Справа № 813/6066/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/6066/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
представник позивача
представник відповідача
представник відповідача
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі - ФОП - ОСОБА_4) звернувся до суду
із позовом до Дрогобицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі по
тексту-Дрогобицька ОДПІ), в якому
просить визнати протиправними та
скасувати, з врахуванням уточнених
позовних вимог, податкові повідомлення
рішення Дрогобицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 07.07.2014 року №
з податку на доходи фізичних осіб
на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за
основним платежем 68793,34 грн., штрафна
санкція 16698,33 грн.); податкове
повідомлення-рішення від 07.07.2014 року №
по податку на додану вартість на
загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за
основним платежем 86862 грн., штрафна
санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014
року № на суму 140946,80 грн., штрафна
санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014
року № Ф - на суму 140946,80 грн. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що податкове
повідомлення-рішення прийняті з
порушенням норм матеріального права, є
таким, що суперечить чинному
законодавству України. Окрім цього,
вважає оскаржуване податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим,
посилаючись на підставність
віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту та
формування валових витрат, що
підтверджуються належними
документами, а рішення податкового
органу про самостійне визначення
податкових зобов'язань та накладення
штрафу безпідставним та незаконним.

У судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримали
повністю, надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив та подав відповідні письмові
заперечення та доповнення до
заперечень, в яких посилається на те, що
позивачем на час проведення перевірки
не представлено документів -
податкових та видаткових накладних,
які б надавали право відносити до
складу податкового кредиту та валових
витрат по розрахунках з ПП «Поляріс
Лайт» та ТзОВ «Металбуд центр».

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення, суд
встановив наступне.

Згідно наказу від 13 лютого 2014 року
Дрогобицької ОДПІ № 137 призначено
проведення документальної планової
виїзної перевірки ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4) з
питання дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013 терміном з
24.02.2014р. на 10 робочих днів.

24 лютого 2014 року Дрогобицькою ОДПІ
прийнято наказ № 190 про зупинення
документальної планової виїзної
перевірки з 24.02.2014р. на 90 календарних
днів з подальшим поновленням її
проведення на невикористаний строк у
зв'язку з зобов'язанням відновити
втрачені документи.

27.05.2014р. виписано направлення на
проведення планової виїзної перевірки
ПП ОСОБА_4 в зв'язку зі спливом терміну 90
календарних днів, які було надано
підприємцю для відновлення документів,
яке 27.05.2014р. вручено платнику.

З 27 травня 2014 року терміном 10 робочих
днів проводилася документальна
планова виїзна перевірка Дрогобицькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Львівській області за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013
року щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів, дотримання законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування, за результатами якої
складено Акт від 16 червня 2014 року №
442/17-02/ «Про результатами
документальної планової виїзної
перевірки платника податків - фізичної
особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_4) щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з 01
січня 2011 р. по 31 грудня 2013 р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011 р.
по 31 грудня 2013 р., обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування за період з 01
січня 2011 р. по 31 грудня 2013 р.

Під час проведення планової перевірки
встановлено, що ПП ОСОБА_4 не надано
податкових накладних, накладних,
договорів, договорів поставки тощо
щодо господарських відносин з
контрагентами постачальниками ПП
«Поляріс Лайт» та ТзОВ «Металбуд
Центр», ТзОВ «Імпап», в яких протягом
01.01.2011р.-30.09.2011 було прибдано ТМЦ на суму
406186,75грн., внаслідок чого підприємцем
документально не підтверджено факт
придбання ТМЦ на суму 406186,75грн. (без ПДВ
), чим порушено пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI. Перевіркою правильності
проведення остаточного розрахунку
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013, що підлягає
сплаті до бюджету, в результаті
вищевикладеного порушення в п.2.1.2. акту
перевірки, встановлено, що ФОП ОСОБА_4
за 2011 не нараховано та не сплачено до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб в сумі 66793,34 грн.

Перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013р. встановлено:
заниження податку на додану вартість
ФОП ОСОБА_4, який підлягає нарахуванню
та сплаті в бюджет на загальну суму -
86862,08грн., а саме за січень 2011р. ПДВ в
сумі - 3739,92 грн.,за лютий 2011р. ПДВ в сумі
-11599,94,за березень 2011ПДВ в сумі - 4504,18
грн.,за квітень 2011р. ПДВ в сумі
-6175,11грн.,за травень 2011р. ПДВ в сумі-7662,49
грн., за червень 2011р. ПДВ в сумі-17011,90
грн.,за липень 2011р. ПДВ в сумі - 5520,84грн.,
за серпень 2011р. ПДВ в сумі 13773,26 грн.,за
вересень 2011р. ПДВ в сумі -16880,70 грн.

Перевіркою достовірності відображення
у звітності сум доходу, отриманого від
здійснення діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на який нараховується єдиний
внесок встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 за 2011р.
занизив чистий дохід з якого
нараховується єдиний соціальний
внесок в сумі 406186,75 грн. (34,7 %).

Перевіркою правильності нарахування
єдиного внеску з сум доходу, на який
нараховується єдиний внесок у розмірі
34,7%, встановлено порушення п.3 ч.11 ст.25
Закону України від 08.07.2010 року №2464 - VІ
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яке викладене
п.2.5.2. акту перевірки, в результаті чого
донараховано єдиного внеску в сумі
140946,80 грн. (34,7 %).

На підставі Акту перевірки
Дрогобицькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Львівській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.07.2014 року №
з податку на доходи фізичних осіб
на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за
основним платежем 68793,34 грн., штрафна
санкція 16698,33 грн.); податкове
повідомлення-рішення від 07.07.2014 року №
по податку на додану вартість на
загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за
основним платежем 86862 грн., штрафна
санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014
року № на суму 140946,80 грн., штрафна
санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014
року № Ф - на суму 140946,80 грн. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Як випливає із змісту акту перевірки та
пояснень відповідача суть порушення
полягала саме у відсутності на момент
перевірки податковим органом
оригіналів податкових та видаткових
накладних, що, в свою чергу, не дає права
позивачеві відносити суми податку за
ними до складу податкового кредиту та
валових витрат, у зв'язку із чим
позивачем було занижено власне
податкові зобов'язання з ПДВ, податку
на доходи фізичних осіб та єдиного
соціального внеску.

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Відтак, не погодившись з прийнятим
податковим повідомленням - рішенням
Позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Вирішуючи питання щодо оцінки
правомірності винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, суд
виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 67 Конституції України
регламентовано, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу (при
нарахуванні сум податку без отримання
податкової накладної підтверджується:
транспортним квитком, готельним
рахунком або рахунком, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця; касовими
чеками, які містять суму отриманих
товарів/послуг, загальну суму
нарахованого податку).

Відтак, згідно зазначених вимог ПК
України, підставою, яка позбавляє
платника податків права на включення
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту, є непідтвердження
його податковими накладними (чи іншими
документами, визначеними ПК України),
або підтвердження податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 ПК України. Отже, формування
податкового кредиту допускається за
умови підтвердження відповідних сум
належним чином оформленими
податковими накладними.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать документально підтвердженні
витрати, що включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу).

До витрат операційної діяльності
включається собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, адміністративні витрати,
витрати на збут та інші операційні
витрати. Конкретний перелік цих витрат
наведено в пунктах 138.4, 138.6 - 138.9,
підпунктах 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст.
138 Податкового кодексу. Всі інші
понесені підприємцем витрати не можуть
враховуватися для обчислення об'єкта
оподаткування.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 та пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 ПКУ, витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У судовому засіданні судом було
досліджено надані позивачем оригінали
та копії первинних документів
(договорів, податкових та видаткових
накладних, банківських виписок тощо) у
підтвердження правомірності
віднесення ним до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
та до валових витрат витрат по
господарських відносинах з
контрагентами постачальниками ПП
«Поляріс Лайт», ТзОВ «Металбуд Центр»
та ТзОВ «Імпап».

Також судом встановлено, що 24.02.2014р.
платником податків ОСОБА_4 надано лист
в якому він повідомляє, що не може
представити документи та просить
відповідно до п 44.5 ст. 44 ПК України
зупинити перевірку на 90 календарних
днів для відновлення документів.
24.02.2014р. Дрогобицькою ОДПІ видано наказ
№ 190 про зупинення документальної
виїзної перевірки з 24.02.2014р., яким
терміни проведення перевірки
перенесено на 90 календарних днів.

В судовому засіданні ФОП ОСОБА_4
пояснив, що будь - яких підтверджуючих
документів щодо обставин втрати та
поновлення документів у нього немає,
оскільки останні весь час були в нього
наявними, а лист про їх втрату був
підготовлений на пропозицію
перевіряючих у зв'язку із
суспільно-політичною ситуацією, яка
склалася в Україні взимку 2014 року та
потребою у відстроченні перевірки.

На підтвердження наявності документів
до позову позивачем були долучені їх
копії, які знаходяться у матеріалах
справи, а оригінали були представлені
для огляду в судовому засіданні.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову й доводів позивача, вказує
на те, що витребовувані податковим
органом документи не були надані і
станом на момент закінчення термінів
проведення перевірки, що
підтверджується поясненнями від 10.06.2014,
наданими ФОП ОСОБА_4

Представником позивача представлено
суду лист ФОП ОСОБА_4 від 05.06.2014р. на
адресу Дрогобицької ОДПІ про надання
копій податкових та видаткових
накладних по операціях з ПП «Поляріс
Лайт», ТзОВ «Металбуд Центр».

Відповідно до п.82.4 ст.82 проведення
документальної виїзної планової та
позапланової перевірки великого
платника податків може бути зупинено
за рішенням керівника податкового
органу, що оформляється наказом, копія
якого не пізніше наступного робочого
дня вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику під
розписку, з подальшим поновленням її
проведення на невикористаний строк.

Судом дано критичну оцінку доводам та
твердженням відповідача щодо
відсутності у позивача на момент
складення податкової звітності та
проведення перевірки оригіналів
необхідних документів, відсутність
документів, які б підтверджували їх
втрату, відсутність правових підстав
для зупинення документальної
перевірки ФОП ОСОБА_4, який не являється
великим платником податків в розумінні
ПКУ, а також неможливістю їх поновлення
у зв'язку із припиненням (ліквідацією)
ТзОВ «Металбуд Центр» та перебуванням
ПП «Поляріс Лайт» в зоні проведення
АТО.

Абзац 1 п. 44.6. ст. 44 ПК України
передбачає: у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Разом з тим суд вважає, що визнання
факту відсутності первинних
документів на час складання податкової
звітності за вказаних вище умов, при
фактичній наявності таких документів
на час складання податкової звітності,
не може бути обґрунтованою підставою
для висновку про заниження платником
податків грошових зобов'язань.

У зв'язку із обставинами, наведеними у
акті перевірки, та твердженнями
відповідача щодо відсутності
документів, що підтверджують включення
сум податку до складу податкового
кредиту, слід зауважити, що згідно абз.2
п.198.6 ст.198 ПК України, у разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У даному випадку суд вказує на ту
обставину, на яку не звернуто уваги
податковим органом, а саме: що платник
податків може бути притягнутий до
передбаченої ПК України
відповідальності за не підтвердження
на момент його перевірки податковим
органом суми податку на додану
вартість, попередньо включеної до
складу податкового кредиту. Така
відповідальність за незабезпечення
зберігання первинних документів
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених строків їх
зберігання та/або ненадання платником
податків контролюючим органам
оригіналів документів чи їх копій при
здійсненні податкового контролю
встановлена п.121.1 ст.121 ПК України.

У той же час, серед підстав для
самостійного визначення контролюючим
органом сум грошових зобов'язань,
перелік яких встановлений п.54.3 ст.54 ПК
України, немає такої підстави як не
підтвердження на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби сум податку,
попередньо включених до складу
податкового кредиту. Тобто, в ПК
України не йдеться про донарахування
податкового зобов'язання у вигляді сум
податку на додану вартість, включених
до складу податкового кредиту, за
наявності податкової накладної, яка
була відсутня тільки на момент
перевірки, а не відсутня взагалі. А
тому, в даному випадку, дії
контролюючого органу щодо
самостійного визначення контролюючим
органом податкових зобов'язань та
накладення штрафу є безпідставними, а
відповідно неправомірними.

Також з матеріалів справи судом
встановлено, що між ПП «Поляріс Лайт»
(продавець) та ФО-П ОСОБА_4(покупець) 12
січня 2011 року було укладено договір №
РП -1-12-00004 (т. 1, а.с 62). Згідно умов п. 1.1
даного договору продавець
зобов'язується продати, а покупець
належним чином прийняти і оплатити
товар в асортименті, кількості та за
ціною, вказаними в накладних. На
виконання умов даного договору
покупцем було надано податкові
накладні: від 17.01.2011р. № 56; від 17.01.2011р. №
57;від 31.01.2011 р. № 55; від 31.01.2011р. № 54; від
21.02.2011р. №98; від 24.02.2011р. № 109; від 25.02.2011
р.№ 119; від 02.03.2011р. № 200; від 22.03.2011 р.№ 275;
від 31.03.2011 р.№ 316; від 05.04.2011 р. № 29; від
28.04. 2011 р. № 83; 29.04.2011 р. № 90; від 29.04.2011 р. №
91; від 29.04.2011р. № 92; від 27.05.2011 р.№ 91; від
04.05.2011р. № 3. Та видаткові накладні від
17.01.2011р. № РН -1-17005; від 17.01.2011 р. РН -1-17006;
від 31.01.2011 р. РН -1-31002; від 31.01.2011р. РН -1-31003;
від 21.02.2011р. РН -2-21006; від 24.02.2011р. РН -2-24004;
від 25.02.2011 р.№ РН -2-25007; від 02.03.2011р. РН
-3-02010; від 22.03.2011 р. РН -3-22006; від 31.03.2011 р.
РН -3-31009; від 05.04.2011 р. РН -4-05002; від 28.04.2011
р. РН -4-28004; 29.04.2011 р. РН -4-29006; від 29.04.2011 р.
РН -4-29007; від 29.04.2011р. РН -4-29008; від 27.05.2011 р.
РН -5-27006; від 04.05.2011р. РН -5-0400001. Оплата за
придбаний товар підтверджується
платіжними дорученнями та
банківськими виписками.

Також між ТзОВ «Металбуд Центр»
(продавець) та ФО-П ОСОБА_4.(покупець) 4
травня 2011 року було укладено договір №
110504 (т. 1, а.с 97). Згідно умов п. 1.1 даного
договору продавець зобов'язується
продати, а покупець належним чином
прийняти і оплатити товар в
асортименті, кількості та за ціною,
вказаними в накладних. На виконання
умов даного договору покупцем було
надано податкові накладні: від 01.06.2011р.
№ 5; від 29.06.2011р. № 109; від 04.05.2011 р. № 3; від
06.05.2011р. № 12; від 20.05.2011р. №37; від 07.06.2011р.
№ 33; від 29.06.2011 р.№ 108; від 30.06.2011р. № 113;
від 04.07.2011 р.№ 21; від 18.07.2011 р.№ 103; від
25.07.2011 р. № 120; від 28.07. 2011 р. № 145; від
04.08.2011 р. № 152; від 09.08.2011 р. № 156; від
10.08.2011р. № 45; від 05.09.2011 р.№ 16; від 05.09.2011р.
№ 18; від 08.09.2011 р. № 22;12.09.2011 р.№ 29. Та
видаткові накладні від 01.06.2011р. № РН
6-0100005; від 09.06.2011 р. РН6-0900003; від 04.05.2011 р.
РН 5-0400001; від 06.05.2011р. РН 5-0600003; від
20.05.2011р. РН5-2000002; від 07.06.2011р. РН6-0700001; від
29.06.2011 р.№ РН 6-2900005; від 30.06.2011р. РН6-3000005;
від 04.07.2011 р. РН7-0400005; від 18.07.2011 р.
РН7-1800003; від 25.07.2011 р. РН7-2500003; від 28.07.2011
р. РН2-800007;від 04.08.2011 р. РН 8-0400004; від 09.08.2011
р. РН8-0900004; від 10.08.2011р. РН8-1000006; від 05.09.2011
р. РН9-0500007; від 05.09.2011р. РН9-0500009; від 08.09.2011
р. № РН9-0800003; від 12.09.2011 р. №РН9-1200004.
Оплата за придбаний товар
підтверджується платіжними
дорученнями та банківськими виписками.

Беручи до уваги усі дійсні обставини
справи, суд вважає необґрунтованими
доводи відповідача з приводу
відсутності правових підстав для
віднесення позивачем зазначених вище
сум податку на додану вартість в сумі 250
493,00 грн. до податкового кредиту у
зв'язку із відсутністю підтверджуючих
документів, що наведено у акті
перевірки від 12.09.2012 року як обставини
порушення і правомірності
самостійного визначення контролюючим
органом податкових зобов'язань та
накладення штрафу.

В той же час, контролюючим органом під
час розгляду питання про прийняття
спірного рішення в частині визначення
податкових зобов'язань щодо
нереальності господарських операцій
позивача із його контрагентами,
безпідставно не враховано вимоги абз.4
п.44.7 ст.44 ПК України, яким визначено, що
у разі якщо надіслані у передбаченому
абзацом першим цього пункту порядку
документи надійшли до контролюючого
органу після завершення перевірки або
у разі надання таких документів
відповідно до абзацу другого цього
пункту, контролюючий орган має право не
приймати рішення за результатами
проведеної перевірки та призначити
позапланову документальну перевірку
такого платника податків.

За встановлених судом обставин, що
свідчать про «фіктивність» причин
відсутності первинних документів під
час перевірки, висновки контролюючого
органу про завищення позивачем
податкового кредиту є формальними.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Також судом встановлено, що
Відповідачем при винесенні
податкового повідомлення-рішення від
07.07.2014 року № по податку на додану
вартість неправомірно з порушенням
строків давності визначено підприємцю
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість за січень 2011р. в сумі -
3739,92грн.,за лютий 2011р. в сумі -11599,94, за
березень 2011р. в сумі - 4504,18грн., за
квітень 2011р. в сумі - 6175,11грн., за травень
2011р. в сумі -7662,49грн.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, за період що
перевірявся, здійснює діяльність на
загальній системі оподаткування та
отримує дохід безпосередньо від цієї
діяльності, сплачує єдиний соціальний
внесок у розмірі 34,7% із суми чистого
оподатковуваного доходу (прибутку).

Згідно п.4 ст.4 Закону України № 2464-ІV
від 08.07.2010 року «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
(далі-Закон України № 2464-ІV) фізичні
особи - підприємці, у тому числі ті, що
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, є
платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.4 ст.1 розділу І Закон
України № 2464-ІV, нарахування єдиного
внеску здійснюється в межах
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску, тобто
максимальної суми доходу
застрахованої особи, що дорівнює
сімнадцяти розмірам прожиткового
мінімуму для працездатних осіб,
встановленого законом, на яку
нараховується єдиний внесок - з 01 січня
по 31 березня-14 115 грн., з 01 квітня по 30
вересня 14 400 грн.Фізичні
особи-підприємці, що застосовують
загальну систему оподаткування та
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно - займаються незалежною
професійною діяльністю (науковою,
літературною, артистичною, художньою,
освітньою або викладацькою, а також
медичною, юридичною практикою, в тому
числі адвокатською, нотаріальною
діяльністю, або особи, які провадять
релігійну (місіонерську) діяльність,
іншу подібну діяльність) та отримують
дохід безпосередньо від цієї
діяльності, сплачують єдиний внесок у
розмірі 34,7 % із суми доходу (прибутку),
отриманого від їх діяльності, що
підлягає обкладенню податком на доходи
фізичних осіб та суми доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб-підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому,
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у
якому отримано дохід (прибуток).

Виходячи з вищенаведеного та
враховуючи, що податкове
повідомлення-рішення про
донарахування податку на доходи
фізичних осіб, яким збільшено базу
обкладення для позивача єдиним
соціальним внеском, являється
неузгодженим, судом встановлено
передчасність донарахування позивачу
зобов'язань з ЄСВ та винесення вимоги
про його сплату та відповідно штрафу, а
також встановлено невідповідність
розрахунку п.4 ст.1 розділу І Закону
України № 2464-ІV від 08.07.2010 року «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» щодо
нарахування єдиного внеску в межах
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску.

У відповідності до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд вважає, що Дрогобицька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, як суб'єкт владних
повноважень не надала до суду
достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються її заперечення, та нею не
було спростовано доводів позивача.
Окрім цього, відповідачем належними
документально обґрунтованими доказами
не підтверджено наявності правових
підстав винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, які
ґрунтується на даних акту перевірки.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень Дрогобицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 07.07.2014 року №
з податку на доходи фізичних осіб
на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за
основним платежем 68793,34 грн., штрафна
санкція 16698,33 грн.); податкове
повідомлення-рішення від 07.07.2014 року №
по податку на додану вартість на
загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за
основним платежем 86862 грн., штрафна
санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014
року № на суму 140946,80 грн., штрафна
санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014
року № Ф - на суму 140946,80 грн. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне
страхуванняподаткового
повідомлення-рішення №/17780 від
26.09.2012 року підлягають до задоволення у
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-160, 163,
167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області № від 07.07.2014 року, №
від 07.07.2014 року, рішення № від
07.07.2014 року, вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф - .

3. Стягнути з державного бюджету
України на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_5)
487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
судового збору.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Суддя
Грень Н.М.

Повний текст постанови складено
та підписано 29.12.2014 року.