Справа № 643/11297/14-а
Суддя: Поліщук Т. В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/353/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року

м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого судді - Поліщук Т.В.,

при секретарі - Чорноморець Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Адміністративної комісії
Московського району при Виконавчому
комітеті Харківської міської ради про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Московського районного суду м. Харкова
з вимогою про скасування постанови
відповідача, Адміністративної комісії
Московського району при Виконавчому
комітеті Харківської міської ради,
якою застосовано адміністративне
стягнення у вигляді попередження та
закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що спірне рішення
суб'єкта владних повноважень
(постанова 21.07.2014 року №14/08) не
відповідає закону, позаяк було
прийнято без з'ясування, дослідження та
надання вірної юридичної оцінки
обставинам спірних правовідносин,
внаслідок чого особа протиправно (за
відсутності події вчинення
адміністративного правопорушення)
притягнута до адміністративної
відповідальності на підставі ст.150
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

До судового засідання позивач не
з'явився, надіслав на адресу суду заяву,
в якій просив слухати справу за його
відсутності.

Представник відповідача -
Адміністративної комісії Московського
району при Виконавчому комітеті
Харківської міської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином та вчасно, однак причини
неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Спір виник з приводу незаконного, на
думку суб'єкта владних повноважень,
перепланування гр.ОСОБА_1 квартири
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1997 року
мешкає у квартирі АДРЕСА_1 на підставі
ордеру на житлове приміщення. В
подальшому він став співвласником
зазначеної квартири, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 14.05.1999 року,
виданого Центром (відділом)
приватизації державного житлового
фону Управління комунального майна та
приватизації Головного управління
економіки та комунального майна
Виконавчого комітету Харківської
міської ради.

02.06.2014 року начальником дільниці №32 КП
«Жилкомсервіс» Рубан Л.С. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ст.150 КУпАП. Згідно
відомостей зазначеного протоколу « 12
мая 2014 года в 14.20 возле кв. АДРЕСА_1
обнаружен в общем тамбуре кв.103-105
установлена перегородка с устройством
двери с захватом общего тамбура, со
слов гр.. ОСОБА_1 построенная предыдущим
хозяином, что мешает соседке из
АДРЕСА_3, чем нарушено п.1.4.1., п.1.4.3. и
п.1.4.4. «Правил эксплуатации жилых домов
и преддомовых территорий»

З посиланням на цей протокол від 02.06.2014
року відповідач, Адміністративна
комісія Московського району при
Виконавчому комітеті Харківської
міської ради винесла у відношенні
ОСОБА_1 постанову про накладення
адміністративного стягнення №14/08 від
21.07.2014 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 150 КУпАП України із
застосуванням адміністративного
стягнення у вигляді попередження.

Так, рішення суб'єкта владних
повноважень про притягнення особи до
адміністративної відповідальності має
відповідати вимогам ст.283 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У даній справі зазначена відповідність
спростовується показами ОСОБА_1, який
вказав, що самовільно не захоплював
площу загального тамбуру квартир
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 та не
встановлював перегородку з дверима,
адже на момент, коли він почав
проживати за вказаною адресою ця
конструкція там вже була встановлена
попереднім господарем квартири.

З письмових пояснень інших мешканців
квартири АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_6 (батько
позивача), ОСОБА_4 (матір позивача), а
також ОСОБА_5 (мешканець сусіднього
під'їзду) випливає, що на момент
вселення родини позивача квартира вже
була облаштована додатковою
перегородкою з дверима у загальному
тамбурі. Жодних дій щодо встановлення
чи переобладнання зазначеної
перегородки позивач з моменту вселення
до квартири АДРЕСА_1 та до теперішнього
часу не здійснював. Зі слів тодішніх
мешканців квартири АДРЕСА_2 зазначена
перегородка була створена особами,
котрі проживали в квартирі АДРЕСА_1 до
вселення родини позивача.

Оцінюючи наведені обставини за
правилами ч.1 ст.69, ст.86 КАС України, суд
не вбачає підстав для залишення поза
увагою письмових пояснень ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

Розглядаючи справу, суд керується
приписами ч. 2 ст. 71 КАС України, де
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
та бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вивчивши наявні у справі документи, суд
доходить висновку, що у спірних
правовідносинах всупереч положенням
ст.ст. 280, 283 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а
також ч.3 ст.2 КАС України суб'єкт
владних повноважень в ході реалізації
управлінської функції контролю не
добув достатніх фактичних даних, котрі
б беззаперечно та поза всяким сумнівом
доводили вчинення позивачем
адміністративного проступку,
передбаченого ст.150 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Так, відповідач не надав до матеріалів
даної справи жодних належних та
допустимих відповідно до ст.70 КАС
України доказів встановлення
перегородки у загальному тамбурі
квартир НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 саме
позивачем.

Пояснення ОСОБА_1, викладені у
протоколі від 02.06.2014р року про те, що він
перегородки не встановлював,
залишились не перевіреними і не
спростованими органом управління.

В порушення положень ст.ст.256, 283 КУпАП
як при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення від
02.06.2014 року, так і при винесені спірної
постанови від 21.07.2014 року №14/08, суб'єкт
владних повноважень не забезпечив
дотримання обов'язкових вимог цих
статей, зокрема, не навів опису
обставин (час вчинення правопорушення
тощо), установлених при розгляді
адміністративної справи, що зумовило
порушення права особи на захист від
свавілля з боку органу управління,
тобто право знати за що і на підставі
чого його притягнуто до такої
відповідальності.

У оскаржуваній постанові від 21.07.2014
року позивачу інкримінується
порушення положень п.1.4.1., п.1.4.3. и п.1.4.4.
«Правил експлуатації житлових
будинків та прибудинкових територій»,
затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
року №76 (далі за текстом - Правила).

Між тим, відповідно до п.1.4.1. Правил
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Згідно п.1.4.3. Правил до елементів
перепланування жилих приміщень
належать: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових

будинків.

Переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що призводять до
порушення тривкості або руйнації
несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, не
допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих
і нежилих у жилих будинках
приміщень, що погіршує умови
експлуатації і проживання всіх або
окремих громадян у будинку або
квартирі, не допускається (п.1.4.4.
Правил).

Як з'ясовано судом, Правила набрали
чинності з 02.02.2006 року (тобто з моменту
набрання чинності Наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
року №76).

Довід позивача про те, що спірна
перегородка у загальному тамбурі була
збудована до 02.02.2006 року, який наводився
ним під час складання протоколу і
винесення спірної постанови, залишився
неспростованим з боку суб'єкта владних
повноважень.

До 02.02.2006 року законодавство України не
містило приписів, аналогічних за
змістом п.1.4.1., п.1.4.3, п.1.4.4 «Правил
експлуатації житлових будинків та
прибудинкових територій».

Суд бере до уваги, що в тексті протоколу
про адміністративне правопорушення
від 02.06.2014 року суб'єктом владних
повноважень викладено твердження,
згідно з яким спірна перегородка біля
кв.АДРЕСА_1 у спільному тамбурі квартир
НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 заважає сусідці
з квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

До матеріалів справи позивачем надано
докази, які підтверджують, що відстань
спірної перегородки від дверей
квартири АДРЕСА_1 (що належить на праві
співвласності позивачу) складає 1,4 м., у
той час як відстань між зазначеною
перегородкою та дверима сусідки з
квартири АДРЕСА_3 складає близько 2 м.

Оскільки квартира АДРЕСА_3 є «боковою»,
а квартира АДРЕСА_1 знаходиться у кінці
тамбуру, тобто є останньою в коридорі,
то наявна перегородка жодним чином не
обмежує сусідці з квартири АДРЕСА_3
доступ до своєї квартири.

Згідно з ст.62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача.

Керуючись приписами наведених норм
права, а також те, що в ході розгляду
справи відповідачем не надано доказів
на підтвердження правомірності
спірного рішення. Фактичних даних,
котрі б засвідчували будь-яку
причетність позивача до створення
спірної перегородки, побудову спірної
перегородки після набрання чинності
Правилами суб'єкт владних повноважень
не здобув, в основу спірного рішення
таких даних не поклав.

За таких обставин, суд вважає, що
матеріалами справи не доведено
існування факту порушення з боку
ОСОБА_1 вимог законодавства з питань
користування приміщеннями житлового
багатоквартирного будинку, а тому в
даному випадку відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.150 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
підлягає закриттю у разі відсутності
події і складу адміністративного
правопорушення.

Таким чином, суд, у відповідності до
положень статті 293 КУпАП, перевіривши
законність і обґрунтованість спірної
постанови, вважає наявними підстави
для скасування такої постанови і
закриття справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 158, 160, 161, 162, 167, 171-2
КАС України, ст.ст. 293, 294 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову адміністративної комісії
Московського району при Виконавчому
комітеті Харківської міської ради №14/08
від 21.07.2014 року по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
попередження за вчинення
правопорушення, передбаченого ст.150
КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
Поліщук Т.В.