Справа № 815/4620/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4620/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача
Богаченка П.П. та представника
відповідача Кириленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2014
року по справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Іллічівський
зерновий термінал» до Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Іллічівський
зерновий термінал» (далі ТОВ
«Іллічівський зерновий термінал»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ
у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області). З урахуванням заяви
про зміну позовних вимог позивач
просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від 18
липня 2014 року № та № (т. 1 а.
с. 80-85).

В обґрунтування позову зазначалось, що
з 19 по 25 червня 2014 року посадовою особою
ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства під
час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Югас» за період з
01 вересня по 31 грудня 2012 року. За
результатами перевірки складено акт
від 02 липня 2014 року за №
1117/15-03-22-01-0302/33558271, в якому зазначено про
порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст.
138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на прибуток на
1120250 грн., а також пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 ПК України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість на 1066905 грн.. На підставі акта
перевірки відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення від 18
липня 2014 року № , яким ТОВ
«Іллічівський зерновий термінал»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем 1120250 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 560125
грн., а також № , яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в 1066905 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 533454 грн.. На думку позивача,
висновки акта перевірки не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, а тому прийняті
відповідачем на його підставі
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2014
року позовні вимоги ТОВ «Іллічівський
зерновий термінал» задоволено у
повному обсязі. Визнано протиправними
та скасовано податкові
повідомлення-рішення відповідача від 18
липня 2014 року № та № .
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача витрати зі сплати
судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп..

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області в апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, і, крім того,
порушено норми матеріального та
процесуального права. Так, судом не
прийнято до уваги вимоги ст. ст. 44, 138, 139
та 198 Податкового кодексу України щодо
необхідності належного підтвердження
позивачем фактичного здійснення
господарської операції з контрагентом
під час визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить залишити
оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також
представника позивача про залишення
постанови суду першої інстанції без
змін, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, з 19 по 25 червня 2014
року посадовою особою ДПІ у м.
Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Югас» за період з
01 вересня по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 02 липня 2014 року за №
1117/15-03-22-01-0302/33558271, в якому зазначено про
порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст.
138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на прибуток на
1120250 грн., а також пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 ПК України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість на 1066905 грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 18 липня 2014
року № , яким ТОВ «Іллічівський
зерновий термінал» визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем 1120250 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 560125 грн., а також № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в 1066905
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 533454 грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідачем не доведено фактів
порушення ТОВ «Іллічівський зерновий
термінал» норм Податкового кодексу
України при формуванні валових витрат
та податкового кредиту протягом
перевіреного періоду за
господарськими операціями з ТОВ
«Югас».

Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, 138.11 цієї статті.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
ПК України).

Згідно пунктам 138.2, 138.4, 138.6 ст. 138
названого Кодексу витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Як встановлено матеріалами справи,
видами діяльності ТОВ «Іллічівський
зерновий термінал» є, серед іншого,
транспортне оброблення вантажів (т. 1 а.
с. 61 зворот).

Позивачем (Замовник) укладено з ТОВ
«Югас» (Виконавець) договір від 01
червня 2012 року за № ЮК-08-094/12, відповідно
до якого Замовник доручає і оплачує, а
Виконавець приймає на себе
зобов'язання виконати в інтересах
замовника необхідні і достатні дії,
пов'язані з виконанням робіт на умовах,
передбачених договором (т. 1 а. с. 51-54).

Витрати в розмірі 1120250 грн., понесені
позивачем у зв'язку з оплатою послуг,
отриманих від ТОВ «Югас», віднесено
позивачем до складу валових витрат.

В акті перевірки ДПІ у м. Іллічівську ГУ
Міндоходів в Одеській області зроблено
висновок, що позивачем занижено суму
податку на прибуток внаслідок
віднесення до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності)
вартості послуг, придбаних у ТОВ
«Югас», укладена угода з яким, на думку
посадової особи податкового органу,
має безтоварний характер. В
обґрунтування висновку щодо
безтоварного характеру угоди,
укладеної із зазначеним підприємством,
відповідач посилається на акт
перевірки ДПІ у Дніпровському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві від 18 листопада
2013 року № 1480/26-53-22-01-21-31923328 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Югас» з питань правильності
обчислення податкових зобов'язань з
контрагентами-покупцями та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Проффком» з
податку на додану вартість за період з
01 вересня по 31 грудня 2012 року», в якому
зазначено, що операції купівлі-продажу
товарів, робіт (послуг) між ТОВ
«Іллічівський зерновий термінал» та
ТОВ «Югас» не спричиняють реального
настання правових наслідків і не є
можливими, що призвело до завищення
витрат та податкового кредиту з
податку на додану вартість за період з
01 вересня по 31 грудня 2012 року.

Проте, всупереч висновкам податкового
органу, витрати по вказаній вище угоді,
укладеній ТОВ «Іллічівський зерновий
термінал» з ТОВ «Югас», безпосередньо
пов'язані з основною статутною
діяльністю позивача та
підтверджуються наявними в матеріалах
справи первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
витрати за названою вище угодою з ТОВ
«Югас» включено позивачем до складу
валових витрат на підставі первинних
документів - договору, запитів про
проведення товарної експертизи
вантажів, актів досліджень, рахунків,
актів виконаних робіт, банківських
виписок, платіжних доручень,
податкових накладних (т. 1 а. с. 51-54, 107-250,
т. 2 а. с. 1-63), оформлених відповідно до
наведених вимог чинного законодавства
України, що не спростовується
висновками акта перевірки.

При цьому податковим органом не
доведено фактів безтоварності
операцій за спірними угодами та
обізнаності позивача щодо можливого
порушення податкового законодавства
його контрагентом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник
податків зобов'язаний, зокрема, вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України
вбачається, що обов'язок щодо
звітування перед податковим органом та
сплати податкового зобов'язання
покладено на платника податків, яким в
даному випадку є ТОВ «Югас». При цьому
можливе невиконання таким
контрагентом свого зобов'язання по
сплаті податку до бюджету є підставою
для відповідальності та тягне
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку (ТОВ «Іллічівський зерновий
термінал») права на віднесення сум
витрат до складу валових, якщо останній
виконав весь перелік умов щодо
підтвердження розміру витрат та їх
пов'язаності з господарською
діяльністю підприємства.

Суд апеляційної інстанції також
враховує, що на час здійснення спірних
господарських операцій виконавець
послуг (ТОВ «Югас») був включений до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також мав свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість. За
таких обставин покупець (позивач) не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцем, ні за
можливу недостовірність відомостей
про нього, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установлено таке.
Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

Із врахуванням викладеного,
апеляційний суд приходить до висновку
про правомірність включення до складу
валових витрат (витрат операційної
діяльності) позивача витрат за
названим вище договором з ТОВ «Югас».

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 1066905 грн. за
основним платежем визначено позивачу
податковим органом у зв'язку зі
зменшенням відповідачем підприємству
суми валових витрат по угоді з ТОВ
«Югас».

Оскільки, як зазначено вище, витрати по
вказаній угоді правомірно віднесені
позивачем до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності), всі
розрахунки позивача підтверджені
податковими накладними, оформленими у
відповідності до вимог чинного
законодавства, то і формування
позивачем податкового кредиту з
включенням до нього суми в 1066905 грн. є
правомірним.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
посилання апелянта на фіктивність
укладеного позивачем з ТОВ «Югас»
правочину з огляду на наступне.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину.

Загальні вимоги чинності правочину, у
разі порушення яких настають правові
наслідки, передбачені параграфом 2
глави 16 Кодексу, встановлені статтею 203
названого Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно зі статтею 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

На підставі частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на приписи наведеної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема,
бюджетного відшкодування,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Із врахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивачем було додержано
встановлений чинним законодавством
порядок формування податкового
кредиту за спірною господарською
операцією. При цьому можливе
невиконання контрагентом своїх
зобов'язань по сплаті податку до
бюджету є підставою для
відповідальності та тягне негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту у разі,
якщо останній виконав весь перелік
умов щодо його формування та має
належні підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Оскільки визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість за основними платежами є
необґрунтованим, то і застосування
податковим органом штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених ст.
123 Податкового кодексу України, є
неправомірним.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про задоволення вимог
позивача про скасування податкових
повідомлень-рішень відповідача від 18
липня 2014 року № та № є
правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22 грудня
2014 року.

Головуючий:

Судді: