Справа № 753/18842/13-а (6-а/753/95/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м. Київ
К/800/44887/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Ситникова О.Ф.,

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України у
Дарницькому районі м. Києва (далі - УПФ)
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату державної та додаткової
пенсій,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві (далі -
державний виконавець ВДВС) звернувся
до суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання постанови
Дарницького районного суду м. Києва від
28 грудня 2010 року, якою визнано
неправомірними дії УПФ щодо
нарахування державної та додаткової
пенсій ОСОБА_4 у розмірах, передбачених
Закону України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано відповідно до статей 50, 54
вказаного Закону за період з 11
листопада 2009 року по 28 грудня 2010 року
провести перерахунок і виплату пенсій
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % від
мінімальної пенсії за віком,
розрахованими від встановленого
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Посилався на відсутність належного
фінансування зазначених платежів, що
призводить до неможливості виконання
судового рішення у спосіб визначений
судом.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року заяву
задоволено частково. Змінено спосіб і
порядок виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 28 грудня 2010
року із зобов'язання провести
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю на стягнення з ГУПФ
нарахованих коштів.

Київський апеляційний
адміністративний суд рішенням від 31
липня 2014 року зазначену ухвалу
районного суду скасував та постановив
нову про відмову в задоволенні подання.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
процесуального права, допущені судом
апеляційної інстанції, просить рішення
цього суду скасувати і залишити в силі
ухвалу першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання судового рішення,
суд першої інстанції виходив з
неможливості виконання рішення у
спосіб визначений судом.

Апеляційний суд з таким висновком не
погодився і зазначив, що змінюючи
спосіб виконання рішення, яке набрало
законної сили, фактично змінив його
суть.

Висновок апеляційного суду є законним
і обґрунтованим.

Згідно з частиною четвертою статті 105
КАС України адміністративний позов
може містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (пункт 2 частини другої статті 162 КАС
України).

Стаття 124 Конституції України та стаття
14 КАС України встановлюють, що судові
рішення, зокрема постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За правилами статті 36 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606-ХІV), частини першої статті 263 КАС
України відстрочка і розстрочка
виконання, зміна чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення можливе лише за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
державний виконавець ВДВС посилався на
відсутність належного державного
фінансування виплати пенсій, надбавок
і підвищень до пенсій, передбачених
чинним законодавством, та на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Зазначені обставини не дають підстав
для задоволення заяви, адже способи
виконання рішення суду слід визначати
через ті заходи, які вживаються за для
досягнення мети захисту порушених прав
та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання
рішень наведені у статті 32 Закону №
606-ХІV. Зокрема, до таких відносяться:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; інші заходи,
передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють
виконання судових рішень, суд вправі
змінити встановлені ним або законом
способи і порядок на інші, передбачені
законодавством. Проте, суд не може
встановити новий спосіб захисту
порушеного права, його дії щодо зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання повинні бути спрямовані лише
на забезпечення виконання
резолютивної частини рішення,
відповідати його меті, не спотворювати
його змісту.

Як зазначалося вище, єдиною підставою,
в тому числі для встановлення способу і
порядку виконання рішення, є наявність
обставин, що ускладнюють його
виконання. Проте ці обставини
об'єднуються їх об'єктивним та
надзвичайним характером, незалежністю
від настання та перебігу волі боржника,
причинним зв'язком між настанням цих
обставин та ускладненням виконання
рішення.

У справі, що розглядається, суд для
відновлення права ОСОБА_4 на державну
та додаткову пенсію, передбачені
Законом України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», прийняв
рішення про зобов'язання УПФ
перерахувати та виплатити зазначені
пенсії в установленому вище вказаним
законом розмірі, що відповідало
заявленим у позові вимогам. Розрахунок
суми за спірний період судами не
здійснювався, тому, змінивши спосіб
виконання такої постанови із
зобов'язання виплатити зазначену
пенсію на стягнення конкретної суми
цієї пенсії, суд змінив постанову по
суті, вийшовши при цьому за межі
позовних вимог та вирішивши питання, що
не були предметом дослідження судами
всіх інстанцій при розгляді справи.

Таким чином, зміна на підставі статті 263
КАС способу і порядку виконання
судового рішення не передбачає зміни
обраного судом відповідно до статті 162
КАС при ухваленні рішення способу
відновлення порушеного права. Отже,
зміна способу і порядку виконання
рішення суду про зобов'язання органу
ГУПФ здійснити виплату із зобов'язання
на стягнення такої виплати є
незаконною.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 11
листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка
згідно зі статтею 244-2 КАС України, є
обов'язковою для суддів при прийнятті
рішень в подібних справах.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок суду не спростовують і не
дають підстав вважати судове рішення
таким, що постановлено з порушенням
норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

О.Ф. Ситников