Справа № 804/1847/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 804/1847/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Електрозавод»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Електрозавод» до Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Електрозавод», звернулося до суду
з вищевказаним позовом, в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 08.01.2014 року яким збільшено
суму грошового зобов'язання позивача
за платежем - податок на прибуток: за
основним платежем в сумі 13 374 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 6687 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що підприємством під
час перевірки податкового органу були
надані всі документи з питань
взаємовідносин із ПрАТ СК
«Дніпроінмед», необхідність
страхування та зв'язок придбаних
послуг страхування із зазначеним
контрагентом витікає із предметів
укладених договорів на поставку
товарів.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 березня 2014 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПАТ «Електрозавод» подало апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги. Вказує на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги того факту,
що договір страхування із ПрАТ СК
«Дніпроінмед» передбачав у якості
страхових випадків окрім порушення
договору постачальником і дію
стихійного лиха, і банкрутство
контрагента. Зазначає, що повноваження
по вирішенню економічної
обґрунтованості тої чи іншої операції
віднесена до компетенції органів
управління юридичної особи і
заперечення щодо економічного
обґрунтування страхування є
запереченням проти управлінського
рішення керівника юридичної особи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ПАТ
«Електрозавод» підтримав вимоги
викладені в апеляційній скарзі з
викладених у ній підстав, представник
податкового органу не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «Електрозавод» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ПрАТ СК «Дніпроінмед»
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено
акт № 229/22-01/00215108 від 06.12.2013 року, в якому
встановлено порушення п. 138.2 ст. 138 ПК
України, в результаті чого
підприємством у 1 кв. 2012 року занижено
податок на прибуток на суму 13 374 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом 08.01.2014 року винесене
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем -
податок на прибуток: за основним
платежем в сумі 13 374 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 6687 грн.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції з генерального договору
добровільного страхування фінансових
ризиків з додатковими угодами №17 від
01.01.2012 року та №18 від 29.02.2012 року
укладеного з ПрАТ СК «Дніпроінмед»
вбачається, що позивачем здійснювалось
страхування фінансових ризиків, які
могли виникнути внаслідок невиконання
контрагентами позивача зобов'язань
щодо:

- поставки вакуумної камери за
договором від 14.01.2011 року № 180,
укладеного з ТОВ «Компанія високих
технологій» на постачання товару,
загальна сума якого склала 4 600 000,00 грн.
з урахуванням ПДВ. Договором
встановлена 100 % передоплата за товар.
03.01.2012 року позивачу виставлено рахунок
№1 на оплату вакуумної камери в сумі
390825,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% . Оплата за
рахунком здійснена позивачем 04.01.2012
року (а.с.58). 19.01.2012 року позивач за
видатковою накладною №8 отримав
вакуумну камеру вартістю 399510,00 грн., в
т.ч. ПДВ 20% .

- поставки трансформаторів за
договором від 16.12.2010 року № 3/214,
укладеного із Запорізьким виробничим
підприємством «Неон» Українського
товариства глухих на постачання
товару, загальна сума якого склала 900 000
грн., ПДВ - 0%. Розрахунок за продукцію
провадиться шляхом 50 % передоплати.
07.02.2012 року позивачу виставлено
рахунок-фактуру №00111 на оплату
трансформаторів в сумі 251800,00 грн.
Оплата за рахунком здійснена позивачем
13.02.2012 року, 22.02.2012 року та 29.02.2012 року.
Трансформатори отримані позивачем
02.03.2012 року, 07.03.2012 року, 16.03.2012 року,
23.03.2012 року, 29.03.2012 року та 20.04.2012 року.

Із зазначених договорів поставки
вбачається, що позивач із зазначеними
контрагентами працює протягом
тривалого часу, жодних фактів
невиконання чи неналежного виконання
контрагентами позивача своїх
зобов'язань щодо поставки товарів
виявлено не було.

З п.12.4 договору № 180 від 14.01.2011 року,
укладеного позивачем з ТОВ «Компанія
високих технологій» на постачання
товару вбачається, що у разі відмови
продавця (неможливості) поставити
попередньо оплачений товар, продавець
повинен повернути суму попередньої
оплати покупцю протягом 2-х банківських
днів з моменту настання такої події, а
також сплатити 25% річних за
користування коштами покупця з моменту
попередньої оплати до моменту
повернення грошових коштів. З п.6.2
договору № 3/214 від 16.12.2010 року,
укладеного позивачем з Запорізьким
виробничим підприємством «Неон»
Українського товариства глухих на
постачання товару вбачається, що за
несвоєчасну поставку продукції
постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1%
від вартості непоставленої продукції
за кожен день прострочення, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ.

В додатковій угоді № 17 від 01.01.2012 року
до генерального договору страхування
міститься посилання на те, що страхова
сума за додатковою угодою визначена на
підставі копій рахунку-фактури № 1 від
03.01.2012 року та платіжного доручення про
сплату вартості поставленого товару,
яка мала місце 04.01.2012 року. Тобто, на
момент укладання додаткової угоди №17 -
01.01.2012 року, ще не існувало
рахунку-фактури №1 від 03.01.2012 та ще не
було оплати за товар, яка була
здійснена лише 04.01.2012 року.

Акт виконаних робіт №17 до додаткової
угоди №17 та акт виконаних робіт №18 до
додаткової угоди №18 підписано в день
укладання самих додаткових угод, тобто
01.01.2012 року та 29.02.2012 року відповідно. В
актах виконаних робіт зазначено, що
страховик надав послуги за додатковими
угодами та сторони відповідно
виконаних робіт (послуг) претензій одна
до одної не мають.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті; інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визначаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст.44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо формальності складених
первинних документів, які не
підтверджують реальність здійснення
ПАТ «Електрозавод» господарських
операцій з ПрАТ СК «Дніпроінмед» щодо
отримання страхових послуг. В зв'язку з
чим позивачем завищені витрати у
податковій декларації з податку на
прибуток за 1 квартал 2012 року, що
призвело до заниження позивачем
податку на прибуток на загальну суму 13
374 грн. і доводи апеляційної скарги
зазначених висновків не спростовують.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Електрозавод» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
28 листопада 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.М. Нагорна