Справа № 809/1045/14
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.
Справа № 809/1045/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Шумея М.В.,

секретаря Гринчишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" до
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: ОСОБА_1,
гаражний кооператив "Соколи" про
визнання недійсним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" звернулося
до суду з позовом до реєстраційної
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
недійсним рішення і рішення,
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами суду від 04.04.2014 р. та від 17.04.2014
року до участі у справі як третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
залучено гаражний кооператив "Соколи"
та ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
реєстраційною службою
Івано-Франківського міського
управління юстиції протиправно
прийнято рішення № 2665427 про державну
реєстрацію права власності на гараж в
ГК "Соколи" за ОСОБА_1.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлявся належним чином,
на адресу суду надіслав додаткові
письмові пояснення по справі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлялося завчасно та
належним чином. Причини неявки суду
невідомі. Відповідачем по справі
подано суду заперечення на
адміністративний позов, згідно якого
останній просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Третя особа ГК "Соколи" в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлялося завчасно та
належним чином. Причини неявки суду
невідомі. Згідно письмого заперечення
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлявся завчасно та належним
чином. На адресу суду повернулось
поштове відправлення рекомендоване з
відміткою «за зазначеною адресою не
проживає».

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе
здійснити подальший розгляд та
вирішення даної справи за відсутності
сторін та на підставі наявних
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
наявні в матеріалах адміністративної
справи письмові докази, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволення з наступних мотивів.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
07.03.2008 р. зареєстрованого в реєстрі за №
1159 приватним нотаріусом ОСОБА_7,
Акціонерне товариство відкритого типу
«Родон» прийняло у власність земельну
ділянку з усіма обтяженнями і
сервітутами за адресою: с.Вовчинець
Івано-Франківської міської Ради
вул..Вовчинецька 225, загальною площею
6,3201 гектара, кадастровий номер
090030101. В результаті укладання
зазначеного договору було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку вказану в договорі за
Акціонерним товариством відкритого
типу «Родон».

Згідно витягу з рішення Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради від 21.07.1998 р. № 287 Акціонерному
товариству відкритого типу «Родон»
надано право тимчасового будівництва
автостоянки на власній території
перспективного розширення
підприємства.

Судом встановлено, що відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку Серії ЯМ № 657804
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Х-АДВАНС» земельна
ділянка площею 6,2207 га, яка розташована
по вул.Вовчинецькій,225, с.Вовчинець,
Івано-Франківської міської ради,
Івано-Франківської області перейшла у
власність позивача на підставі
розподільчого балансу від 19.10.2011 р..

Відповідно до п.1 ст.78 Земельного
Кодексу України право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Згідно п.1 ст.153 ЗК України власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

У відповідності до п.1 ст.154 ЗК України
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування без рішення
суду не мають права втручатись у
здійснення власником повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження належною йому земельною
ділянкою або встановлювати
непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.

Судом встановлено, що згідно наявної в
матеріалах справи копії інформаційної
довідки № 10597512 від 10.10.2013 року з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна, державним реєстратором
проведено державну реєстрацію права
власності на декілька об'єктів
нерухомого майна, зокрема і на гараж, що
розташований за адресою:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 1, що знаходиться у
приватній власності ОСОБА_1 на підставі
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (з відкриттям розподілу)
індексний номер: 2665427 від 29.05.2013.

Правові, економічні та організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, визначені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004
року, із змінами та доповненнями. Також,
при розгляді та вирішенні даної
адміністративної справи до спірних
правовідносин слід застосовувати
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (надалі -
Порядок).

Згідно ст.2 Закону України за N 1952-IV,
01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Відповідно до
ч.5 ст.3 даного Закону державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 1952
державний реєстратор, зокрема,
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, відповідність
повноважень особи, яка подає документи
на державну реєстрацію прав та їх
обтяжень; відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону.

Частиною 3 ст.17 Закону № 1952 передбачено,
що документи, що встановлюють
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
подаються для державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам,
встановленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 26 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку передбачений
загальний перелік документів, що
можуть підтверджувати виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно.

Так, пунктом 46 Порядку серед
документів, які заявник подає органові
державної реєстрації прав для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна передбачено необхідність
подання документу, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Виключення стосується житлових чи
нежитлових приміщень, які є складовими
частинами інших житлових будинків,
будівель, споруд (їх окремих частин), в
яких вони розташовані. З огляду на те,
що гараж НОМЕР_2, державна реєстрація
прав на який оскаржується, є окремим
об'єктом нерухомого майна, встановлено
безпосередньо на землі, а не
розташовано в якійсь окремій будівлі
чи споруді, про що свідчить наявний в
матеріалах справи технічний паспорт,
виключення щодо обов'язковості
реєстрації речового права на земельну
ділянку не може бути поширено на спірні
правовідносини.

Відповідно до пункту 12 Порядку під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями.

В судовому засіданні встановлено, що
реєстраційні дії пов'язанні з
реєстрацією гаража НОМЕР_2 по
вул.Вовчинецькій 225, с.Вовчинець
Івано-Франківської області,
проводилися на підставі наступних
документів: заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 3857,
реєстраційний № 1324898; квитанцій про
оплату державного мита від 22.05.2013 року;
копій паспорта, довідка про присвоєння
ідентифікаційного номера та картки
платника податків ОСОБА_1; копії
паспорта та довідка про присвоєння
ідентифікаційного номера представника
ОСОБА_3; довідки № 49/01-04 від 11.04.2013 року
Гаражного кооперативу "Соколи" про
право власності на гараж; витягу із
протоколу серії та номер 7, від березня
2013 року про затвердження списку
асоційованих членів, видавник: ГК
«Соколи»; витягу із протоколу б/н від
квітня 2013 року про затвердження списку
асоційованих членів гаражного
видавник: адвокат ОСОБА_4; технічного
паспорту, серія та номер: б/н, виданий
12.04.2013 року, видавник: ОКП
«Івано-Франківське бюро технічної
інвентаризації». Дана обставина
підтверджується копією картки прийому
зави № 2622627 від травня 2013 року.

Таким чином, судом встановлено
відсутність при проведенні
оскаржуваної реєстрації документу, що
посвідчує речове право заявника на
земельну ділянку і витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер).

Відповідно до приписів пункту 4
Порядку, у разі коли законодавством
встановлено вимогу щодо прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна,
державна реєстрація права власності на
нього проводиться після прийняття
такого об'єкта в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.
Аналогічна умова державної реєстрації
міститься в абзаці 2 статті 5 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

З врахуванням наведених правових норм
щодо обов'язковості прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна
як передумови державної реєстрації
права власності на нього, абзацом 5
пункту 46 того ж Порядку, визначено, що
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, разом
з іншими документами, подає органові
державної реєстрації прав документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Згідно із статтею 32 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин усі об'єкти
будівництва поділяються на І, II, III, IV і V
категорії складності. Категорія
складності об'єкта будівництва
визначається відповідно до державних
будівельних норм та стандартів на
підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до І - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Частиною другої цієї статті
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" передбачено,
що прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до IV
і V категорій складності, здійснюється
на підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що при проведенні
державної реєстрації відповідачу не
подавалися документи, які б
підтверджували факт введення гаражу
НОМЕР_2 в експлуатацію. Також не надано
будь-яких інших підтверджуючих доказів
про введення об'єкту в експлуатацію, в
тому числі й згідно із законодавством,
що діяло у 2006 році.

Згідно із Довідкою про право власності
на гараж № 49/01-04 від 11.04.2013 року, яка
видана гаражним кооперативом "Соколи",
гараж НОМЕР_2 по вул. Вовчинецькій, 225 в
м. Івано-Франківську належить ОСОБА_1 на
праві власності та збудований в 2006
року. Водночас, згідно з Витягом із
протоколу № 7 від 31.03.2013 року про
затвердження списку
членів/асоційованих членів гаражного
кооперативу "Соколи" - ОСОБА_1 вступив до
кооперативу лише 31.03.2013 року.

З огляду на те, що будь-яка діяльність
гаражного кооперативу відповідно до
вимог чинного законодавства базується
виключно на вступних та пайових
внесках його учасників, з наведеного
вбачається, що на момент будівництва
третя особа -ОСОБА_1 учасником
кооперативу не був, а став ним тільки
через 7 років.

Будь-яких документів, які б
підтверджували чи посвідчували час та
спосіб придбання третьою особою -
ОСОБА_1 об'єкту спірної реєстрації в
гаражного кооперативу "Соколи" суду не
представлено, а про їх існування не
повідомлено.

Таким чином, у зв'язку із відсутністю
будь-яких документів, які б
підтверджували введення в
експлуатацію гаража НОМЕР_2 по
вул.Вовчинецькій, 225 в м.
Івано-Франківську, відповідачем
порушено вимоги пунктів 4 та 46 Порядку,
у спосіб здійснення державної
реєстрації прав на гараж, який не
введений в експлуатацію у визначеному
законом порядку.

Крім цього відсутність, на момент
вчинення відповідачем спірних
реєстраційних дій, будь-яких
документів, які б могли підтвердити
наявність у третіх осіб речового права
на земельну ділянку додатково
підтверджується постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 24 жовтня 2013
року в справі №909/538/13 залишеною в силі
Постановою Вищого господарського суду
України від 29.04.2014 року, згідно з якою
гаражному кооперативу "Соколи"
відмовлено в укладенні додаткової
угоди оренди земельної ділянки по вул.
Вовчинецька 225, а також постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12 лютого 2014
року в справі №909/837/13, якою залишено в
силі рішення господарського суду
Івано-Франківської області згідно з
яким відмовлено в задоволенні позову
гаражного кооперативу "Соколи" про
визнання за гаражним кооперативом
"Соколи" права на користування
земельною ділянкою площею 6,2207 га для
колективного гаражного будівництва, що
знаходиться по вул. Вовчинецька 225.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не можуть бути враховані судом і
посилання представника ГК "Соколи" на
направлення копії вищезгаданого
договору оренди від 2006 року, оскільки в
такому разі документ був поданий не
заявником, а іншою особою та відповідно
до положень чинного законодавства не
міг бути прийнятий до уваги державним
реєстратором при проведенні спірної
реєстрації.

Як зазначалося вище, адреса спірної
реєстрації об'єкту нерухомого майна у
вигляді гаражу: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2, ряд
2.

Судом встановлено, що місцезнаходження
гаражного кооперативу "Соколи", як
юридичної особи, зареєстровано за
адресою: 76006, м. Івано-Франківськ, вул.
Василя Симоненка, буд. 5А, кв. 44,
натомість гараж НОМЕР_2, право
власності на який було заявлено до
державної реєстрації фактично та
згідно з поданими до реєстрації
документами, знаходиться за адресою
Івано-Франківська міська рада,
с.Вовчинець, вул. Вовчинецька, 225.

Водночас, згідно з дослідженим в
судовому засіданні, Державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯМ № 657804, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за від 2006 року за вищенаведеною
адресою, а саме: вул. Вовчинецька, 225,
с.Вовчинець, Івано-Франківська міська
рада, Івано-Франківська область
знаходиться земельна ділянка площею
6,2207 га, яка належить позивачу на праві
приватної власності. Цільове
призначення даної земельної ділянки -
для обслуговування гаражної стоянки
автомобілів.

Документ, що підтверджував б
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси, третьою особою не подавався.

Натомість державним реєстратором при
проведенні державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на гараж НОМЕР_2, всупереч вимог Порядку
та адресної інформації, відображеної в
поданих для реєстрації документах,
присвоєно об'єкту нову адресу:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2.

Аргументованих доводів щодо наявності
правових підстав для присвоєння
спірному об'єкту нової адреси та
проведенню за цією адресою перевірки
щодо наявності обтяжень, ні
представником відповідача ні
представниками третіх осіб суду не
надано.

Суд відхиляє, як безпідставні,
посилання відповідача на рекомендації,
викладені в листі Державної
реєстраційної служби України від 15.04.2013
року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна", з наступних
мотивів.

Згідно з вказаним листом, Державна
реєстраційна служба України не
звільняє заявника від обов'язку подати
весь перелік документів визначених
пунктами 46 та 48 Порядку, в тому числі,
документ що посвідчує речове право на
земельну ділянку, документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту,
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси тощо.

За змістом абзацу другого та третього
пункту 1 листа, виключення з цього
правила може мати місце тільки у разі,
коли об'єкти нерухомого майна,
збудовані в результаті діяльності
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу, за умови, що на певну
частину таких об'єктів до 01.01.2013 року
оформлено та зареєстровано право
власності. Лише в цьому випадку
державна реєстрація могла б бути
проведена на підставі вказаних
відповідачем документів.

Таким чином, вказаним листом Державна
реєстраційна служба України дає
можливість застосування так званої
"спрощеної процедури" за наявності двох
умов: 1) об'єкт нерухомого майна повинен
бути збудований у результаті
діяльності відповідного кооперативу, в
даному випадку - гаражного кооперативу
"Соколи"; 2) на певну частину аналогічних
об'єктів в тому ж кооперативі до 01.01.2013
року повинно бути оформлене та
зареєстроване право власності в
порядку, визначеному чинним
законодавством.

Належних доказів, що спірний гараж
НОМЕР_2 як об'єкт нерухомого майна
збудований в результаті діяльності
гаражного кооперативу "Соколи" в 2006
році чи в інший час, суду не
представлено, що свідчить про
відсутність першої передумови для
застосування вищевизначеної
процедури. Що стосується другої умови
для можливості застосування "спрощеної
процедури" реєстрації, то судом
встановлено, що перші реєстраційні дії
щодо реєстрації гаражів за адресою:
гаражний кооператив "Соколи", м.
Івано-Франківськ датовані 21.05.2013 року.

Крім цього, суд, керуючись принципом
законності зазначає, що вказаний лист
не має ознак нормативно-правового акту,
носить рекомендаційний характер та не
може застосовуватися всупереч вимог
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року.

У відповідності до ст. 152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Одним
з шляхів захисту прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки є
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування у відповідності до ст.
393 Цивільного кодексу України.

Аналогічне право оскаржити до суду дії
державного реєстратора визначено
частиною другою статті 30 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року та
повністю кореспондується з приписами
ст. 393 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.2 ст.154 ЗК України органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за шкоду, заподіяну
їх неправомірним втручанням у
здійснення власником повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Так, відповідно до вимог пункту 2.6
розділу ІІ наказу Міністерства юстиції
України "Про затвердження Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" № 3502/5 від 12.12.2011року,
державний реєстратор, який провів
державну реєстрацію прав, на підставі
рішення суду про скасування державної
реєстрації прав, що набрало законної
сили, приймає рішення щодо внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до
Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

З огляду на встановлені судом
обставини, які підтверджені належними
доказами, та вищевказані правові норми,
суд дійшов переконання, що
відповідачем здійснено державну
реєстрацію права власності на гараж
НОМЕР_2 в порушення вимог Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно"
№703 від 22.06.2011 року. При цьому
оскаржуване рішення підлягає до
скасування, як таке, що беззаперечно
вплинуло на обсяг прав та обов'язків
позивача, як власника відповідної
земельної ділянки. Так суд не приймає
до уваги твердження представника
ОСОБА_1 про відсутність у спірних
правовідносинах порушення інтересів
позивача, а відтак і права, яке підлягає
судовому захисту. Так на переконання
суду враховуючи спеціальний правовий
механізм регулювання земельних
відносин в Україні, визначений
Земельним Кодексом, земельна ділянка,
як об'єкт нерухомості, не відноситься
до майна, самовільне та безпідставне
використання якого можливе без
обмеження і порушення прав інших осіб,
зокрема тих, у володінні чи
користуванні яких перебуває дана
ділянка.

Як наслідок суд приходить до висновку,
що позов є підставним та таким, що
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати
рішення № 2665427 від 29.05.2013 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області ОСОБА_5 про
проведення державної реєстрації прав
власності форма власності: приватна,
розмір частки: 1/1 на гараж, що
розташований: Івано-Франківська
область, м.Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 1) за суб'єктом:
ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1,
відкриття розділу у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та
відкриття реєстраційної справи на
об'єкт нерухомого майна.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Івано-Франківського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області забезпечити внесення до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно відповідного запису про
скасування державної реєстрації
речових прав на гараж, що розташований
за адресою: Івано-Франківська область,
м.Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 1) за суб'єктом:
ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 22.12.2014 року.