Справа № 829/17216/13-а
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
29 грудня 2014 року 08:10
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
при секретарі судового засідання
Дмитрієвій В.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" до
третя особа Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві 1. Приватне акціонерне
товариство "Грінко" 2. ОСОБА_1 про
скасування постанови та зобов'язання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
(надалі-позивач/ПАТ «Укрексімбанк»,
Банк) з адміністративним позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
(надалі-відповідач/ВДВС Голосіївського
РУЮ у м. Києві), в якому просить суд:
1. Скасувати постанову державного
виконавця про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 04.10.2013 р. ВП №34821288.
2. Зобов'язати відповідача зняти арешт з
майна боржника, а саме цінних паперів:
Назва емітентаВідкрите акціонерне
товариство «Грінго-Центр»Код Вид цінних паперів акції прості
іменні Форма існування цінних
паперівбездокументарнаКод
передаються в заставу1 077 381 шт. (один
мільйон сімдесят сім тисяч триста
вісімдесят одна штука)Номінальна
вартість5,00 грн. (п'ять грн. 00
коп.)Номінальна вартість цінних
паперів, які передаються в заставу5 386
905,00 грн. (п'ять мільйонів триста
вісімдесят шість тисяч дев'ятсот п'ять
грн., 00коп.)Загальна заставна вартість
цінних паперів, які передаються в
заставу, на дату укладання Договору
застави1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00
коп.)Частка у статутному фонді
емітента34,296%які належать на праві
власності Приватному акціонерному
м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-а,
ідентифікаційний код: 33785141).
4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ПАТ «Укрексімбанк»
68,82 грн. сплаченого судового збору.
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.01.2014 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2014 р., в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено в повному обсязі.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21.10.2014 р. постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20.01.2014 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2014 р. - скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.11.2014 р. було прийнято
до провадження адміністративну справу
В судове засідання з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить суд їх задовольнити з підстав
викладених в адміністративному позові,
зокрема зазначає про протиправність
дій відповідача щодо накладення арешту
на майно боржника, яке перебуває у
заставі Банку, крім того зазначає, що
оскаржувана постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження ВП №34821288 від 04.10.2013 р. є
протиправною, та такою що підлягає
В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про дату, час
та місце судового розгляду справи був
належним чином повідомлений, заяв щодо
перенесення розгляду справи або
слухання справи за його відсутності до
суду не подавав, про причини неявки
суду не повідомляв.
В судове засідання треті особи не
з'явились, про дату, час та місце
судового розгляду справи були належним
чином повідомлені, заяв щодо
перенесення розгляду справи або
слухання справи за їх відсутності до
суду не подавали, про причини неявки
суду не повідомляли.
Зважаючи на неявку в судове засідання
відповідача та третіх осіб, а також
приймаючи до уваги відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, на
підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі-КАС України), суд дійшов
висновку про можливість перейти до
розгляду справи у порядку письмового
провадження за наявними в матеріалах
справи доказами.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові заперечення відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
Згідно вимог ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі-Закон
№606), виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.17 Закону №606 передбачено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
23.10.2012 р. старшим державним виконавцем
ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві
Лопатецькою Ю.В. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №34821288, на підставі
виконавчого листа №2/825/454/2012 виданого
17.10.2012 р. Хортицьким районним судом м.
Запоріжжя про стягнення з ПрАТ
«Грінго» (що є правонаступником ВАТ
«Грінго») на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 1 096 507,26 грн.
Так, ч.1 та ч.2 ст.52 Закону №606 (в редакції
чинній на момент винення постанови про
накладення арешту) визначено, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606
передбачено, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Як вбачається з матеріалів справи,
постановою старшого державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Сатиренко І.О. ВП №34821288 від 04.04.2013
р. було накладено арешт на майно, а саме
цінні папери незалежно від їх виду та
форми випуску як одного власника, так і
кількох співвласників, що належить
ПрАТ «Грінко» у межах суми звернення
стягнення 1 206 157,99 грн. та оголошено
заборону на його відчуження.
Так, 17.10.2013 р. на адресу ПАТ
«Укрексімбанк» надійшла оскаржувана
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП №34821288 від 04.10.2013 р.

Не погоджуючись із накладенням
відповідачем арешту на майно (цінні
папери) ПрАТ «Грінко», яке перебуває в
заставі ПАТ «Укрексімбанк», останній
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про заставу» (надалі-Закон
№2654) (в редакції чинній на момент
укладання договору застави) застава -
це спосіб забезпечення зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом. В
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду.

Згідно ст.16 Закону №2654 право застави
виникає з моменту укладення договору
застави, а в разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору. Якщо предмет застави
відповідно до закону чи договору
повинен знаходитись у
заставодержателя, право застави
виникає в момент передачі йому
предмета застави. Якщо таку передачу
було здійснено до укладення договору,
то з моменту його укладення.

Частиною 5 ст.18 Закону №2654 визначено, що
якщо предметом застави є рухоме майно,
заставодержатель зареєстрованої
застави має переважне право на
задоволення вимог із заставленого
майна перед заставодержателями
незареєстрованих застав та
заставодержателями застав, які
зареєстровані пізніше. Переважне право
заставодержателів одного і того ж
майна, що зареєстровані в один і той же
день, визначається моментом реєстрації
застави. Переважне право у задоволенні
вимог із заставленого рухомого майна
визначається на підставі моменту
реєстрації застави та моменту
реєстрації змін щодо предмета застави
в частині цих змін.

Згідно ст.19 Закону №2654 за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, що визначається на
момент фактичного задоволення,
включаючи проценти, відшкодування
збитків, завданих прострочкою
виконання (а у випадках, передбачених
законом чи договором - неустойку),
необхідні витрати на утримання
заставленого майна, а також витрати на
здійснення забезпеченої заставою
вимоги, якщо інше не передбачено
договором застави.

В той же час, ч.1 ст.23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (надалі-Закон
№1255) визначено, що відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріоритетом.

Зокрема, в ч.1 ст.14 Закону №1255
зафіксовано, що якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження (ч.2 ст.14 Закону
№1255).

При цьому, поняття пріоритету та вищого
пріоритету розтлумачено в ст.1 Закону
№1255, а саме: пріоритет - переважне право
обтяжувача відносно права іншої особи
на те ж саме рухоме майно; вищий
пріоритет - переважний пріоритет
одного обтяжувача відносно пріоритету
іншого обтяжувача на отримання
задоволення своїх прав чи вимог щодо
одного й того ж рухомого майна.

Крім того, положеннями ст.572 Цивільного
кодексу України передбачено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором №18106К25/2153 від
14.07.2006 р. (надалі-Кредитний договір
№18106К25/2153) зі змінами та доповненнями,
29.04.2010 р. між ПАТ «Укрексімбанк» та ВАТ
«Грінко» було укладено договір застави
№151410Z40 (надалі-Договір застави №151410Z40),
відповідно до якого Заставодавець з
метою забезпечення викладених в
Кредитному договорі зобов'язань
Боржника заставляє цінні папери,
зокрема: акції прості іменні,
бездокументарні, емітент ВАТ «Грінко»,
код ISSIN UA000071443, кількість 1 077 381 шт.,
номінальна вартість 5 386 905,00 грн., частка
у статутному фонді емітента - 34,296%, які
є предметом застави за цим договором.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, 03.06.2013 р. Господарським судом м.
Києва у справі №910/4320/13, у зв'язку з
невиконанням боржником умов
Кредитного договору №18106К25/2153 та
виникненням заборгованості, було
прийнято рішення яким було звернуто
стягнення на предмет застави за
Договором застави №151410Z40, а саме: цінні
папери - акції прості іменні, без
документарні, емітент ВАТ «Грінко», код
ISSIN UA000071443, кількість 1 077 381 шт.,
номінальна вартість 5 386 905,00 грн., частка
у статутному фонді емітента - 34,296%, для
задоволення грошових вимог ПАТ
«Укрексімбанк» у розмірі 57 757 061,57 грн.

Водночас, 26.06.2013 р. на виконання рішення
Господарського суду м. Києва від 03.06.2013
р. у справі №910/4320/13, останнім було
видано наказ про примусове його
виконання.

Як вбачається із змісту витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна №27015647, запис
про обтяження №9788190 (вчинене ДП
«Інформаційний центр» Мін'юсту
України) було внесено до реєстру 30.04.2010
р., тобто до винесення відповідачем
постанови про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на
черговість реєстрації зазначених вище
обтяжень, суд приходить до висновку, що
ПАТ «Укрексімбанк» володіє переважним
пріоритетом на отримання задоволення
своїх прав чи вимог щодо одного й того ж
майна, як наслідок суд погоджується з
доводами позивача, на рахунок того, що
існування арешту на заставне майно,
порушує права ПАТ «Укрексімбанк» як
заставодержателя відносно реалізації
предмета застави при наявності фактів
невиконання кредитних зобов'язань.

Таким чином, з врахуванням
вищевикладеного суд вважає за
необхідне зазначити, що накладення
арешту на майно, що перебуває в заставі
у позивача, обмежує забезпечене
заставою право позивача на задоволення
своїх вимог за договорами застави, у
зв'язку з чим, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача зняти арешт з
майна ПрАТ «Грінко», яке перебуває в
заставі у позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частинами 1 та 2 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.
Крім того, відповідно до ст. 94 КАС
України, судовий збір підлягає
відшкодуванню позивачу.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві - задовольнити.

2. Постанову Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження ВП №34821288 від
04.10.2013 р. в частині майна, а саме: цінні
папери незалежно від їх виду та форми
випуску як одного власника, так і
кількох співвласників, що належить
Приватному акціонерному товариству
«Грінко» - скасувати.

3. Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
зняти арешт з майна боржника, а саме
цінних паперів:

Назва емітентаВідкрите акціонерне
товариство «Грінго-Центр»Код Вид цінних паперів акції прості
іменні Форма існування цінних
паперівбездокументарнаКод
ISINUAКількість цінних паперів, що
передаються в заставу1 077 381 шт. (один
мільйон сімдесят сім тисяч триста
вісімдесят одна штука)Номінальна
вартість5,00 грн. (п'ять грн. 00
коп.)Номінальна вартість цінних
паперів, які передаються в заставу5 386
905,00 грн. (п'ять мільйонів триста
вісімдесят шість тисяч дев'ятсот п'ять
грн., 00коп.)Загальна заставна вартість
цінних паперів, які передаються в
заставу, на дату укладання Договору
застави1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00
коп.)Частка у статутному фонді
емітента34,296%які належать на праві
власності Приватному акціонерному
товариству «ГРІНКО» (03026, м. Київ, вул.
Червонопрапорна, 94-а, ).

4. Присудити Публічному акціонерному
товариству «Державний
експортно-імпортний банк України»
понесені судові витрати в розмірі 69
(шістдесят вісім) грн. 82 коп. із видатків
Держаного бюджету України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б.В. Санін