Справа № 25/498-А
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/15915/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва

на постанову Господарського суду міста
Києва від 26 січня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року

у справі № 25/498-А

за позовом Київського
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва

до Закритого акціонерного товариства
«Дослідний завод зварювального
устаткування ім. Є.О. Патона»

про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Київський природоохоронний прокурор
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва (далі -
позивач) з позовом до Закритого
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування ім.
Є.О. Патона» (далі - відповідач) про
стягнення пені, нарахованої за
несвоєчасну сплату плати за землю, у
розмірі 11875,26 грн. (в редакції заяви про
зменшення позовних вимог від 08 жовтня
2009 року за вих. № 12351/9/10-2009).

Постановою Господарського суду міста
Києва від 26 січня 2010 року у задоволені
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року постанову Господарського суду
міста Києва від 26 січня 2010 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Печерському
районі м. Києва, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Господарського
суду міста Києва від 26 січня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року і ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відсутні підстави для задоволення
позовних вимог, оскільки податкове
повідомлення-рішення № 792318/1 від 18
жовтня 2004 року, з існуванням яких
податковий орган пов'язував наявність
у ЗАТ «Дослідний завод зварювального
устаткування ім. Є.О. Патона»
податкового боргу у розмірі 269360,88 грн.,
було скасоване згідно рішення суду, яке
набрало законної сили. Також, суд
виходив з того, що податковим органом
не було доведено правомірності
нарахування відповідачу пені у розмірі
11875,26 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 1.3
статті 1 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), податковий борг
(недоїмка) - це податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Згідно абзацу 6 підпункту 5.2.4 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для стягнення з товариства
податкового боргу, а також нарахованої
на такий борг пені, податковий орган
визначив несплату відповідачем
податкового зобов'язання із плати за
землю у розмірі 380562,00 грн. (у тому числі:
253708,00 грн. - за основним платежем, 126854,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями)), визначеного податковим
повідомлення-рішенням № 792318/1 від 18
жовтня 2004 року.

Разом з цим, судами попередніх
інстанцій було встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16 серпня 2005
року, залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 27
липня 2006 року, у справі №32/11 за позовом
ЗАТ «Дослідний завод зварювального
устаткування ім. Є.О. Патона» до ДПІ у
Печерському районі м. Києва, третя
особа - Національна академія наук
України, про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
позовні вимоги було задоволено в
повному обсязі. (арк. справи 42-48, 85-87).

Відповідно до частини 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування вимог касаційної скарги,
були досліджені Київський апеляційним
господарським судом при розгляді
справи № 32/11, яким була надана належна
правова оцінка. Крім іншого, з огляду на
скасування податкового
повідомлення-рішення № 792318/1 від 18
жовтня 2004 року, у податкового органу
були відсутні підстави для нарахування
пені на визначені вказаним податковим
повідомленням-рішенням податкові
зобов'язання.

За таких обставин, суди попередніх
інстанції дійшли правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Печерському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Господарського суду міста Києва від 26
січня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року та ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду міста Києва від 26
січня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна