Справа № 820/2709/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.Справа № 820/2709/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Донецького прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014р. по
справі № 820/2709/14

за позовом ОСОБА_1

до Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України , Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України

про визнання неправомірними дій та
скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач), звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України (далі по
тексту - відповідач-1), Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України (далі по
тексту - відповідач-2), в якому з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії
співробітників відповідача-1 щодо
надання відповіді від 21 березня 2014 року
№23/1-9/671 про відмову у скасуванні
постанови про заборону в'їзду в Україну
позивача, громадянина Республіки
Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати протиправними дії
співробітників відповідача-2 щодо
накладання заборони в'їзду в Україну
строком на 3 роки ОСОБА_1, громадянина
Республіки Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- скасувати постанову про заборону
в'їзду в Україну позивача, громадянина
Республіки Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Скасовано постанову інспектора
відповідача-2 від 29.12.2013 про заборону
в'їзду в Україну строком на три роки
ОСОБА_1, громадянину Республіки
Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовлено у задоволенні позовних
вимог в іншій частині.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просив змінити постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
по справі №820/2709/14, а саме:

- визнати протиправними дії
співробітників відповідача-1 щодо
надання відповіді від 21 березня 2014 року
№23/1-9/671 про відмову у скасуванні
постанови про заборону в'їзду в Україну
позивача, громадянина Республіки
Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати протиправними дії
співробітників відповідача-2 щодо
накладання заборони в'їзду в Україну
строком на 3 роки позивача, громадянина
Республіки Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.09.2014 року по справі №820/2709/14 залишити
без змін.

Відповідач-2, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, також подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
та винести нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Колегія суддів, відповідно до ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційних скарг,
дослідивши письмові докази, вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 29.12.2013 року інспектором
прикордонної служби Донецького
прикордонного загону прийнято
постанову про заборону в'їзду в Україну
строком на три роки позивачу,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою для прийняття вищевказаної
постанови слугувало те, що під час
перебування на території України
позивача при клопотанні про в'їзд в
Україну подав про себе завідомо
неправдиві відомості, а саме:
невідповідність мети поїздки (заявлена
- навчання, дійсна - постійне місце
проживання та працевлаштування у м.
Харкові).

19.02.2014р. позивач звернувся до
відповідача -1 із заявою про оскарження
постанови Донецького прикордонного
загону про заборону в'їзду в Україну.

Листом від 21.02.2014р. за №23/1-9/671
відповідач-1 надав позивачеві
відповідь про відсутність підстав для
скасування Постанови про заборону
в'їзду в Україну.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог в частині скасування
постанови про заборону в'їзду в Україну
позивача, громадянина Республіки
Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі такого.

Закон України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
визначає правовий статус іноземців
та осіб без громадянства, які
перебувають в Україні, та встановлює
порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з
України.

Згідно з ч.1 ст. 13 вищевказаного Закону
в'їзд в Україну іноземцю або особі без
громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення
національної безпеки України або
охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України та інших
осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в'їзд в
Україну така особа подала про себе
завідомо неправдиві відомості або
підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи,
віза підроблені, зіпсовані чи не
відповідають установленому зразку або
належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті
пропуску через державний кордон
України правила перетинання
державного кордону України, митні
правила, санітарні норми чи правила або
не виконала законних вимог посадових
та службових осіб органів охорони
державного кордону, органів доходів і
зборів та інших органів, що здійснюють
контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування
на території України іноземець або
особа без громадянства не виконали
рішення суду або органів державної
влади, уповноважених накладати
адміністративні стягнення, або мають
інші не виконані майнові зобов'язання
перед державою, фізичними або
юридичними особами, включаючи
пов'язані з попереднім видворенням, у
тому числі після закінчення терміну
заборони подальшого в'їзду в Україну.

Колегія суддів зазначає, що в
оскаржуваній постанові про заборону
в'їзду в Україну, підставою для
прийняття рішення про заборону в'їзду в
Україну є подання позивачем про себе
завідомо неправдивих відомостей, а
саме: невідповідність мети поїздки
(заявлена - навчання, дійсна - постійне
місце проживання та працевлаштування у
м. Харкові).

Як вбачається з матеріалів справи
Українським державним центром
міжнародної освіти України видано
запрошення №225354 від 10.09.2013 року (дійсне
до 31.12.2013 року) на навчання до
Харківської державної зооветеринарної
академії позивачу, громадянину
Афганістану, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довіреності від 24.12.2013
року за №280 Харківською державною
зооветеринарною академією громадянину
України ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, нац.
паспорт НОМЕР_3) було довірено зустріти
з літака 29 грудня 2013 року та
супроводити до академії наступного
громадянина, який прибуває на навчання
на підготовче відділення ХДЗВА: ОСОБА_1,
громадянин Афганістану, ІНФОРМАЦІЯ_1, №
запрошення 225354, паспорт НОМЕР_4.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачами по справі не було надано
доказів фальшивості чи підробки
вищезазначених документів.

Крім того, щодо доводів про
невідповідність заявленої мети
поїздки позивача в України дійсній
відповідач-2 посилається тільки на
пояснення позивача, надані ним при
перетинанні державного кордону
України, колегія суддів їх вважає
необґрунтованими, оскільки у
поясненнях позивач зазначав метою
прибуття в Україну саме навчання.

Так, у довідці від 29.12.2013р. на прийняття
рішення про заборону в'їзду в Україну
позивачу, громадянину Афганістану,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено, що позивач
прибув в Україну з метою навчання
(а.с.79).

Отже, колегія суддів вважає, що
відповідачами по справі не було надано
належних та допустимих докази того, що
заявлена мета поїздки - навчання - не
відповідає дійсній, тобто не доведено,
що при в'їзді в Україну позивач подав
про себе неправдиві відомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржувана постанова від 29.12.2013р. про
заборону позивачеві в'їзду в Україну
була ухвалена за відсутності підстав,
передбачених статтею 13 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», не відповідає
вимогам ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому судом першої інстанції
було правомірно задоволено позовні
вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій співробітників
відповідача-1 про надання відповіді від
21 березня 2014 року №23/1-9/671 про відмову в
скасуванні постанови про заборону
в'їзду в Україну позивачу, громадянина
Республіки Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнання протиправними дій
співробітників Донецького
прикордонного загону щодо накладання
заборони в'їзду в Україну строком на 3
роки позивача, громадянина Республіки
Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1, колегія
суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про
порядок прийняття органами охорони
державного кордону Державної
прикордонної служби України рішень про
заборону в'їзду в Україну іноземцям та
особам без громадянства, затвердженої
Наказом Адміністрації Державної
прикордонної служби України від
05.12.2011р. за N946, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 29 грудня
2011р. за N1564/20302, іноземець, якому органом
охорони державного кордону заборонено
в'їзд в Україну, має право оскаржити
відповідне рішення до регіонального
управління Державної прикордонної
служби або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи
19.02.2014 позивач звернувся до
відповідача-1 із заявою про оскарження
постанови відповідача-2 про заборону
в'їзду в Україну.

Відповідачем-1 було розглянуто
вищевказану заяву позивача та листом
від 21.02.2014 року за №23/1-9/671 надано
відповідь про відсутність підстав для
скасування постанови про заборону
в'їзду в Україну позивачу, громадянина
Республіки Афганістан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів вважає, що позовні
вимоги в цій частині є похідними від
вимог про скасування постанови про
заборону в'їзду в Україну позивача,
громадянина Республіки Афганістан,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому задоволення
позовних вимог в частині скасування
постанови є достатніми для захисту
прав та інтересів позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції було
обґрунтовано та правомірно ухвалено
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
по справі №820/2709/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
позивача та відповідача-2.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014р. по
справі №820/2709/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. Чалий І.С.