Справа № 2а-4716/10/2170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/22180/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у порядку письмового
провдження

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.11.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012

у справі № 2-а-4716/10/2170 Херсонського
окружного адміністративного суду

за позовом Приватного підприємства
«Інсайт плюс»

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити певні дії,
визнання протиправними та скасування
податкових вимог,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.02.2012, позов задоволено: визнано
протиправними дії ДПІ у м. Херсоні щодо
невизнання податкової декларації ПП
«Інсайт плюс» з податку на додану
вартість за травень 2010 року як
податкової звітності; зобов'язано ДПІ у
м. Херсоні внести показники декларації
ПП «Інсайт плюс» по податку на додану
на травень 2010 року вх. номер 98374 до
картки особового рахунку ПП «Інсайт
плюс», яка ведеться в ДПІ у м. Херсоні;
скасовано першу та другу податкові
вимоги ДПІ у м. Херсоні від 15.06.2010 № 1/1000
від 09.08.2010 року №2/1225 відповідно.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Херсоні
просить скасувати ухвалені у справі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просив залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
згідно з податковим
повідомленням-рішенням ДПІ у м. Херсоні
від 19.05.2010 № 2/0 позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі
23342,74 грн. за затримку граничного строку
сплати податкового зобов'язання з
податку на додану вартість. Цю суму
штрафних санкцій позивач погасив
шляхом зарахування суми від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту у рахунок погашення
податкового боргу у податковій
декларації з податку на додану
вартість за травень 2010 року.

Відповідно до пункту 5.11. Порядку
заповнення податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України
30.05.1997 №166, якщо за результатами
поточного звітного (податкового)
періоду платником податку визначено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту, сума визначеного
від'ємного значення враховується у
зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні (податкові) періоди з
податку на додану вартість, у тому
числі розстроченого або відстроченого
відповідно до закону (відображається у
рядку 22.1 податкової декларації), а
решта зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 22.2 податкової декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 23.1
податкової декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Листом від 29.06.2010 № 17799/10/28-330 ДПІ
повідомило товариство, що податкова
декларація з податку на додану
вартість за травень 2010 року не визнана
як податкова звітність з підстав не
проставлення в декларації прочерків в
показниках, які не заповнювались, та не
зазначення коду ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ.
Товариству запропоновано надати
податкову декларацію з податку на
додану вартість, оформлену належним
чином.

У зв'язку з невизнанням вказаної
податкової декларації в оперативному
обліку платника податків за позивачем
рахувалась недоїмка у сумі 23342,74 грн., що
стало підставою для направлення
позивачу першої та другої податкових
вимог від 15.06.2010 № 1/1000 на суму 23342,74 грн.
від 09.08.2010 року №2/1225 на суму 22141,79 грн.
відповідно.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (втратив чинність з
1 січня 2011 року) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження
(частина 5 цього підпункту).

Пунктом 3.3 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 р. № 166 (у редакції наказу від
15 червня 2005 р. № 213, втратив чинність
згідно

з наказом Державної податкової
адміністрації України від 25 січня 2011
року № 41) та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30 червня
2005 р. за N 702/10982, встановлено, що
декларація може бути заповнена від
руки чорнильною чи кульковою ручкою
або видрукувана (заповнення олівцем не
допускається), без виправлень і
помарок; у рядках, де відсутні дані для
заповнення, має бути проставлений
прочерк.

У судовому процесі встановлено, що
подана позивачем декларація з податку
на додану вартість за травень 2010 року
містила усі обов'язкові реквізити, які
передбачені частиною 5 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 ст.4 Закону № 2181-ІІІ.
Відсутність у вказаній податковій
декларації прочерків у рядках, які не
заповнені, а також не коду ЄДРПОУ, КВЕД,
КОАТУУ, не впливають на значення
податкової декларації як податкової
звітності, а отже суди попередніх
інстанцій зробили правильний висновок
про неправомірність дій ДПІ щодо
невизнання податкової декларації
позивача з податку на додану вартість
за вказаний податковий період, що мало
наслідком не правильне відображення
показників особового рахунку ПП
«Інсайт плюс» у частині наявності
недоїмки зі сплати податкового боргу.

Враховуючи відсутність недоїмки зі
сплати податкового боргу, суди зробили
правильний висновок про
безпідставність направлення позивачу
першої та другої податкових вимог, як
підлягають скасуванню.

Доводи касаційної скарги не
спростовують вказаних висновків судів
попередніх інстанцій, а відтак
відсутні підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин рішення судів
попередніх інстанцій слід залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев