Справа № 2а-3918/12/0170/23
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/423/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівДонця О.Є. Мороз Л.Л.
провівши у письмовому порядку
касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом Керченського
міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим до Ленінської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, треті особи - Відділ Держкомзему в
Ленінському районі Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_4 про скасування
розпорядження за касаційною скаргою
Прокуратури Автономної Республіки
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 травня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року Керченський
міжрайонний природоохоронний прокурор
в інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Автономній Республіці Крим в Окружному
адміністративному суді Автономної
Республіки Крим пред'явив позов до
Ленінської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, треті особи - Відділ Держкомзему в
Ленінському районі Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_4 про скасування
розпорядження.

Просив скасувати розпорядження
Ленінської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим від 29 серпня 2008 року № 744 "Про
передачу у власність земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства громадянину України
ОСОБА_4 із земельного запасу
Мар'ївської сільської ради".

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 травня 2012 року,
залишеною без зміни ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
Прокуратура Автономної Республіки
Крим подала касаційну скаргу, в якій
вказала на те, що оскаржувані рішення
судами прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та ухвалити нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням
Ленінської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим від 29 серпня 2008 року № 744
затверджено проект землеустрою з
відведення земельної ділянки ОСОБА_4
для ведення особистого селянського
господарства в Автономної Республіки
Крим, Ленінський район, землі запасу
Мар'ївської сільської ради і передано у
власність земельну ділянку площею 2,0000
га пашні для ведення особистого
селянського господарства з земель
запасу за межами населених пунктів
Мар'ївської сільської ради.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 448553, яка знаходиться за межами
населеного пункту, цільове призначення
- для ведення особистого селянського
господарства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що у відповідача при наявності усіх
позитивних висновків не було підстав
для відмови у наданні земельної
ділянки, а тому, рішення ним прийнято у
відповідності до чинного
законодавства України, на підставі та у
межах наданих повноважень.

Між тим, такий висновок судами
зроблений з порушенням правил
застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У статті 3 Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Приписами частини десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 19
Земельного Кодексу України землі
України поділяються на категорії за
основним цільовим призначенням на
землі сільськогосподарського
призначення; землі житлової та
громадської забудови; землі
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення; землі
оздоровчого призначення; землі
рекреаційного призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно із статтею 4 Водного кодексу
України та частиною першою статті 58
Земельного Кодексу України (в редакції
чинній на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження) до земель
водного фонду належать землі, зайняті:
морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водоймами,
болотами, а також островами;
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм;
гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; береговими
смугами водних шляхів.

Частиною першою статті 60 Земельного
кодексу України встановлено, що вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Розмір та
межі прибережної захисної смуги уздовж
морів та навколо морських заток і
лиманів встановлюються за проектами
землеустрою, а в межах населених
пунктів - з урахуванням містобудівної
документації.

За приписами частин першої та восьмої
статті 88 Водного кодексу України (в
редакції чинній на момент прийняття
рішення) з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. Уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів виділяється
прибережна захисна смуга шириною не
менше двох кілометрів від урізу води.

Частиною четвертою статті 84 Земельного
кодексу України визначено, що землі
водного фонду, тобто - землі зайняті
морями, а також прибережні захисні
смуги вздовж морів, тощо, відносяться
до земель державної власності, які не
можуть передаватися у приватну
власність.

Згідно з частиною четвертою статті 59
Земельного кодексу України та частиною
третьою статті 85 Водного кодексу
України громадяни та юридичні особи
можуть набувати земельні ділянки
прибережних захисних смуг на умовах
оренди лише для сінокосіння,
рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідної роботи
тощо.

Відповідно до пункту ґ) частини третьої
статті 83 Земельного кодексу України
землі водного фонду, до яких належать й
прибережні захисні смуги, не можуть
передаватися у приватну власність.

Аналіз наведених норм вказує на те, що
має місце пряма заборона щодо надання у
власність фізичним та юридичним особам
земельних ділянок у прибережних
захисних смугах.

Також суди неправильно послалися на
відсутність проекту землеустрою
прибережної захисної смуги Чорного
моря, де знаходиться спірна земельна
ділянка.

Розміри прибережних захисних смуг
встановлюються у залежності від виду
водойми. Наведеними законодавчими
актами заборонено надання у власність
земельних ділянок водного фонду, до
яких відносяться й прибережні захисні
смуги.

Сам факт перебування земельної ділянки
на відстані 600 метрів від урізу води
Чорного моря визначає її належність до
земель водного фонду.

З огляду на це рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо відмови у
задоволенні позову Керченського
міжрайонного природоохоронного
прокурора є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суди не виконали вимог вказаного
процесуального закону й ухвалили
незаконні рішення, які підлягають
скасуванню.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і всебічно, а суди першої та
апеляційної інстанцій лише не
правильно застосували до спірних
правовідносин норми матеріального
права, то колегія суддів вважає
можливим ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Прокуратури
Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 16
травня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року в адміністративній справі за
позовом Керченського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Автономній Республіці Крим до
Ленінської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, треті особи - Відділ Держкомзему в
Ленінському районі Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_4 про скасування
розпорядження скасувати та ухвалити у
цій справі нове рішення.

Позов Керченського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Автономній Республіці Крим
задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати
розпорядження Ленінської районної
державної адміністрації Автономної
Республіки Крим від 29 серпня 2008 року

№ 744 "Про передачу у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
громадянину України ОСОБА_4 із
земельного запасу Мар'ївської
сільської ради".

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Донець О.Є.

Мороз Л.Л.