Справа № 463/5938/14-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів
463/5938/14-а

2-а/463/248/14

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до УДАІ МВС України у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом до відповідача, в якому просить
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП від
28.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 28.10.2014р. відносно
нього винесено постанову про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 грн. Порушення
проявилось в тому, що він 28.10.2014р. на
автодорозі в с. Сільце Горохівського
району Волинської області, керуючи
автомобілем марки Субару д.н.з. НОМЕР_1
перевищив встановлену швидкість руху в
населеному пункті на 39 км./год.,
рухаючись зі швидкістю 99 км./год. Вважає
таку постанову незаконною, а викладені
в ній обставини події такими, що не
відповідають дійсності. Вимірювання
швидкості його автомобіля
здійснювалось технічним приладом
«Беркут» № 0510063. Вважає, що покази
такого приладу не можуть вважатись
доказами у справі, оскільки такий
прилад не відноситься до спеціальних
технічних засобів у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху. Крім того, під
час розгляду справи не було з'ясовано
жодної обставини та не було зібрано
достатніх доказів його вини. Єдиним
доказом вчинення правопорушення є лише
протокол про адміністративне
правопорушення, проте вважає його
неналежним доказом, оскільки в його
поясненнях до такого протоколу було
чітко вказано, що вина у вчиненому ним
заперечується. Також, справа була
розглянута в день складання протоколу,
і його клопотання про її відкладення з
метою надати документи про допуск
даного типу засобу вимірювальної
техніки для використання в Україні
інспектор необґрунтовано відхилив.
Згадані обставини в їх сукупності
вважає безумовними підставами для
скасування оскаржуваної постанови, з
приводу чого змушений був звернутись
до суду із згаданим позовом.

В судовому засіданні представник
позивача згідно договору про надання
адвокатських послуг № 33 від 04.12.2014р. -
адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, дав пояснення аналогічні
вищенаведеним і просить такий
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Попередньо скерував до
суду письмові заперечення проти
позову, мотивуючи тим, що для винесення
оскаржуваної постанови, у працівника
ДАІ були всі законні на те підстави.
Використання вимірювального приладу
«Беркут» є дозволеним чинним
законодавством України, а тому, його
покази є належними доказами вчинення
особою правопорушення. Враховуючи
вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає
можливим розглянути справу у його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши заперечення
відповідача, дослідивши представлені
докази, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити із
наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З постанови від 28.10.2014р. (а.с.4)
вбачається, що ОСОБА_2 притягнено до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в
розмірі 255 грн., у зв'язку із скоєнням
правопорушення, яке виразилось в тому,
що позивач 28.10.2014р. на автодорозі в с.
Сільце Горохівського району
Волинської області, керуючи
автомобілем марки Субару д.н.з. НОМЕР_1
перевищив встановлену швидкість руху в
населеному пункті на 39 км./год.,
рухаючись зі швидкістю 99 км./год.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Винуватість позивача у вчиненні
адміністративного правопорушення
стверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від
28.10.2014р. (а.с.5) та показниками приладу
«Беркут» 0510063, відповідно до яких
автомобіль позивача рухався 28.10.2014р. в
с. Сільце Горохівського району
Волинської області зі швидкістю 99
км/год., що є відображено у постанові в
справі про адміністративне
правопорушення.

Суд не може погодитись з мотивами
позову про те, що технічний прилад
«Беркут», є неналежним доказом факту
вчинення правопорушення, оскільки
правомірність використання такого
технічного приладу при вимірюванні
швидкості руху регламентовано п. 1
«Переліку технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для визначення
та фіксування порушень ПДР»,
затвердженого наказом МВС від 01.03.2010р.
№ 33, а положення ст. 14-1 КУпАП, на яку
покликається позивач як на підставу
свого позову, рішенням Конституційного
Суду України від 22.12.2010р., визнані
неконституційними.

Також суд не може погодитись з мотивами
позову про незаконність оскаржуваної
постанови з підстав розгляду справи у
день вчинення правопорушення, оскільки
суду не представлено доказів що
позивач під час розгляду справи
клопотав про її відкладення.

Крім того, необґрунтованими слід
визнати мотиви позову про відсутність
належних доказів вини позивача у
вчиненні правопорушення. Такими
доказами є протокол про
адміністративне правопорушення та
показники приладу «Беркут», які в
повній мірі підтверджують вину
позивача. Позицію про те, що наявність
заперечень в протоколі характеризує
його як неналежний доказ, суд відкидає,
оскільки не письмові пояснення особи в
протоколі, а відображені в ньому
відомості є доказом у справі про
адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, позивач
помилково вважає, що постанова є
незаконною та винесена з порушенням
норм процесуального права. Діючи в
межах та у спосіб, визначених чинним
законодавством, після виявлення
правопорушення, інспектор правомірно
виніс постанову про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності, з врахуванням вимог
як матеріального так і процесуального
права, а тому, підстав для скасування
такої постанови, немає, що виключає
можливість задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163, 171-2 КАС
України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 251, 254, 256, 258, 268,
288, 293 КУпАП, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до УДАІ МВС України у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення від
28.10.2014 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.