Справа № П/811/204/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/204/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 року

справа № П/811/204/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної Л.М. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Ферарі» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Кіровоградська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що правочини укладені позивачем із зазначеними в акті перевірки контрагентами не спричинили реального настання правових наслідків, вказує, що при перевірці взагалі не були використані акти перевірок контрагентів позивача, було лише використано акти попередніх перевірок позивача за перевіряє мий період для уникнення подвійного нарахування грошових зобов’язань.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПП «Ферарі» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства у сфері державних закупівель та в частині формування податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2012р. по 31.10.2013р.

За результатами перевірки складено акт від 24.12.2013р. №000021/11-28-16/30948095, яким встановлено порушення позивачем:

- п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44 ПК України, п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у зв'язку з не підтвердженням документально задекларованих обсягів податкового кредиту, що призвело до його завищення на суму 498785 грн.;

- відсутність об'єктів оподаткування при придбанні товарів (послуг) за період з 01.01.2012р. по 31.10.2013р. які підпадають під визначення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 498785 грн., в т.ч. завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту (р. 19 Декларації з ПДВ) на загальну суму 7075 грн; завищення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 21 Декларації з ПДВ) у лютому 2013р. на суму 753 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення від 16.01.2014р.:

Висновки акту перевірки про допущенні порушення позивачем норм податкового законодавства базуються на аналізі відомостей одержаних з актів перевірки контрагентів позивача, при цьому, первинні документи якими підтверджується здійснення господарської діяльності протягом перевіреного періоду податковим органом не досліджувалися, юридична оцінка їм не надавалась.

Доводи апеляційної, щодо того що при перевірці взагалі не були використані акти перевірок контрагентів позивача, було лише використано акти попередніх перевірок позивача за перевіряє мий період для уникнення подвійного нарахування грошових зобов’язань спростовуються самим актом перевірки, а тому братися до уваги не можуть.

Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на той факт, що роботи, які виконувались позивачем на замовлення комунального підприємства «Теплоенергетик», в т.ч. із залученням субпідрядних організацій, які на думку відповідача є фіктивними підприємствами, були предметом перевірки Державної фінансової інспекції, про що складено акт від 26.02.2014р. та довідка від 27.02.2014р., якими підтверджено факт виконання позивачем по даній справі робіт за замовленням комунального підприємства «Теплоенергетик», в т.ч. із залученням субпідрядних організацій - ТОВ «Созидатель», ТОВ «Борис Груп», ПП «ВРГ і К».

Акт перевірки позивача в порушення зазначеного порядку не містить посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача та можуть підтвердити наявність виявлених порушень.

Колегія суддів зазначає про відсутність підстав нарахування податкових зобов’язань через недекларування відповідних сум податкових зобов'язань контрагентами позивача, оскільки зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно в п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо підтвердження неправомірності дій податкового органу щодо прийняття ним податкових повідомлень-рішень.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року у – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Сафронова