столових вод,
придатних для внутрішнього і
зовнішнього лікування та для
промислового розливу.

Відповідно до Статуту дочірнього
підприємства "Санаторій "Поляна" ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця"
затвердженого загальним
зборами акціонерів
"Укрпрофоздоровниця" (протокол № 36-13/6.4
та зареєстрований 15.02.2007 року державним
реєстратором-підприємство є
санаторно-курортним закладом, що
забезпечує надання громадянам послуг
лікувального, профілактичного та
реабілітаційного характеру з
використанням природних лікувальних
ресурсів та застосуванням
фізіотерапевтичних методів,
дієтотерапії, лікувальної фізкультури,
інших методів санаторно-курортного
лікування. Підприємство здійснює
виробничу, науково-досліду,
торгівельну та іншу господарську
діяльність з метою отримання прибутку.

Також відповідно до Статуту метою та
предметом діяльності підприємства є
виробництво, розлив мінеральних вод і
пікетування лікувальних грязей, ропи,
екстрактів, віджимів та інших не
фармакопейних препаратів, реалізація
їх через торгову мережу.

З метою діяльності у сфері проведення
реконструкції та модернізації
спальних корпусів санаторію,
виробництва, розливу і реалізації
мінеральної води, задоволення попиту
споживачів на якісну мінеральну воду з
лікувальними властивостями та
одержання прибутку у відповідності до
установчих документів, ДП «Санаторій
«Поляна» та ДП «Аква Поляна» ТОВ
«Сумаф» за погодженням з головою
Правління ЗАТ « Укрпрофоздоровниця» 26
липня 2002 року, створено спільну
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи та без
зобов'язань передати в суборенду
земельну ділянку відповідно до
Договору № 2108080/2002-2 « Про спільну
діяльність» шляхом об'єднання майна та
зусиль для реконструкції та
модернізації спальних корпусів
санаторію, виробництва, розливу і
реалізації мінеральної води,
задоволення попиту споживачів на
якісну мінеральну воду з лікувальними
властивостями та одержання прибутку.
Відповідно до даного безстрокового
Договору про спільну діяльність
сторони об'єднали свої зусилля та майно
для досягнення відповідних цілей та у
відповідності до норм чинного
законодавства, а саме статей 1130-1143
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України, за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

В Акті обстеження земельної ділянки та
Акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства . приписі
вказано, що на землях оздоровчого
призначення ТОВ «Аква-Поляна»
використовує земельні ділянки для
обслуговування цеху по розливу
мінеральної води , що є порушенням
вимог земельного законодавства, а саме
ст. 19,20, 211 Земельного Кодексу України.
Наведені вище доводи та матеріали
свідчать про те, що ДП « Санаторій «
Поляна» використовує земельну ділянку
за цільовим призначенням та у
відповідності до дозвільних та
правовстановлюючих документів.

Відповідно до Статуту ДП «Санаторій
«Поляна» засновником та власником
Підприємства є ЗАТ «
Укрпрофоздоровниця». Майно
підприємства складається із основних
фондів (засобів), обігових коштів, а
також інших цінностей, вартість яких
відображається в самостійному балансі
Підприємства. Підприємство володіє й
користується майном на праві
господарського відання, відповідно до
мети діяльності з обмеженням дій
Підприємства щодо відчуження, міни,
застави, позики, оренди, укладання
Договорів про спільну діяльність, що
здійснюються органами управління
Товариства відповідно до Статуту
Товариства та Статуту Підприємства.

Таким чином, відповідно до Статутних
документів власником нерухомого майна
переданого у спільну діяльність на
орендованій земельній ділянці є ПрАТ
«Укрпрофоздоровниця».

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України.
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель" від
19.06.2003р. № 963-IV, Земельним Кодексом
України, Законом України «Про курорти»,
частинами сьомою та восьмою статті 7,
ст. 12 Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", абзацом
другим пункту 5 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 459, підпунктом 6.1 пункту 6 Положення
про державну інспекцію сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23 грудня 2011
року № 770, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2012 року за № 34/20347.

Згідно зі ст. 47 Земельного кодексу
України, до земель оздоровчого
призначення належать землі, що мають
природні лікувальні властивості, які
використовуються або можуть
використовуватися для профілактики
захворювань і лікування людей.
Основною правовою передумовою для
віднесення тих чи інших територій до
земель оздоровчого призначення є
виявлення на них відповідних природних
лікувальних ресурсів в установленому
законом порядку. Як встановлено у ст. 16
Закону України «Про курорти» виявлення
природних лікувальних ресурсів
здійснюється шляхом проведення
комплексних медико-біологічних,
кліматологічних,
геолого-гідрологічних,
курортологічних та інших
дослідницьких робіт.

В ч. 2 ст. 48 Земельного кодексу України
зазначається, що на територіях
лікувально-оздоровчих місцевостей і
курортів встановлюються округи і зони
санітарної (гірничо-санітарної)
охорони. Отже, з наведеної норми
випливає, що до складу земель
оздоровчого призначення входять
лікувально-оздоровчі місцевості та
курорти. По суті такий же поділ земель
оздоровчого призначення на складові
частини закріплений і Законом України
«Про курорти».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
курорти» лікувально-оздоровча
місцевість є природною територією, що
має мінеральні та термальні води,
лікувальні грязі, озокерит, ропу
лиманів та озер, кліматичні та інші
природні умови, сприятливі для
лікування, медичної реабілітації та
профілактики захворювань. А курорт - це
освоєна природна територія на землях
оздоровчого призначення, що має
природні лікувальні ресурси, необхідні
для їх експлуатації будівлі та споруди
з об'єктами інфраструктури,
використовується з метою лікування,
медичної реабілітації, профілактики
захворювань та для рекреації і
підлягає особливій охороні. На землях
курортів побудовані необхідні для їх
експлуатації будівлі та споруди з
об'єктами інфраструктури, що
використовується з метою лікування,
медичної реабілітації, профілактики
захворювань та для рекреації, тоді як
на лікувально-оздоровчих місцевостях
такі об'єкти відсутні. Законодавство
про землі оздоровчого призначення
складається з нормативно-правових
актів земельного законодавства та
нормативно-правових актів
законодавства про діяльність курортів.
Основними земельно-правовими актами,
які регулюють відносини щодо охорони
та використання цієї категорії земель
є Земельний кодекс України та
постанова Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 2004 р. «Про затвердження
Порядку розроблення проектів
землеустрою з організації та
встановлення меж територій
природно-заповідного фонду, іншого
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення» Проте значна частина
норм, які регулюють зазначені
відносини, міститься в спеціальних
нормативно-правових актах з питань
діяльності курортів. До них належать
Закон України від 5 жовтня 2000 р. «Про
курорти», Постанова Ради Міністрів
УРСР "Про затвердження положення про
курорти Поляна, Сойми, Любінь Великий,
Миргород, Ворзель" від 12.10.82 N490.

Основне цільове призначення цієї
категорії земель полягає в їх
використанні в інтересах курортної
справи. Разом з тим, види діяльності,
які охоплюються поняттям «курортна
справа», не зводяться лише до власне
лікувально-оздоровчого процесу. Як
зазначається в Концепції розвитку
санаторно-курортної галузі,
затвердженій розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2003 р. №
231-р, розвиток інфраструктури курортів
(транспорт, зв'язок, комунальне
господарство) потребує розв'язання
територіальних, соціально-економічних,
екологічних проблем і завдань. Отже, на
землях оздоровчого призначення
дозволяється здійснення і таких видів
діяльності, які характерні для
цільового призначення інших категорій
земель. До них належать будівництво та
експлуатація об'єктів транспорту,
житлове будівництво, будівництво та
експлуатація промислових та
сільськогосподарських підприємств,
розміщення об'єктів рекреації,
природно-заповідного фонду та
історико-культурної спадщини. Разом з
тим, поряд з основним цільовим
призначенням категорії земель
оздоровчого призначення слід виділяти
цільове призначення окремих земельних
ділянок у межах курортів. Так, у межах
курортів можуть перебувати не тільки
земельні ділянки, надані у власність чи
користування лікувальним та
санаторно-курортним закладам,
установам та їх об'єднанням, а й
земельні ділянки, надані громадянам та
юридичним особам для житлового
будівництва, будівництва та
обслуговування об'єктів комерційного
призначення (магазинів, ресторанів,
барів), будівництва промислових,
транспортних, сільськогосподарських
підприємств, підприємств енергетики,
зв'язку тощо. В зв'язку з цим постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 р. «Про затвердження Порядку
розроблення проектів землеустрою з
організації та встановлення меж
територій природно-заповідного фонду,
іншого природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення» встановлено, що у
проектах землеустрою з встановлення
меж територій оздоровчого призначення
повинні визначатися й межі земельних
ділянок всіх їх власників та
користувачів. З метою інтеграції
правового регулювання охорони та
використання всіх земель у межах
територій курортів на їх територіях
встановлюються округи санітарної
охорони, а в межах курортів, в яких
лікувально-оздоровчий процес
базується на використанні лікувальних
корисних копалин та підземних вод,
встановлюються округи
гірничо-санітарної охорони.

Так, відповідно до рішення
Закарпатської ОДА № 6169/06-09 від 01.04.2013
року у відповідності до вимог частини
другої ст. 93 Водного кодексу України
Закарпатська ОДА погодила межі зон
санаторної охорони водозабірної
ділянки свердловин № 2-р та № 3-р
Полянського родовища мінеральних вод і
не заперечує щодо встановлення меж зон
санітарної охорони свердловин № 2-р та
№ 3-р. (а.с.51).

Також судом встановлено, що аналогічна
справа щодо скасування припису № 000013
від 29.12.2011 року Державної інспекції
сільського господарства розглядалась
Закарпатським окружним
адміністративним судом. Постановою у
справі № 2а-0770/219/12 від 13 червня 2012 року
під головуванням судді Дору Ю.Ю. припис
№ 000013 Державної інспекції сільського
господарства виданий головному лікарю
ДП «Санаторій «Поляна» скасований.
Рішення у справі вступило у закону
силу. Незважаючи на вказані обставити
відповідач повторно вніс аналогічний
припис щодо усунення порушень у сфері
земельних відносин, наперед знаючи що
подібний припис вже було скасовано
судом. Вищевказане свідчить про
неповне з'ясування обставин
відповідачем при винесенні припису, що
підтверджує його незаконність а відтак
такий підлягає скасуванню (а.с.52-56).

Відповідно до частини 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, суд вважає за
необхідне позовні вимоги Дочірнього
підприємства "Санаторій "Поляна"
Публічного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" задовольнити.

Керуючись статтями 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Дочірнього підприємства
"Санаторій "Поляна" Публічного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" до Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області про визнання
незаконними дій - задовольнити
повністю.

Скасувати припис №0000395 від 20 червня 2014
року виданий державним інспектором
сільського господарства в
Закарпатській області Браславським
В.В. директору ДП "Санаторій "Поляна"
Бурак Л..І. про усунення порушень вимог
земельного законодавства.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Дочірнього підприємства
"Санаторій "Поляна" Публічного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" понесені
позивачем витрати зі сплати судового
збору у розмірі 73, 08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяД.В. Іванчулинець