Справа № 826/16986/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11 грудня 2014 року 12 год. 09
хв. № 826/16986/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Молоко" до
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 11 грудня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 03 листопада 2014 року
надійшов позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Молоко" (далі -
позивач) до управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (далі - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
приписів відповідача від 17 липня 2014
року № 151/п та від 22 серпня 2014 року №
157/п, а також постанов відповідача від 18
серпня 2014 року № 27-14, № 28-14 та від 05
вересня 2014 року № 31-14, № 32-14 (далі -
оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню, оскільки дії
та рішення відповідача суперечать
нормам чинного законодавства та, як
наслідок, порушують права і законні
інтереси позивача.

Ухвалою суду від 06 листопада 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду разом із
доказами на їх обґрунтування у
судовому засіданні 01 грудня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено інспекційну
перевірку частини об'єкта культурної
спадщини, розташованого за адресою:
місто Київ, вул.
І.Франка/Б.Хмельницького, 27/31, який є
пам'яткою архітектури місцевого
значення, охоронний № 349 (розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 15 липня 1998 року № 1463)
(далі - об'єкт, пам'ятка), за результатами
якої 17 липня 2014 року складено акт № 45
про вчинення правопорушення.

В акті № 45 зазначено, що власником
частини нежитлових приміщень -
позивачем, із Головним управлінням
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - Головне
управління) укладено охоронні
договори:

- від 25 січня 2006 року № 1257 на нежитлові
приміщення підвалу (327,5 кв.м.) та першого
поверху (83,4 кв.м.), загальною площею 410,9
кв.м. (далі - охоронний договір № 1);

- від 13 жовтня 2008 року № 2045 на нежитлові
приміщення першого поверху, загальною
площею 15,4 кв.м. (далі - охоронний договір
№ 2).

Згідно з п. 2 охоронних договорів,
термін їх дії встановлено на період
користування (володіння) пам'яткою.

Головним управлінням погоджено проект
реставрації приміщень першого поверху
та підвалу з пристосуванням під кафе у
будинку по вул.
І.Франка/Б.Хмельницького, 27/31 у
Шевченківському районі міста Києва,
від 08 серпня 2012 року № 30, та надано
дозвіл позивачу на виконання робіт від
28 лютого 2013 року № 05, термін дії якого
закінчився 31 грудня 2013 року.

Під час інспекційної перевірки
відповідачем виявлено, що роботи на
об'єкті проводяться не за проектом, а
саме на розі будинку влаштовано
прибудову у вигляді арочного порталу
вхідної групи на рівні першого поверху,
влаштовано додаткові міжповерхові
сходи, а також влаштовано додаткові
приміщення, ніші, перегородки та дверні
прорізи.

На прибудинковій території
проводяться будівельні роботи з
влаштування "літнього" майданчику з
ознаками капітальної споруди. На
частині прибудинкової території
виконуються роботи з укладки бруківки.
У приміщеннях та на прибудинковій
території присутні будівельники,
наявне будівельне обладнання,
матеріали та будівельне сміття.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
відсутній, що свідчить про порушення
позивачем п. 5.4 охоронного договору № 1.

Приміщення першого поверху, загальною
площею 15,4 кв.м., передано в орендне
користування без погодження
уповноваженого органу, що є порушенням
п. 5.2 охоронного договору № 2.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 29 квітня 2014 року № 20/14, позивач є
власником приміщення, загальною площею
48,5 кв.м., розташованого за адресою:
місто Київ, вул.
І.Франка/Б.Хмельницького, 27/31. Охоронний
договір на вказане приміщення
відсутній. Приміщення передане в
орендне користування без погодження
уповноваженого органу, що є порушенням
абзацу 1 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст.
24, абзацу 2 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про охорону культурної спадщини" (далі
- Закон).

У зв'язку з викладеним, 17 липня 2014 року
відповідачем складено оскаржуваний
припис № 151/п, яким позивача
зобов'язано: припинити будь-які роботи
на пам'ятці починаючи із 17 липня 2014 року
до отримання необхідних документів для
здійснення робіт на об'єкті; погодити з
відповідачем науково-проектну
документацію на проведення робіт на
об'єкті; отримати письмовий дозвіл від
відповідача на проведення робіт на
вказаному об'єкті; до 17 серпня 2014 року
укласти з відповідачем охоронний
договір на приміщення, загальною
площею 48,5 кв.м.; до 17 серпня 2014 року
отримати погодження відповідача на
передачу в орендне користування
частини приміщень пам'ятки, загальною
площею 15,4 кв.м. та 48,5 кв.м.

З метою перевірки виконання позивачем
вимог оскаржуваного припису № 151/п
відповідачем проведено інспекційну
перевірку, за результатами якої 22
серпня 2014 року складено акт № 51 про
вчинення правопорушення, згідно з яким,
позивачем не виконано вимоги
оскаржуваного припису № 151/п, що є
порушенням п. 4 охоронних договір № 1 та
№ 2., що, у свою чергу, також є
порушенням абзацу 1 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст.
23, ч.ч. 1, 2 ст. 24, абзацу 2 ч. 1 ст. 26, ч. 2
ст. 30, ч. 3 ст. 32, абзацу 1 ч. 1 ст. 35 Закону.

На підставі акту № 51, 22 серпня 2014 року
відповідачем складено оскаржуваний
припис № 157/п, яким позивача
зобов'язано: припинити будь-які роботи
на пам'ятці починаючи яз 22 серпня 2014
року до отримання необхідних
документів для здійснення робіт на
об'єкті; погодити з відповідачем
науково-проекту документацію на
проведення робіт на об'єкті; отримати
письмовий дозвіл від відповідача на
проведення робіт на об'єкті; до 22
вересня 2014 року укласти з відповідачем
охоронний договір на приміщення,
загальною площею 48,5 кв.м.; до 22 вересня
2014 року отримати погодження
відповідача на передачу в орендне
користування частини приміщень
пам'ятки, загальною площею 15,4 кв.м.
та 48,5 кв.м.

У ході розгляду справи судом також
з'ясовано, що 18 серпня 2014 року
відповідачем прийнято оскаржувану
постанову № 27-14, якою до позивача, за
порушення п.п. 5.4, 12 охоронного
договору № 1 та п. 5.2 охоронного
договору № 2, застосовано фінансові
санкції у загальному розмірі 51000,00 грн.,
а також оскаржувану постанову № 28-14,
якою до позивача, за порушення абзацу 1
ч. 1, ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону,
застосовано фінансові санкції у
загальному розмірі 34000,00 грн.

Крім того, 05 вересня 2014 року
відповідачем прийнято оскаржувану
постанову № 31-14, якою до позивача,
за порушення п. 4 охоронних договорів №
1 та № 2, застосовано фінансові санкції
у загальному розмірі 34000,00 грн., а також
оскаржувану постанову № 32-14, якою
до позивача, за порушення ч. 2 ст. 30
Закону, застосовано фінансові санкції
у загальному розмірі 17000,00 грн.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, як уже зазначено вище, об'єкт є
пам'яткою архітектури місцевого
значення, охоронний № 349. Позивач є
власником частини нежитлових
приміщень у вказаному будинку, а саме:
нежитлових приміщень підвалу (327,5 кв.м.)
та першого поверху (83,4 кв.м.),
загальною площею 410,9 кв.м.; нежитлових
приміщень першого поверху, загальною
площею 15,4 кв.м.; нежитлового приміщення,
загальною площею 48,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону, усі
власники пам'яток, щойно виявлених
об'єктів культурної спадщини чи їх
частин або уповноважені ними органи
(особи) незалежно від форм власності на
ці об'єкти зобов'язані укласти з
відповідним органом охорони
культурної спадщини охоронний договір.

На виконання вимог вказаної норми, між
позивачем та Головним управлінням
укладено охоронні договори № 1 та № 2.

У ході інспекційної перевірки
відповідачем виявлено, що позивачем
порушені п.п. 5.4 та 12 охоронного
договору № 1, ч.ч. 1, 2 ст. 24, абзацу 2 ч. 1 ст.
26 Закону, згідно з яким, власник або
уповноважений ним орган, користувач
зобов'язані утримувати пам'ятку в
належному стані, своєчасно провадити
ремонт, захищати від пошкодження,
руйнування або знищення відповідно до
цього Закону та охоронного договору,
використання пам'ятки повинно
здійснюватися відповідно до режимів
використання, встановлених органами
охорони культурної спадщини, у спосіб,
що потребує якнайменших змін і
доповнень пам'ятки та забезпечує
збереження її матеріальної
автентичності, просторової композиції,
а також елементів обладнання,
упорядження, оздоби тощо. Консервація,
реставрація, реабілітація,
музеєфікація, ремонт, пристосування
пам'яток місцевого значення
здійснюються за наявності письмового
дозволу органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції, на підставі
погодженої з ними науково-проектної
документації.

Приміщення першого поверху, загальною
площею 15,4 кв. м., передано в орендне
користування без погодження
уповноваженого органу, що є порушенням
5.2 охоронного договору № 2 та ст. 18
Закону, якою передбачено, що об'єкти
культурної спадщини, що є пам'ятками (за
винятком пам'яток, відчуження або
передача яких обмежується
законодавчими актами України) можуть
бути відчужені, а також передані
власником або уповноваженим ним
органом у володіння, користування чи
управління іншій юридичній або
фізичній особі за наявності погодження
відповідного органу охорони
культурної спадщини.

До того ж, згідно з договором
купівлі-продажу від 29 квітня 2014 року №
20/14, позивач є власником приміщення,
загальною площею 48,5 кв.м. Охоронний
договір на вказане приміщення
відсутній, що є порушенням ст. 23 Закону.

Вказане приміщення також передане в
орендне користування без погодження
уповноваженого органу, що є порушенням
ст. 18 Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону,
органи охорони культурної спадщини
зобов'язані заборонити будь-яку
діяльність юридичних або фізичних
осіб, що створює загрозу пам'ятці або
порушує законодавство, державні
стандарти, норми і правила у сфері
охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної
спадщини є обов'язковими для виконання
всіма юридичними та фізичними особами.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи та уже зазначено вище, на
виконання викладеної норми,
відповідачем, у зв'язку з виявленням
порушень з боку позивача, складено
оскаржувані приписи. Крім того, до
відповідача застосовано фінансові
санкції у розмірах, передбачених ст. 44
Закону, що підтверджується наявними у
матеріалах справи копіями
оскаржуваних постанов.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону, до
повноважень органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції належить:
застосування фінансових санкцій за
порушення цього Закону.

Відповідно до ст. 44 Закону, відповідний
орган охорони культурної спадщини
накладає на юридичну особу, яка є
власником або уповноваженим ним
органом чи замовником робіт, такі
фінансові санкції: за проведення
будь-яких незаконних робіт, що можуть
завдати або завдали шкоди пам'ятці, її
території, охоронюваній археологічній
території, охоронним зонам, історичним
ареалам населених місць, - у розмірі від
тисячі до десяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; за недодержання вимог щодо
захисту, збереження, утримання,
використання, реставрації,
реабілітації пам'яток, у тому числі тих
вимог, що передбачені охоронними
договорами, умисне доведення їх до
стану руйнації - у розмірі від тисячі до
десяти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; за
неподання, несвоєчасне подання або
подання явно недостовірної інформації
про виявлені у процесі земляних,
будівельних, шляхових, меліоративних
та будь-яких інших робіт об'єкти
культурної спадщини - у розмірі від ста
до тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; за ухилення власника
пам'ятки або уповноваженого ним органу
від підписання охоронного договору або
за порушення ним режиму використання
пам'ятки - у розмірі від ста до тисячі
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини,
враховуючи при цьому, що у матеріалах
справи містяться докази, зокрема, копії
фотознімків, які свідчать про
порушення позивачем норм чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що при складанні оскаржуваних приписів
та прийнятті оскаржуваних постанов
відповідачем у повному обсязі
дотримано норми Закону щодо підстав,
розміру, компетенції та порядку
складання приписів та застосування
фінансових санкцій, передбачених ст. 44
вказаного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Молоко" до
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Молоко".

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам (їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі буде
складена 18 грудня 2014 року