Справа № 810/2610/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/2610/14 Головуючий у 1-й
інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області про визнання дій протиправним
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково, шляхом скасування
пункт 2 Наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 31 березня 2014
року №575, скасування Наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області від 24
квітня 2014 року №276 о/с в частині, що
стосується ОСОБА_2, у задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 15
листопада 2013 року наказом Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Київській області
№852о/с від 15.11.2013 року, ОСОБА_2
призначено на посаду старшого
інспектора з особливих доручень
відділу ветеринарної міліції, про що
внесено відповідний запис до
послужного списку М-248296.

З 17 по 21 січня 2014 року, на підставі
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ від 9
січня 2014 року №15, робочою групою
Головного управління проведено
контрольну перевірку стану службової
діяльності Відділу ветеринарної
міліції з проведення карантинних
ветеринарних заходів ГУМВС України в
Київській області. За результатами
перевірки складено Доповідну записку
на ім'я т.в.о начальника ГУМВС України в
Київській області від 12 лютого 2014 року
№15/26 дск. Відповідно до резолюції т.в.о.
начальника ГУМВС України в Київській
області начальнику Відділу
ветеринарної міліції ОСОБА_3 доручено
провести службове розслідування,
вирішити питання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників, які не виконують посадові
обов'язки, мають незадовільні
результати роботи.

За період з 24 лютого 2014 року по 1 квітня
2014 року, на підставі наказу ГУМВС
України у Київській області від 24
лютого 2014 року №357 начальник Відділу
ветеринарної медицини ОСОБА_3 провів
службове розслідування у роботі
відділу, зокрема, у дотриманні
працівниками підрозділу службової,
виконавської дисципліни, застосуванні
адміністративно-правозастосовної
практики, незадовільного рівня знань
нормативних та
організаційно-розпорядчих документів,
які регламентують діяльність органів
внутрішніх справ України, що були
виявлені робочою групою ГУМВС України
у Київській області у ході проведення
контрольної перевірки. Службовим
розслідуванням виявлено порушення
ОСОБА_2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Закону
України «Про звернення громадян»,
наказів, доручень МВС України, ГУМВС
України в Київській області.

На підставі статті 63 Конституції, по
суті зазначених порушень, позивач,
пояснення давати відмовився, мотивуючи
це тим, що на момент відібрання
пояснень проект наказу на звільнення з
посади вже був готовий і надані
пояснення не вплинули б на суть
дисциплінарного стягнення.

На підставі матеріалів контрольної
перевірки та службового розслідування,
ГУМВС України в Київській області
прийнято наказ від 31 березня 2014 року
№575. Згідно якого за порушення статті 4
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частини
дотримання наказів, статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
дотримання законодавства, неухильного
виконання вимог Присяги, статутів і
наказів, що виявилось у невиконанні
наказу старшого прямого начальника,
належному виконанні своїх посадових
інструкцій, неналежного дотримання
правил внутрішнього трудового
розпорядку, що виявилось у відсутності
на робочому місці з 14 години до 14 години
40 хвилин без поважних причин, старшого
інспектора з особливих доручень
Відділу ветеринарної міліції ГУМВС
України в Київській області ОСОБА_2
звільнено з посади.

З наведеним вище Наказом ОСОБА_2
ознайомлений 1 квітня 2014 року.

В подальшому Наказом №276о/с від 24
квітня 2014 року ОСОБА_2 призначено
дільничним інспектором міліції
Вишнівського міського відділення
міліції Києво-Святошинського
районного відділу.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, позивач відмовився під підпис
ознайомитись із наказом по особовому
складу, про що було складено акт про
відмову від 28 квітня 2014 року, який
підписаний начальником ВВМ ГУМВС
України в Київській області у
присутності двох свідків.

Витяг з наказу по особовому складу
ОСОБА_2 направлено засобами поштового
зв'язку, що підтверджується долученими
до матеріалів справи описами вкладення
у цінний лист та квитанціями про оплату
послуг поштового зв'язку.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
роботодавця та з метою їх відновлення
ОСОБА_2 звернувсь за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
наведені відповідачем докази, не дають
підстав вважати що службове
розслідування проведено всебічно і
повно, а позивачем доведено суду
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, відтак, пункт 2 наказу ГУ МВС
України в Київській області від 31
березня 2014 року №575 та наказ ГУ МВС
України в Київській області від 24
квітня 2014 року №276 о/с в частині, що
стосується ОСОБА_2 підлягають
скасуванню

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є вірною з огляду на
наступне.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII
(Закон N 3723-XII) визначено, що основними
обов'язками державних службовців є, у
тому числі, додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень.

Дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює
(ст.14 цього Закону).

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначено Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР
від 29 липня 1991 року № 114 (Положення).

Зазначеним положенням визначено, що
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
та іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Відповідно до пункту 23 Положення, особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного
статуту ОВС, начальник несе
персональну відповідальність за стан
службової дисципліни і повинен
постійно його контролювати. Начальник
зобов'язаний бути прикладом у
дотриманні законності, службової
дисципліни, бездоганному виконанні
вимог Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів,
наказів, норм моралі, професійної та
службової етики, розвивати і
підтримувати в підлеглих свідоме
ставлення до виконання службових
обов'язків, честь і гідність,
заохочувати розумну ініціативу,
самостійність, старанність у службі,
уміло застосовувати заходи
дисциплінарного впливу.

Начальник зобов'язаний попередити про
неприпустимість порушення службової
дисципліни, а в разі вчинення підлеглим
таких діянь за необхідності накласти
на винного дисциплінарне стягнення або
порушити клопотання про накладення
стягнення старшим прямим начальником.

Стаття 13 Дисциплінарного статуту ОВС
встановлені права начальників щодо
накладання дисциплінарних стягнень.

Так, Міністрові внутрішніх справ
України належить право накладати
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, на всіх осіб рядового і
начальницького складу.

Інші начальники накладають
дисциплінарні стягнення в межах прав,
наданих їм міністром внутрішніх справ
України.

Правом накладання дисциплінарних
стягнень користуються тільки прямі
начальники.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень передбачений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС,
відповідно до якої, з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Таким чином, у разі порушення особою
рядового або начальницького складу
органів внутрішніх справ наказів,
нормативно-правових актів, до них може
бути застосоване дисциплінарні
стягнення, перелік яких затверджено
статтею 12 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту ОВС, порядок проведення
службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12.03.2013 № 230 затверджено
Інструкцію про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України (Інструкція
№230).

Пунктом 2.1 Інструкції №230 встановлено,
що підставами для проведення
службового розслідування є порушення
особами РНС службової дисципліни, у
тому числі скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами РНС діянь, які порушують права
і свободи громадян, службову
дисципліну, інші події, пов'язані із
загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх
травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно пункту 3.2 Інструкція №230,
службове розслідування проводиться
посадовою особою, якій воно доручено,
чи декількома особами у складі комісії,
одна з яких за необхідності
призначається головою цієї комісії.

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції №230,
службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим
рапортом (доповідною запискою)
виконавця або голови комісії
визначений строк може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Положеням пункту 5.4 Інструкції №230
визначено, що якщо вину особи РНС
повністю доведено, начальник приймає
рішення про її притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
визначає вид дисциплінарного
стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Оголошувати
дисциплінарне стягнення особі
начальницького складу в присутності
його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома
особи РНС, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

Як встановлено судом першої інстанції,
на виконання вимог статті 14
Дисциплінарного статуту ОВС, та у
зв'язку із виявленими у ході перевірки
Відділу ветеринарної міліції ГУМВС
України у Київській області недоліків
у роботі, наказом ГУ МВС України у
Київській області від 24 лютого 2014 року
№ 357 призначено службове
розслідування.

Водночас, відповідно до пункту 3
положення про підрозділи ветеринарної
міліції з проведення карантинних
ветеринарних заходів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 березня 2002 року № 395 управління
ветеринарної міліції є самостійним
структурним підрозділом МВС, який
організаційно підпорядковується
одному із заступників Міністра
внутрішніх справ згідно з розподілом
обов'язків, а функціонально -
Держветфітослужбі. Територіальні
підрозділи ветеринарної міліції
організаційно підпорядковуються
заступникам начальників головних
управлінь, управлінь МВС в Автономній
Республіці Крим, областях, м. Києві та
Севастополі.

Таким чином, Відділ ветеринарної
міліції ГУ МВС України перебуває у
організаційному підпорядкуванні ГУ
МВС України у Київській області, що
координує та здійснює контроль за
діяльністю відділу і уповноважене
призначати службові розслідування,
стосовно посадових осіб Відділу у
випадках встановлених Законом.

Згідно пункту 2 наказу від 24 лютого 2014
року № 357, проведення службового
розслідування доручено начальнику
Відділу ветеринарної міліції ОСОБА_3

Аналізуючи висновки службового
розслідування та прийняті на їх основі
накази, якими ОСОБА_2 звільнено з посади
і призначено на посаду
дільничного,колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС
передбачено, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його не тяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

На осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ за
порушення службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ (ст. 12 Дисциплінарного
статут ОВС).

Як вірно встановлено, судом першої
інстанції, перевіркою забезпечення
додержання вимог статтей 299-308 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення щодо виконання
постанов про накладення
адміністративних стягнень виявлено, що
у 2013 році не виконано 27 постанов про
накладення адміністративного
стягнення особами, відносно яких
складено протоколи,оскільки
відповідні копії платіжних документів,
які б свідчили про оплату штрафу на
суму 4137 грн у підрозділі відсутні.

На посаду старшого інспектора з
особливих доручень Відділу
ветеринарної міліції ГУ МВС України у
Київській області ОСОБА_2 призначено 15
листопада 2013 року наказом Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ №852о/с.

До призначення на посаду старшого
інспектора з особливих доручень у
своїй діяльності ОСОБА_2 керувався
посадовою інструкцією «старшого
інспектора Відділу ветеринарної
міліції ГУМВС України в Київській
області», пунктом 7 якої передбачено, що
позивач займається адміністративною
практикою у Відділі. Положення даної
посадової інструкції, водночас, не
свідчить про обов'язок позивача
здійснювати контроль за станом
виконання постанов про накладення
адміністративних штрафів у Відділі в
цілому.

До призначення на нову посаду, він був
відповідальним лише за виконання тих
постанов, що винесені безпосередньо
ним. Така обставина відповідачем
спростована не була як в суді першої
так і апеляційної інстанціях.

Разом з тим, із новою посадовою
інструкцією старшого інспектора з
особливих доручень Відділу
ветеринарної міліції ГУМВС України в
Київській області, де відповідний
обов'язок закріплений пунктом 24,
позивач ознайомився лише 15 січня 2014
року.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у 2013 році ОСОБА_2 не був
відповідальним за стан
адміністративно-правозастосовної
практики у відділі.

Що ж стосується виконання постанов про
адміністративне правопорушення, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Впродовж 2013 року працівниками відділу
складено 690 протоколів про
адміністративне правопорушення та
накладено стягнення усього на 84000 грн,
які відповідно до даних ІІПС ОВС
стягнено у повному обсязі (100%).

Заперечуючи стягнення зазначеної суми,
представник відповідача зазначив, що
дані ІІПС ОВС формуються на основі
відомостей, що вносяться безпосередньо
працівниками відділу, а розрахунок
недоотриманих коштів Державним
бюджетом здійснено за результатами
дослідження справ про адміністративні
правопорушення, у результаті чого
виявлено відсутність квитанцій, що
підтверджують сплату штрафу по 27
справам.

Однак, колегія суддів не приймає до
уваги такі твердження, оскільки, як вже
зазначено протягом 2013 року Відділом
було складено 690 постанов, а факт
відсутності квитанцій перевіркою було
встановлено щодо 27 із них, а тому,
загалом працівниками відділу не
виконано 4% із винесених постанов про
накладення стягнень. При цьому, колегія
суддів зазначає, що відсутність
квитанцій у справах про
адміністративні правопорушення не
означає відсутність оплати штрафу
правопорушниками. Вказане
підтверджується матеріалами
«Доповідної записки про результати
контрольної перевірки стану службової
діяльності відділу ветеринарної
міліції з проведення карантинних
ветеринарних заходів ГУМВС України в
Київській області» (а.с. 67,70 т.1),згідно
якої у 2013р. накладено штрафів на
84000грн.,які стягнуто у повному обсязі.

Колегія суддів, погоджується з
висновками Матеріалів службового
розслідування про встановлені випадки
порушення добового терміну постановки
протоколів про адміністративні
правопорушення до підсистеми «Апра» з
вини позивача ОСОБА_2 (наприклад а.с.103,164
т.2). Колегія також приймає до уваги
посилання відповідача,щодо
відсутності контролю з боку ОСОБА_2
стосовно несвоєчасної сплати
правопорушниками штрафу в строки
встановлені ст.ст.307,308 КУпАП ,які
передбачають сплату штрафа не пізніше
,як через 15 днів з дня вручення
постанови порушнику,а в разі її
оскарження не пізніше,як через 15 днів з
дня повідомлення про залишення скарги
без задоволення,оскільки ці обставини
підтверджуються наявними копіями
постанов,а саме наприклад відносно
громадянина ОСОБА_4 КХ 001770 від
17.05.2013р.(а.с. 217,218 т.2) та іншими,з яких
вбачається порушення строків оплати
штрафів,при цьому звернення до
виконавчої служби про примусове
виконання цих постанов в матеріалах
відсутні.

Проте колегія суддів не погоджується з
висновками вказаних матеріалів
стосовно того , що ОСОБА_2
несистематично велися журнали обліку
занять, відсутні підписи керівника про
проведення занять,не ведеться облік
додаткових занять, в розкладах занять
не визначено осіб, які проводять
заняття та місце їх
проведення,оскільки до суду надано
копії журналів за 2012 -2013 роки,а такий
обов'язок на позивача було покладено
посадовою інструкцією від 15.01.2014 (а.с. 53
т.1), з якою останній також був
ознайомлений 15.01.2014р.

Разом з тим, інших доказів, які б
свідчили про систематичне невиконання
позивачем своїх обов'язків, що привели
до накладення дисциплінарного
стягнення у виді звільнення з посади,
пропускаючи інші види дисциплінарного
стягнення (менш суворіші) відповідачем
суду не надано.

Більше того, в судових засіданнях
представники відповідача не могли
пояснити суду, яка саме кількість
постанов не виконано ОСОБА_2 та чому,
згідно даних ІІПС ОВС суму в розмірі 84000
грн стягнено у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про необґрунтованість застосування до
позивача дисциплінарного стягнення за
фактами несвоєчасного або невиконання
постанов про накладення
адміністративних стягнень, оскільки
дані факти спростовуються матеріалами
справи, а також не узгоджуються із
висновками «Доповідної записки про
результати контрольної перевірки
стану службової діяльності відділу
ветеринарної міліції з проведення
карантинних ветеринарних заходів
ГУМВС України в Київській області»(а.с.
67,70 т.1).

До посилань апелянта на покази свідка
ОСОБА_3,що саме позивач відповідав у
відділі за адміністративно штрафну
практику,суд відноситься
критично,оскільки з посадовою
інструкцією останній був ознайомлений
15.01.2014р.(а.с.53-56 т.1),а службова перевірка
охоплювала період 2013р.

Крім цього,колегія звертає увагу на ті
обставини,що стороною апелянта до
матеріалів справи було подано значну
частину копії протоколів про
адміністративне правопорушення та
постанов про накладення
адміністративних стягнень,що складені
інспекторами Ходаківським Я.М. та
Соловей С.М.,які не мають ніякого
відношення до даної справи (а.с.
1,2,57,62,13,54,65-72 т.2).

Що стосується акту від 20 січня 2014 року,
складеного про відсутність ОСОБА_2 на
робочому місці, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, характер обов'язків та повноважень
позивача передбачає здійснення
перевірок, розгляд заяв громадян, що
передбачає виїзд на об'єкти, вчинення
інших дій, що вимагають залишення
безпосереднього місця роботи.
Водночас, відповідачем не було надано
доказів на підтвердження факту
попередження позивача про
необхідність бути присутнім у
зазначений період на робочому місці, а
саме: з 14:00 год. до 14:30 год.

Аналізуючи законодавство щодо порядку
притягнення службовців до
відповідальності за дисциплінарні
проступки ,колегія суддів звертає
увагу на слідуючі обставини справи.

Дисциплінарне провадження передбачає
порушення дисциплінарної справи,
розслідування обставин проступку,
розгляд справи посадовою особою,
прийняття рішення за наслідками
розгляду.

Висновок службового розслідування
повинен містити привід для призначення
службового розслідування, суть
встановленого порушення та його
наслідки, чим підтверджується чи
виключається вина працівника,
обставини, що пом'якшують і посилюють
його відповідальність, причини та
умови, що сприяли порушенню, прийняті
або запропоновані заходи по їх
усуненню, пропозиції про застосування
конкретного виду дисциплінарного
стягнення або міри громадського
впливу, направлення матеріалів в
слідчі органи або про припинення
службового розслідування.

З висновку службового розслідування
щодо ОСОБА_2 вбачається, що
відповідачем не було проведено
об'єктивного, повного та всебічного
дослідження обставин; конкретно не
встановлено в чому саме полягає вина
позивача за невиконання посадових
обов'язків та за які саме дисциплінарні
проступки, не обгрунтовано тяжкість
вчиненого проступку; не доведено вину в
скоєнні проступків такої тяжкості, які
в свою чергу, спричинили застосування
дисциплінарного стягення, у вигляді
звільнення з посади, що за даних
обставин є надмірним та
передчасним,оскільки дисциплінарному
стягненню «звільнення з посади»
передує стягнення у вигляді
«попередження про неповну посадову
відповідність» (ст. 12 Дисциплінарного
статуту ОВС).

В ході розгляду справи було
встановлено, та не заперечувалось
сторонами, що позивача вже було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у виді догани та
суворої догани,які не оспорені
позивачем.

За правилами ст.14 п.12 у разі притягнення
до дисциплінарної відповідальності
осіб рядового і начальницького складу,
які мають дисциплінарне стягнення і
знову допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

За таких обставин, відповідачем, при
звільненні ОСОБА_2 з посади, не було в
повній мірі враховано сукупність
обставин за яких вчинено
дисциплінарний проступок, невірно
встановлено розмір заподіяної шкоди,
не врахована попередня поведінка
позивача та не застосовано вище
вказану норму,яка передує звільненню з
посади.

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що пункт 2 наказу ГУ МВС
України в Київській області від 31
березня 2014 року № 575, а відповідно і
наказ ГУ МВС України в Київській
області від 24 квітня 2014 року № 276 о/с в
частині, що стосується позивача як
такий, що прийнятий за наслідками
видання наказу від 31.03.2014 року № 575
підлягають скасуванню, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Судом апеляційної інстанції, також,
взято до уваги існування преюдиційних
обставин, а саме судових рішень, які у
свою чергу набули законної сили, у
справах №826/5615/14 та №826/6588/14. Даними
судовими рішеннями встановлено
протиправність дій відповідача при
прийняті наказів (а.с.82-88 т.2).

Так, положення частини першої ст. 72 КАС
України визначають, що обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А.
Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.