Справа № 2а-1968/11/1470
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/50321/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Державної податкової служби
у Миколаївській області про скасування
наказу,

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, яку залишено без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року, позов задоволено і визнано
протиправними та скасовано накази
Державної податкової адміністрації
(далі - ДПА) у Миколаївській області №49-0
від 01.02.2011 року та № 61-0 від 07.02.2011 року.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника
начальника інспекції - начальника
Арбузинського відділення
Южноукраїнської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі - ОДПІ).
Стягнуто з Державної податкової служби
у Миколаївській області на користь
позивача заробітну плату за час
вимушеного прогулу у сумі 38 870,78 гривень
і 1 700 гривень в якості відшкодування
завданої моральної шкоди.

В касаційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення цих
судів і відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач з червня
1993 року проходив державну службу в
органах податкової служби
Арбузинського району і м.
Южноукраїнська Миколаївської області,
а з серпня 2008 року переведений на
посаду заступника начальника
інспекції - начальника Арбузинського
відділення Южноукраїнської ОДПІ.

Наказом голови ДПА у Миколаївській
області від 1 лютого 2011 року № 49-о «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» позивача визнано
таким, що підлягає звільненню із
зазначеної посади за грубе одноразове
порушення трудових обов'язків
відповідно до п.1 ст. 41 КЗпП України, а
наказом № 61-о від 7 лютого 2011 року його
звільнено з роботи.

Підставою для цього звільнення
слугував акт про результати службової
перевірки організації роботи
Арбузинського відділення
Южноукраїнської ОДПІ при прийнятті
податкової звітності ТОВ «Контрол-Ком»
(37075176) за жовтень і листопад 2010 року.

Правовий статус посадових осіб органів
державної податкової служби, їх права
та обов'язки визначаються Конституцією
України, Кодексом законів про працю
України (далі - КЗпП України), Законом
України "Про державну податкову службу
в Україні", а в частині, що ним не
регулюється, Законом України "Про
державну службу".

Однією із гарантій забезпечення права
громадян на працю є передбачений у
статті 5-1 КЗпП України правовий захист
від необґрунтованої відмови у
прийнятті на роботу і незаконного
звільнення, а також сприяння у
збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірвано у випадку одноразового
грубого порушення керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності трудових
обов'язків.

Статтею 14 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України, як
заходи дисциплінарного впливу можуть
застосовуватись: попередження про
неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника можуть бути застосовані
стягнення у вигляді догани чи
звільнення.

У відповідності із ст. 149 КЗпП при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Із змісту вказаного наказу про
звільнення вбачається, що державну
службу позивача припинено з підстав,
передбачених п. 1 ст. 41 КЗпП України, за
підсумками службового розслідування, в
ході якого встановлено, відсутність
контролю за організацією роботи
підпорядкованого відділення щодо
відпрацювання наданих ТОВ
«Контрол-Ком» декларацій з податку на
додану вартість, а саме прийняття цих
декларацій без прийняття рішення про
не визнання декларацій податковою
звітністю.

Відповідно до п.4.1.2 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
забороняється і розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Абзацом 5 п.4.1.2 ст.4 цього Закону
передбачено, що податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана контролюючим органом як
податкова декларація лише за наявності
одній з трьох підстав: 1) якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів; 2) її
не підписано відповідними посадовими
особами; 3) не скріплено печаткою
платника податків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податкові декларації з
податку на додану вартість ТОВ
«Контрол-Ком» за жовтень і листопад 2010
року мали всі обов'язкові реквізити та
були підписані службовими особами
підприємства і скріпленні печаткою. У
зв'язку з цим у працівників
Арбузинського відділення
Южноукраїнської ОДПІ не було підстав
не визнавати звітність податковою
декларацією.

Позивач, як керівник Арбузинського
відділення, особисто не приймав
податкову звітність ТОВ «Контрол-Ком»,
декларації ТОВ «Контрол-Ком» приймав
головний державний податковий
інспектор Черепін Л.М., якого звільнено
з органів податкової служби.

Обставини, викладенні у акті службової
перевірки та наказі про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності щодо заповнення
податкових декларацій кульковою
ручкою та печатним способом, неможливо
вважати грубим порушенням трудових
обов'язків, оскільки виправлення
запису у одній графі, зробленого
кульковою ручкою, який ідентичний сумі,
вказаній у попередній графі декларації
та не змінює її.

Відповідно до п.п.22,27 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 у справах про поновлення на
роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, необхідно
з'ясувати в чому конкретно проявилось
порушення, що стало приводом для
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за пунктами 3,4,7,8 ст. 40 та
пунктом 1 ст. 41 КЗпП України, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені ст. ст. 147, 148, 149
КзпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувалось при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, а також обставини,
за яких вчинено проступок, і попередня
робота працівника. Вирішуючи питання
про те, чи є порушення грубим, суд має
виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, та яку
ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Аналізуючи приведене законодавство,
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, та враховуючи
ту обставину, що відповідачем не
доведено правомірність прийняття
наказу про звільнення ОСОБА_4 і не
наведено обґрунтувань щодо
застосування до неї найбільш суворого
покарання, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій про те, що не прийняття
позивачем рішення про невизнання
податкових декларацій ТОВ
«Контрол-Ком» неможливо кваліфікувати
як дисциплінарний проступок і про
наявність підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

У відповідності до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної податкової
служби у Миколаївській області
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер