Справа № 872/14404/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 рокусправа № 808/6314/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів:
Суховарова А.В. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року

по справі № 808/6314/13-а за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області

до ОСОБА_1

третя особа: Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції

про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу,
зобов'язання утриматись від вчинення
певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області, третя особа - Шевченківський
відділ державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, в якому просить суд визнати
протиправною і незаконною та скасувати
вимогу відповідача про сплату боргу
№Ф4 від 06.04.2012; зобов'язати відповідача
припинити нараховування та стягнення
єдиного соціального внеску позивача як
особі, що перебуває на пенсії за віком,
будучи фізичною особою-підприємцем,
який обрав спрощену систему
оподаткування.

Позов обґрунтовано тим, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 у
відповідності із Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" після досягнення
пенсійного віку - 55 років, з 2007 року
отримує пенсію за віком. Вказує, що
згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу. У
зв'язку із цим вважає, що оскаржувана
вимога є незаконною та протиправною,
такою, що порушує права позивача.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється, що
не перешкоджає розгляду справи по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що вона є
пенсіонеркою за віком, перебуває на
спрощеній системі оподаткування, а
тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати такого внеску.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивач
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб 31.03.2005 року, за №0000495, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця, є пенсіонером за віком з 2007
року, що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1 від 16.05.2007 року,
перебуває на обліку, як платник єдиного
податку 08.04.2005 року за № 08/11-4979

Як встановлено судом першої інстанції,
06.04.2012 року відповідачем прийнято
вимогу №Ф4 про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі 2
312,07 грн., правомірність та
обґрунтованість даної вимоги є
предметом розгляду даної справи.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
право позивача на користування
пільгою, а саме: звільнення від сплати
єдиного внеску фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування,
виникне тільки після набрання
законної сили Закону України № 3609- VI
від 07.07.2011 року.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон № 2464-VI)

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону №
2464-VI платниками єдиного внеску є:
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами. Однією з
обов'язків Платника єдиного внеску,
згідно Закону, являється своєчасність,
повність нараховування, обчислення та
сплата єдиного внеску. Єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області та отримує пенсію за віком з 2007
року.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем
та зареєстрована в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб 31.03.2005 року, за №0000495, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця

Відповідач є пенсіонером з 2007 року, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1 від 16.05.2007 року.

Згідно повідомлення та картки
особового рахунку фізичної особи -
підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування, за ОСОБА_1
рахується заборгованість зі сплати
єдиного внеску за 2011 рік в сумі 2 312,07
грн.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010,
який визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

У відповідності до ч.12 ст.9 Закону № 2464-VI
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Статтею 25 Закону № 2464-VI передбачено, що
суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів. Територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
єдиного внеску до Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області, на підставі ч.4 ст.25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", позивачем
складено вимогу про сплату боргу № Ф4
від 06.04.2012 року.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею. У разі якщо
платник єдиного внеску протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Судом встановлено, що позивач -
Управління Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області є органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п.12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року №384/2011.

Відповідно до змін від 07.07.2011 до п.4 ч.1
ст.4 Закону № 2464-VI особи, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Згідно ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області та отримує пенсію за віком з 2007
року. Тобто, на час виникнення спірних
правовідносин відповідач досягла віку
55 років, а тому, віднесена до категорії
осіб, які відповідно до Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнені від
сплати за себе єдиного податку.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи вищезазначені обставини та
докази, надані сторонами, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
вимог відповідача щодо стягнення з
ОСОБА_1 простроченої заборгованості з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за 2011
рік у розмірі 2 312,07 грн.

Щодо вимоги позивача по зобов'язанню
відповідача зупинити нарахування
єдиного соціального внеску ОСОБА_1, як
особі, яка є пенсіонеркою за віком,
будучи фізичною особою - підприємцем,
яка обрала спрощену систему
оподаткування апеляційний суд
зазначає наступне.

За змістом статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених
приписів до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, а підставою для звернення
особи за до суду з позовом є її
суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод.
Однак, обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

Отже, предметом оскарження в
адміністративному суді можуть бути
лише фактично вчинені дії суб'єкта
владних повноважень або невчинені дії
за наявності обов'язку їх вчинення, що
безпосередньо вплинуло на права на
обов'язки позивача.

Наведене виключає можливість
задоволення позовних вимог про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій на майбутнє.

З огляду на вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2013 року скасувати з прийняттям
нового рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольняє частково.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року - скасувати та прийняти нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправним дії Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області відносно ОСОБА_1, яка обрала
спрощену систему оподаткування і яка є
пенсіонеркою за віком, здійснити
оплату недоїмки на підставі прийнятої
відповідачем вимоги № Ф4 від 06.04.2012 року
в сумі 2 312,07 грн.

Скасувати вимогу № Ф4 від 06.04.2012 року
про сплату недоїмки прийняту
Управлінням Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови
виготовлено 23 грудня 2014 року.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.О. Круговий