Справа № 810/6705/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року 810/6705/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Бориспільського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

2 грудня 2014 р. до Київського
окружного адміністративного суду
звернувся Бориспільський
міськрайонний центр зайнятості (далі -
позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення незаконно
одержаної допомоги по безробіттю у
сумі 12 914 грн 03 коп.

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що
відповідач, перебуваючи на обліку у
позивача, незаконно отримав допомогу
по безробіттю за період з 7 березня по 10
липня 2014 р. у сумі 12 914 грн 03
коп., яка підлягає поверненню.

Відповідач у судовому засіданні 18
грудня 2014 р. позов визнав частково, а
саме, визнав, що ним незаконно отримана
допомога по безробіттю за період з 7 по
31 березня 2014 р. Просив допустити
розстрочення виконання судового
рішення у рзі задоволення позову.

18 грудня 2014 р. представником позивача
та відповідачем були подані до суду
письмові клопотання про розгляд спрви
в порядку письмового провадження (а.с.
48-49).

Розглянувши матеріали справи,
клопотання сторін, суд не знаходить
перешкод для розгляду справи в порядку
письмового провадження, без участі
повноважних представників сторін
відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС
України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив таке.

26 вересня 2014 р. позивачем було
проведено перевірку відповідача з
питань достовірності даних про
перебування у трудових відносинах, за
результатами якої у цей же день було
складено акт про розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення" № 193 (далі - акт
перевірки № 193) (а.с. 9-10).

У "Висновках" названого акта перевірки
зазначено, що відповідач надавав
консультаційні послуги за
цивільно-правовим договором ПрАТ НВК
"Курс" з 9 лютого по 31 березня 2014 р. і
одержав дохід за виконані послуги (а.с.
10).

Водночас, 28 лютого 2014 р. відповідач
подав до позивача заяву про надання
статусу безробітного (а.с. 5) .

У зв"язку з наданням відповідачу
названого статусу у період з 7 березня
по 10 липня 2014 р. йому було нараховано та
виплачено допомогу по безробіттю у
сумі 12 914 грн 03 коп.

У зв'язку з тим, що позивач вважає
отримання названої допомоги
незаконною, а також, у зв'язку з
неповерненням відповідачем суми цієї
допомоги у добровільному порядку,
позивачем було подано даний позов до
суду.

Спірні правовідносини врегульовані
Законам України "Про зайнятість
населення" від 5 липня 2012 р. № 5067-VI (далі
- Закон України № 5067-VI) та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 2 березня 2000 р.
№ 1533-III (далі - Закон України № 1533-III).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону
України № 5067-VI зайнятість - це не
заборонена законодавством діяльність
осіб, пов'язана із задоволенням їх
особистих та суспільних потреб з метою
одержання доходу (заробітної плати) у
грошовій або іншій формі, а також
діяльність членів однієї сім'ї, які
здійснюють господарську діяльність
або працюють у суб'єктів
господарювання, заснованих на їх
власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з вимогами ст. 4 Закону України
№ 5067-VI до зайнятого населення належать
особи, які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Як убачається з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України № 5067-VI, безробітний - особа
віком від 15 до 70 років, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи.

Відповідно до вимог п. 3 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 р. № 198 (далі - Порядок)
реєстрація безробітних, які
звертаються за сприянням у
працевлаштуванні, проводиться центром
зайнятості незалежно від
зареєстрованого місця проживання чи
перебування. Під час проведення
реєстрації працівник центру
зайнятості заповнює в Єдиній
інформаційно-аналітичній системі
державної служби зайнятості
персональну картку, в якій
зазначаються персональні дані
безробітного (прізвище, ім'я та по
батькові, зареєстроване місце
проживання чи перебування, число,
місяць та рік народження,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта (для осіб, які через свої
релігійні переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відповідну відмітку в паспорті),
відомості про останнє місце роботи або
вид діяльності згідно із частиною
першою статті 4 Закону України "Про
зайнятість населення", підстава для
припинення трудових відносин
відповідно до запису в трудовій книжці
або іншого виду діяльності, що
підтверджено документально. Форма
персональної картки та додатки до неї
затверджуються Мінсоцполітики.

Як убачається з ч. 3 ст. 36 Закону України
№ 1533-III, сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій
особі внаслідок умисного
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними стягується з цієї
особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення
обставин, що впливають на умови виплати
їй забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з вимогами п. 2 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерством
праці та соціальної політики Державної
податкової адміністрації України від 13
лютого 2009 р. N 60/62, розслідування
згідно з цим Порядком здійснюється
шляхом проведення перевірки
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, що зазначені в
документах, поданих особою до

державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Відповідно до вимог п.п. 6 вказаного
Порядку у разі встановлення центром
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна
в установленому законодавством
порядку та повертає суму незаконно
отриманого матеріального забезпечення
і вартості наданих соціальних послуг з
моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг. Якщо відомості про
доходи особи, на підставі яких
призначено матеріальне забезпечення,
є недостовірними з вини роботодавця,
центри зайнятості проводять
перерахунок страхових виплат з дня їх
призначення. Суми незаконно
виплачених коштів повертаються
роботодавцем. Виплата коштів,
недоотриманих особою внаслідок
зниження суми страхових виплат,
здійснюється за рахунок коштів Фонду.
Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з
дня їх призначення повертаються
особою відповідно до пункту 7 цього
Порядку.

Згідно з вимогами п. 7 названого Порядку
рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

Наявні матеріали справи свідчать, що 28
лютого 2014 р. відповідач звернувся до
позивача із заявою, у якій просив
надати йому статусу безробітного і
виплатою допомоги по безробіттю
відповідно до вимог Законів України №
5067-VI та № 1533-III (а.с. 5).

Водночас, у даній заяві відповідач
зазначив, що станом на 28 лютого 2014 р. він
не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів, в
тому числі не забезпечує себе роботою
самостійно, не є суб"єктом
підприємницької діяльності та ін.

Як убачається з витягу з наказів при
прийнятті рішення по особі від 19 липня
2014 р. ПК № 00004, з:

- 28 лютого 2014 р. відповідачу надано
статус безробітного (наказ № НТ140228);

- 7 березня 2014 р. відповідачу призначено
та розпочато виплату допомоги по
безробіттю (наказ № НТ140307);

- 10 липня 2014 р. припинено виплату
відповідачу допомоги по безробіттю та
припинене реєстрацію відповідача як
безробітного (наказ № НТ 140710) (а.с. 8).

Згідно з довідкою позивача
ввідповідачу за період з 7 березня по 10
липня 2014 р. було нараховано і виплачено
допомогу по безробіттю у сумі 12 914 грн 03
грн. (а.с. 15).

Проте, у цей період позивач перебував у
трудових відносинах з ПрАТ "НВК" Курс"
за цивільно-правовим договором та
отримав дохід.

Зокрема, 9 лютого 2014 р. між відповідачем
та названим підприємством було
укладено цивільно-правовий договір №
13/14, який діяв до 31 березня 2014 р. (а.с. 12).

Як убачається з акта прийняття-здачі
виконаних робіт (послуг) від 31 жовтня 2014
р., відповідачем було надано
консультаційні послуги по
супроводженню продажу автоматизованої
системи "Єдиної інформаційної системи
виробничих даних" для "Corum Group", м.
Донецьк (а.с. 13).

Крім того, на підтвердження факту
розрахунку ПрАТ "НВК" Курс" з
відповідачем за надані послуги
позивачем надано розрахункові листи
від 7 лютого, 21 березня та 8 квітня 2014 р.
ПрАТ "НВК" Курс" (а.с. 14).

Наведене свідчить, що на дату подачі
заяви про надання статусу
безробітного, а саме, 28 лютого 2014 р.,
позивач фактично не був безробітним,
оскільки перебував у трудових
відносинах з ПрАТ "НВК" Курс".

У подальшому відповідач одночасно
перебував у трудових відносинах з ПрАТ
"НВК" Курс" та отримував допомогу по
безробіттю.

При вирішенні справи судом також
враховано, що у судовому засіданні 18
грудня 2014 р. відповідачем частково
визнано позов, а саме, про незаконне
отримання ним допомоги по безробіттю у
період з 7 по 31 березня 2014 р.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 71 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем доведено належними і
достатніми доказами факт незаконного
отримання відповідачем допомоги по
безробіттю, а також наявність у
позивача правових підстав і
компетенції щодо стягнення з
відповідача суми заборгованості.

У свою чергу, відповідач не надав суду
доказів необґрунтованості стягнення
одержаної ним допомоги по безробіттю.

Доказів сплати зазначеної
заборгованості до суду надано не було.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що сума боргу, яка підлягає
стягненню, складає 12 914 грн 03 коп.

До того ж у судовому засіданні 18 грудня
2014 р. відповідачем подано заяву про
розстрочення виконання судового
рішення на 1 рік (а.с. 47).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Представник позивача у судовому
засіданні не заперечував проти
розстрочення виконання судового
рішення рівними частинами протягом
одного року.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що заява відповідача
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним яких-небудь
судових витрат, тому такі витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о
в и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості 12 914 (дванадцять тисяч
дев"ятсот чотирнадцять) грн 03 коп.

Допустити розстрочення виконання
даної постанови рівними частинами
протягом одного року з дати набрання
постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.