Справа № 804/14257/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р. справа № 804/14257/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю:

представника позивача
Лендіної Я.Є.

представник відповідача
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
"Верхньодніпровський машинобудівний
завод" до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування повністю податкового
повідомлення-рішення № від 29.08.2014
р., -

ВСТАНОВИВ :

09 вересня 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» (далі - ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод», позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі
-Верхньодніпровська ОДПІ, відповідач),
в якому просить визнати нечинним та
скасувати повністю податкове
повідомлення - рішення про
застосування фінансової санкції
№ від 29.08.2014 р. (том 1, а.с. 3-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковою інспекцією
була проведена документальна
позапланова перевірка ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» по взаємовідносинам з ТОВ
«Акцент-Медіа» за період вересень 2011
року, висновки якого щодо нереальності
здійснення господарських операцій в
частині операцій купівлі/продажу
товару від ТОВ «Акцент-Медіа» до ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» та порушень п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України,є хибними,
не ґрунтуються на дійсних фактичних
обставинах та зроблені у зв'язку з
невірним застосуванням норм
податкового законодавства, без
належного дослідження наданих
позивачем до перевірки первинних
документів, у зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від
29.08.2014р., прийняте на підставі даного
акту, є протиправним та підлягає
скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.09.2014 р.
Відкрито провадження у
адміністративній справі та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

Представник позивача у судовому
засіданні 26.11.2014 р. позов підтримав та
просив задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення № від 29.08.2014
р.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Своїм правом на
подання письмових пояснень, або
заперечень на позов не скористався.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» зареєстровано
23.01.1992 року реєстраційною службою
Верхньодніпровського
районногоуправління юстиції у
Дніпропетровській області, код за
ЄДРПОУ-05749336.

Основним видом господарської
діяльності ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» за КВЕД-2010 є:
виробництво машин і устаткування для
виготовлення паперу та картону;
виробництво гофрованого паперу та
картону; виробництво залізничних
локомотивів і рухомого складу;
оброблення металів та нанесення
покриття на метали; неспеціалізована
оптова торгівля; вантажний
автомобільний транспорт.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
31.07.2014р. по 04.08.2014р. на підставі наказу
від 31.07.2014р. №733, відповідно до п.п.75.1.2
п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України, посадовою особою
Верхньодніпровської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена позапланова
документальна виїзна перевірка ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» по взаємовідносинам з ТОВ
«Акцент-Медіа» за період вересень 2011
року, за результатами якої складено акт
№ 935/04-16-22-01-05749336 від 06.08.2014р.

Перевіркою встановлено:

нереальність здійснення господарських
операцій в частині операцій
купівлі/продажу товару від ТОВ
«Акцент-Медіа» (постачальник) до ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» (покупець);

порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 215502,66 грн. - за
вересень 2011 року.

На підставі акта перевірки №
935/04-16-22-01-05749336 від 06.08.2014р. податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 29.08.2014р., яким ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість з вироблених в Україні
товарів, робіт, послуг на загальну суму
323253,99 грн., у тому числі: за основним
платежем на суму 215502,66 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
107751,33 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції Українита
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами та
забезпечувати сумлінне виконання
покладених на контролюючі органи
функцій.

Як встановлено судом, під час
проведення перевірки господарських
відносин ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» з ТОВ
«Акцент-Медіа» відповідачем брались до
уваги договір, податкові та видаткові
накладні, банківські висписки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, сума податку, що підлягає
сплаті перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України
встановлено, що податкове зобов'язання
- сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з
розділом V цього Кодексу.

Згідно до п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

На підставі викладеного, суд робить
висновок, що у Податковому кодексі
України передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.

Із наведеного випливає, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України, а визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником ПДВ є рух товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку та наявність у
платника податків виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства та як підтверджує сплату
податку на додану вартість у складі
ціни товару.

Відповідно до змісту п.п. 201.4 та 201.8 ст. 201
ПК України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
встановленому порядку. Згідно з п. 184.1
ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників
податку.

Відповідно до п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок № 1379), податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Відповідно до матеріалів справи
предметом перевірки ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод»були взаємовідносини з ТОВ
«Акцент-Медіа».

Судом встановлено, що між ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» (Покупець) та ТОВ «Акцент-Медіа»
(Продавець) 05вересня 2011 року було
укладено договір № 03349, відповідно до
умов якого Продавець зобов'язується
поставити Покупцю продукцію згідно
специфікації. Специфікацією №2 від
05.09.2011р. визначено товар - листи 5*1500*6000
ст. 09Г2С, 6*1500*6000 ст. 09Г2С, 8*1500*6000 ст. 09Г2С,
36*1600*6000 ст.3, двотавр, профіль, упор з
надп'ятником, також зазначено, що умови
поставки товару: на умовах СРТ - склад
покупця.

За умовами наведеного договору
постачальником було виписано
видаткові накладні на кожну партію
придбаного товару №№9, 48, 13, 51, 18, 54,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Розрахунок за умовами наведеного
договору підтверджено платіжним
дорученням від 07.11.2011року.

Також за фактом поставки товару за
кожну партію товару ТОВ «Акцент-Медіа»
було надано відповідні податкові
накладні.

Сума сплаченого ПДВ за виписаними
податковими накладними включена до
податкового кредиту за період березень
2012 року, про що свідчить розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
звітний період березень 2012 року, які
наявні в матеріалах справи.

Подальше використання придбаного
товару - було використано позивачем у
виробництві залізничних локомотивів і
рухомого складу, що відповідає виду
діяльності ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод», яким фактично
займалось підприємство у
перевіряємому періоді.

Про використання придбаного товару
(листи 5*1500*6000 ст. 09Г2С, 6*1500*6000 ст. 09Г2С,
8*1500*6000 ст. 09Г2С, 36*1600*6000 ст.3, двотавр,
профіль, упор з надп'ятником) свідчать
креслення продукції, виробництво якої
здійснює ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод», із визначенням
матеріалів необхідних для
виготовлення, зокрема, листи 5*1500*6000 ст.
09Г2С, 6*1500*6000 ст. 09Г2С, 8*1500*6000 ст. 09Г2С,
36*1600*6000 ст.3., двотавр, упор з
надп'ятником.

Також в підтвердження реальності
здійснення господарської діяльності з
використанням придбаного товару
позивачем надано: Акт №25 від 07.11.2011р.
про відповідність виготовленого
вагону-хоперу технічним вимогам, Акт
№22 від 30.09.2011р. про відповідність
виготовленої платформи технічним
вимогам заявки на виготовлення
вагонів, договір на продаж вагонів типу
хопер та специфікації до нього,
контракт на придбання платформи та
додатки до нього, видаткові та
податкові накладні, рахунки-фактури та
платіжні доручення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують
саме господарські операції, тобто
фактичний рух активів та/або зміни
власного капіталу чи зобов'язань
платника податку.

Суд зазначає, що за результатами
перевірки порушення під час оформлення
позивачем податкових накладних не
виявлено, досліджені судом податкові
накладні оформленні у відповідності до
вимог ст. 201 ПК України, МФУ від 01.11.2011
року №1379 «Про затвердження форми
податкової накладної та порядок
заповнення податкової накладної»,
заповнені особою, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Стосовно висновку Верхньодніпровської
ОДПІ про порушення позивачем норм
податкового законодавства, у зв'язку з
тим, що під час проведення перевірки
ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» не надано
товарно-транспортних накладних, що на
думку контролюючого органу свідчить
про відсутність факту придбання товару
- суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що перевезення товарів
за вищенаведеним договором
здійснювалося ТОВ «Акцент-Медіа» - при
якому постачальник доставляє товари
безпосередньо на склад покупця, де
відбувається перехід права власності, -
позивачем не було порушено вимоги
законодавства щодо обов'язкового
оформлення товарно-транспортних
накладних.

Відсутність документів або неповне їх
заповнення, що засвідчують
транспортування товару від
контрагента до ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» дає підстави лише вважати про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а не
податкового законодавства.

Також слід зауважити, що сама по собі
наявність чи відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформлені не є підставою для висновків
про відсутність господарської
операції, якщо з інших документів
вбачається, що фактичний рух активів
або зміни у власному капіталі чи
зобов'язання платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Такі твердження також викладені в
листі Вищого адміністративного суду
України від 01.11.2011 року №2 1936/11/13-11.

Аналогічна позиція викладена, зокрема,
в рішеннях Вищого адміністративного
суду у справах МК-60198/09 від 15 березня 2012
року, ЖК-20630/10 від 21 червня 2012 року,
МК/800/7790/13 від 17 липня 2013 року.

Як вбачається із акта перевірки №
935/04-16-22-01-05749336 від 06.08.2014р. висновки
Верхньодніпровської ОДПІ зроблені з
урахуванням акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Акцент-Медіа» щодо підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин їх реальності та повноти
відображення в обліку за період з
01.07.2011р. по 30.04.2014р. від 20.06.2014р.
№717/22-01/36495555, яким не підтверджено
проведення господарських операцій за
період з 01.07.2011р. по 30.04.2014р. від 20.06.2014р.,
зазначено, що ТОВ «Акцент-Медіа»
здійснювало діяльність спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третіх
осіб.

Проте суд зазначає, що акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання лише
засвідчує факт неможливості її
проведення без встановлення висновків
стосовно документального
підтвердження або не підтвердження
господарських відносин між платниками
податків, оскільки додатком 3 до
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом ДПА України від 22.04.2011 № 236,
чітко встановлений зразок форми акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, в якому не передбачено
наявності висновку щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій.

Слід зауважити, що чинним
законодавством не передбачено
залежності виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання та не
встановлює обов'язку для підприємства
здійснювати контроль за веденням
господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

Також, чинним законодавством України
не передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції. Ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Таким чином, порушення, допущені одним
платником податків у відображенні в
податковому обліку певної
господарської операції, за загальним
правилом, не впливають на права та
обов'язки іншого платника податків.

Крім того, чинне законодавство не
покладає на підприємство обов'язок
збирання інформації про стан
господарської діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку
добюджету, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Судом в ході судового розгляду був
досліджений акт від 28.08.2012р. № 179/222-05749336
«Про результати документальної
планової виїзної перевірки ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2010р. по 31.03.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010р. по
31.03.2012р.» з якого не вбачається
наявність порушень податкового
законодавства ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» при здійсненні взаємовідносин
із ТОВ «Акцент-Медіа» за період
вересень 2011 року.

Слід зауважити, що на момент здійснення
господарських відносин позивача із ТОВ
«Акцент-Медіа», останній був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та був
платником податку на додану вартість.

Також, з огляду на підтвердження
позивачем первинними документами
реальності здійснення, описаних в Акті
перевірки операцій, суд не приймає до
уваги посилання податкового органу на
акт від 20.06.2014р. №717/22-01/36495555.

З огляду на підтвердження здійснення
розрахунку із контрагентом за умовами
договору, тобто списання коштів з
банківського рахунку платника податку
на оплату товарів/послуг, що
відповідачем не заперечується, у
відповідності до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України платником податку
набуто право на віднесення сум податку
до податкового кредиту.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
те, що документи, які були надані для
перевірки, відповідають вимогам
чинного законодавства, а відтак в
повній мірі підтверджують реальність
господарських операцій та право
позивача на формування податкового
кредиту, відсутності належних доказів
правомірності прийнятого відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, отже, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» про визнання протиправним та
скасування повністю податкового
повідомлення-рішення № від
29.08.2014р. - підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ПАТ «Верхньодніпровський
машинобудівний завод» при зверненні до
суду понесені судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 4872,00 грн., що документально
підтверджується платіжним дорученням
№ 309 від 04.09.2014 р. (том 1, а.с.
2).

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 4872,00 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 26
листопада 2014 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 01 грудня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122,
128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Верхньодніпровський машинобудівний
завод" до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування повністю податкового
повідомлення-рішення № від 29.08.2014
р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
29.08.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Верхньодніпровський
машинобудівний завод" (;
індекс 51600, Дніпропетровська область,
Верхньодніпровський район, місто
Верхньодніпровськ, вулиця Гагаріна,
будинок 23) судові витрати пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 4872,00
грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят
дві гривні 00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 01
грудня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник