Справа № 162/1372/14-а
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №162/1372/14-а
Номер провадження 2-а/162/328/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.12.2014 року
смт. Любешів

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області Гладіч Н.І.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов"язання провести перерахунок і
виплату пенсії, -

встановив:

У поданій до суду 25 листопада 2014 року
позовній заяві Позивач зазначає, що він
проживає в АДРЕСА_1, є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи третьої
категорії та непрацюючим пенсіонером.

У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 та ч. 2
ст. 39, ч. 2 ст. 51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ
(далі Закон №796-ХІІ), відповідачем йому
повинно виплачуватись підвищення до
пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат та додаткова пенсія у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком. Останнім йому на порушення
вимог зазначених статей Закону №796-ХІІ
згадані доплати виплачуються в менших
розмірах згідно Постанови Кабінету
Міністрів України, що призвело до
порушення його прав.

Просить суд визнати дії відповідача
щодо невиплати підвищення до пенсії та
додаткової пенсії у розмірах
визначених ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ
неправомірними, зобов'язати здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат та додаткову пенсію у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ
в межах строку позовної давності по 02
серпня 2014 року, постанову суду звернути
до негайного виконання в межах суми
стягнення за один місяць.

Відповідач позов не визнав. У своїх
запереченнях управління Пенсійного
фонду України у Любешівському районі
покликається на рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2011
від 26 грудня 2011 року, № 15-рп/2004 від 02
листопада 2004 року щодо визнання
конституційним можливості зміни
розміру соціальних виплат із
додержанням принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави із
метою забезпечення добробуту всіх
громадян. Відповідно до статті 20 Закону
України "Про Кабінет Міністрів
України", Положення про Пенсійний фонду
України Кабінет Міністрів України
забезпечує проведення державної
соціальної політики та затверджує
бюджет пенсійного Фонду України. Таким
чином, Уряд України є органом, який
забезпечує проведення державної
соціальної політики, а Пенсійний Фонд -
орган, який її реалізовує, в тому числі
за рахунок коштів Державного бюджету.
Згідно з пунктом 6-7 Прикінцевих
положень Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" в редакції
Закону № 1622-VII Верховна Рада України
зокрема встановила, що положення
статей 39, 51 Закону № 796-ХІІ
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України тощо. Розміри
виплат громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23 листопада
2011 року з наступними змінами.
Відповідачу відповідні суми
нараховані та виплачені. Крім цього,
звертає увагу суду, що визначений
статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV)
мінімальний розмір пенсії за віком у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
використовується виключно для
обрахунку пенсій відповідно до цього
Закону. Відтак законодавчий механізм
вирахування мінімальної пенсії за
віком в цілях Закону № 796-ХІІ відсутній.

Дослідженням поданих сторонами
доказів, аналіз законодавства
приводить суд до висновку про
необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку управлінні
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі як непрацюючий
пенсіонер, отримує пенсію по
інвалідності, є потерпілим внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 3,
постійно проживає в АДРЕСА_1, що
підтверджується відповідними
документами доданими до позовної заяви
та не заперечується відповідачем у
поданому ним запереченні.

Вказаний населений пункт, відповідно
до Переліку населених пунктів
віднесених до зон радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №106 від 23
липня 1991 року, розпорядженням Кабінету
Міністрів України №17 від 12 січня 1993
року, віднесено до зон гарантованого
добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом №796-ХІІ.

Статтею 39 Закону №796-ХІІ передбачено,
що громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати.

Згідно зі ст. 51 Закону №796-ХІІ особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю визначається Кабінетом
Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ
23.11.2011 року прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У відповідності до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України, позивачу
провадиться нарахування і виплата
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, суд зазначає наступне.

Положення п. 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" №107-VI, яким
були внесені зміни до ст.ст. 39, 51 Закону
№796-ХІІ і які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.
Частиною 2 статті 152 Конституції
України передбачено, що закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність із дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення
ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ є чинними у
редакції до внесення змін до них
Законом України "Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік", Про
державний бюджет України на 2012 рік" та
Про державний бюджет України на 2013 рік",
якими було обмежено застосування
Закону №796-ХІІ у вказані періоди,
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року, не
передбачено жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", до
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
Законом України №1622-VII від 31.07.2014 року,
які набрали чинності з 03.08.2014 року,
якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих
положень про те, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
зобов'язаний був нарахувати та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст.
39, 51 Закону №796-ХІІ, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року, однак допустив протиправну
бездіяльність, порушивши пенсійні
права позивача, які підлягають
судовому захисту шляхом зобов"язання
УПФУ в Любешівському районі нарахувати
та виплатити позивачу підвищення до
пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат та додаткову пенсію у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону №796-ХІІ починаючи з 26 травня 2014
року по 02 серпня 2014 року, виходячи із
строків звернення до
адміністративного суду, так як позивач
звернувся до адміністративного суду за
захистом прав 25 листопада 2014 року, з
урахуванням проведених виплат. При
цьому суд не визначає конкретні суми
нарахування, оскільки це є
повноваженнями органів Пенсійного
фонду України. Проте вказує, що
розрахунок необхідно проводити,
виходячи з положень ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", адже
іншого механізму визначення
мінімального розміру пенсії за віком
законодавством не встановлено.

В силу положень пункту 1 частини 1
статті 256 КАС рішення суду підлягає до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 73,08
грн., а тому відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України сплачену суму слід стягнути із
Державного бюджету України на користь
позивача.

На підставі ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71,
94, 160-162, 183-2, 267 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Любешівському районі
Волинської області щодо ненарахування
та невиплаті ОСОБА_1 підвищення до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст.
39, 51 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 3 категорії, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 51 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімального розміру пенсії за віком, з
26 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року з
урахуванням проведених виплат.

Постанову у межах суми стягнення за
один місяць звернути до негайного
виконання.

Зобов'язати управління Державного
казначейства України в Любешівському
районі стягнути із Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судовий збір
в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Любешівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови з подачею копії скарги до
апеляційної інстанції.

Суддя: