Справа № 127/25672/14-а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/963/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Борисюк І. Е.,
розглянувши у скороченому провадженні
в місті Вінниці адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2 на підставі довіреності, до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
дій протиправними та стягнення
грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1,
що діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності, з адміністративним
позовом до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення грошової допомоги.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії,
інвалідом 2-ої групи. 28.05.2014 року
позивачу було виплачено щорічну
допомогу на оздоровлення за 2014 рік в
сумі 120, 00 гривень у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи». Однак, у
відповідності ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інвалідам 2-ої
групи щорічна допомога на оздоровлення
має бути виплачена в розмірі п’яти
мінімальних заробітних плат.

Вище викладене й стало підставою для
звернення позивача до суду із вимогами
про визнання дій відповідача в частині
не донарахування та недоплати щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2014 рік ОСОБА_2 у відповідності до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними; стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_2
недоплачену грошову допомогу на
оздоровлення за 2014 рік в сумі 5 970, 00
гривень у відповідності до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем у десятиденний строк з
дня одержання ухвали суду від 03.12.2014
року та копій документів були надані
заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені представником позивача та
відповідачем обставини, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
вимог позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії,
інвалідом 2-ої групи.

23.10.2014 року відвідачем відмовлено
позивачу у виплаті щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі, передбаченому ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до положень Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Спору про
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення між сторонами немає,
спір виник тільки про розмір вказаних
виплат.

28.05.2014 року позивачу була здійснена
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 120,00 гривень
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується щорічна
допомога на оздоровлення в таких
розмірах: інвалідам 2-ої групи - в
розмірі п’яти мінімальних заробітних
плат.

При цьому суд звертає увагу, що якщо
Закони України «Про Державний бюджет
на 2011 рік», «Про Державний бюджет на 2012
рік» та «Про Державний бюджет на 2013
рік» встановлювали обмеження щодо
виплат додаткових пенсій, доплат
особам постраждалих внаслідок аварії
на ЧАЕС та пенсії по інвалідності, то
Закон України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не містить жодної
норми, яка б обмежувала в 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема,
ст.48 вказаного Закону. Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» в редакції Закону України від 31
липня 2014 року, встановлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Однак, вказана норма набрала чинності з
03 серпня 2014 року. Таким чином, тільки з 03
серпня 2014 року розміри щорічної
допомоги на оздоровлення передбачені
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обмежується вимогами
Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік».

Наразі, на момент виплати позивачеві
щорічної допомоги на оздоровлення
вказані обмеження були відсутні, тому
права позивача є порушенні.

Посилання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» є безпідставними, оскільки
в разі наявності однопредметних норм
різної ієрархії, повинні
застосовуватися норми вищою юридичної
сили. В даному випадку це положення
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка на момент виплати не
передбачала здійснення виплат в
розмірі встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі,
а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об‘єктивному дослідженні.

Статтею 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.
Лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав
і свобод із зазначенням строку дії цих
обмежень.

Згідно ст. 3 Конституції України, права
і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

При вирішенні даної справи, суд
також керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд прийшов до
висновку, що відповідач, в даному
випадку, не діяв у відповідності до
Конституції України та законів
України, а тому позовні вимоги в
частині визнання дій відповідача
протиправними є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у
визначеній позивачем грошовій сумі не
підлягають задоволенню. Суд зазначає,
що такі виплати не були йому
нараховані, а суд не може перебирати на
себе функцію здійснення перерахунку та
нарахування недоотриманих сум разової
грошової допомоги замість органу,
якому надані такі повноваження. При
цьому, з метою належного захисту
порушених прав позивача, та у
відповідності до частини 2 статті 11 КАС
України, суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату спірної
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік у розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням проведених
виплат.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» (в редакції, чинній на момент
виплати), ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 183-2
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради в
частині не донарахування та недоплати
ОСОБА_2 разової щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Зобов’язати Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п’яти
мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог –
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: