Справа № 2а-527/12/1470
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/73093/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань (далі - ВВД ФСС НВВПЗ)
України в Центральному районі м.
Миколаєва до Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
скасування вимоги за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ВВД ФСС НВВПЗ України в
Центральному районі м. Миколаєва в
Миколаївському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області про
скасування вимоги.

В обґрунтування своїх позивних вимог
зазначив, що відповідачем проведено
планову виїзну ревізію цільового та
законного використання коштів у ВВД
ФСС НВВПЗ України в Центральному
районі м. Миколаєва за період II
півріччя 2010 року та 9 місяців 2011 року. За
результатами ревізії Державною
фінансовою інспекцією було винесено
вимогу, яка підлягає обов'язковому
виконанню Відділенням про усунення
виявлених порушень від 23 січня 2012 року
№ 14-08-14-14/333.

Вважає, що під час проведення перевірки
працівники Фінансової інспекції
дійшли помилкових висновків, які
викладені в акті ревізії від 22 грудня
2011 року № 14-24/111, щодо незаконної
щорічної видачі путівок на
санаторно-курортне лікування
постраждалим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому,
вимога винесена незаконно та підлягає
скасуванню.

Просило скасувати вимогу про усунення
порушень від 23 січня 012 року

№ 14-08-14-14/333.

Ухвалою суду від 31 січня 2012 року до
участі у справі були залучені в якості
третіх осіб на стороні позивача, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року, позов задоволено.

Скасовано вимогу Державної фінансової
інспекції в Миколаївської області від
23 січня 2012 року № 14-08-14-14/333.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна
фінансова інспекція в Миколаївській
області подала касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів скасувати та
ухвалити нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій,
Контрольно-ревізійним управлінням в
Миколаївської області,
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в Миколаївської
області, 22 грудня 2011 року проведено
планову виїзну ревізію цільового та
законного використання коштів ВВД ФСС
НВВПЗ України в Центральному районі м.
Миколаєва за період II півріччя 2010 року
та 9 місяців 2011 року, за результатом
якої складено акт від 22 грудня 2011 року
№ 14-24/111.

В акті перевірки відображено порушення
фінансової дисципліни, які полягали у
тому, що Фондом неправомірно були
видані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щорічні
путівки на санаторне курортне
лікування через те, що ці особи є
інвалідами II групи, а відповідно до
пункту 2.6 Положення від 31 жовтня 2007 року
№ 49 "Про забезпечення потерпілих
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання" інваліди II групи
забезпечуються путівками один раз на
два роки. Потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5
санаторно-курортні путівки надавались
у 2010 та у 2011 роках, що й є незаконним
використанням бюджетних коштів та
причинило збитки на загальну суму 19200
грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено вимогу від 23
січня 2012 року № 14-08-14-14/333 про усунення
виявлених порушень.

В оскаржуваній вимозі відповідач
зобов'язував ВВД ФСС НВВПЗ України в
Центральному районі м. Миколаєва
відобразити в обліку дебіторської
заборгованості суму 18 900 грн. - сума
вартості путівок, що видані ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у 2011 році, 300 грн. - сума
компенсації проїзду потерпілим, а
також провести претензійно-позовну
роботу з потерпілими щодо
відшкодування зайвих виплат шляхом
відшкодування коштів у сумі 18 900 грн. та
300 грн., в іншому випадку стягнути з
осіб, якими прийнято рішення про видачу
путівок на санаторне курортне
лікування у порядку та розмірах,
встановлених статтями 132-136 Кодексу
Законів про працю України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції та апеляційний суд,
залишаючи рішення без зміни, виходили з
того, що відповідачем при прийняті
вимоги обрано не вірний спосіб
реалізації своїх повноважень, як
контролюючого органу, оскільки путівки
на проходження санаторно-курортного
лікування відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" придбаються виключно
Головним розпорядником коштів Фондом
України, а Відділення лише
розподіляють вже придбані путівки між
потерпілими.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

ВВД ФСС НВВПЗ України в Центральному
районі м. Миколаєва у своїй діяльності
керується нормами Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно із статтею 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
провадить акумулювання страхових
внесків, має автономну, незалежну від
будь-якої іншої, систему фінансування,
при чому кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
включаються до складу Державного
бюджету України та використовуються
виключно за їх прямим призначенням.

Згідно з пунктом 4 статті 34 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків фінансує витрати на
медичну та соціальну допомогу, в тому
числі на санаторно-курортне лікування,
якщо потребу в них визначено
висновками медико-соціальної
експертної комісії (далі - МСЕК).

Періодичність забезпечення інвалідів
путівками для санаторно-курортного
лікування встановлюється Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності",
згідно зі статтею 34 якого потерпілі
забезпечуються санаторно-курортними
путівками не рідше одного рази на три
роки, та Положенням, затвердженим
Постановою Правління Фонду ССНВ та ПЗ
України від 31 жовтня 2007 року № 49, згідно
з яким щорічно безоплатно за медичним
висновком надається путівка на
санаторно-курортне лікування
інвалідам І групи, інваліди II групи
забезпечуються путівками 1 раз на 2
роки.

Як встановлено в судовому засіданні
суду 1-ї інстанції та підтверджується
матеріалами справи потерпілі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 перебувають на обліку у
відділенні Фонду та мають II групу
інвалідності за наслідками
професійного захворювання. Відповідно
до висновків МСЕК потерпілі мають
високий відсоток втрати
працездатності - 70 відсотків та 80
відсотків відповідно та МСЕК визначено
потерпілим щорічне лікування у
санаторіях.

Саме МСЕК з урахування тяжкості
захворювання та стану здоров'я
інваліда (потерпілого) визначає
потребу у періодичності відвідування
інвалідом санаторно-курортних
закладів.

При цьому, Фінансова інспекція, як
контролюючий орган витрачання коштів
Фондом, не наділена повноваженнями на
надання оцінки висновкам МСЕК, які у
даному випадку є визначальним
критерієм необхідності та
періодичності проходження
санаторно-курортного лікування
потерпілим.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що ВВД ФСС НВВПЗ
України в Центральному районі м.
Миколаєва отримані путівки від
Виконавчої дирекції Фонду у 2011 році
відповідно до поданих ними заявок ще у
2010 році, що підтверджує факт закупівлі
путівок не позивачем, а саме Виконавчою
дирекцією Фонду.

Відповідно до Положення про Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань саме Виконавча дирекція
Фонду є основним розпорядником коштів,
відділення на місцях не є
розпорядниками коштів, вони
позбавленні прав на придбання та
закупівлю путівок.

Отже, відобразити дебіторську
заборгованість в бухгалтерському
обліку ВВД ФСС НВВПЗ України в
Центральному районі м. Миколаєва сум,
які не були ним витрачені не можливо.
Дебіторська заборгованість виникає та
вноситься до документів
бухгалтерського обліку на підставі
первинних документів відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік".

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку, що вимога Фінансової
інспекції щодо відображення
дебіторської заборгованості в
документах бухгалтерського обліку
позивача виходить поза межі
компетенції відповідача.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 24
лютого 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2012 року в
адміністративній справі за позовом
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Центральному
районі м. Миколаєва до Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5
про скасування вимоги - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.