Справа № 815/4389/14
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4389/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Алєксєєва В.О.

при секретарі - Римар Д.В.

з участю: представника Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів - Олефір А.М.,
представника Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" -

Моісєєва Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Одесі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Державне підприємство
"Іллічівський морський торговельний
порт" (далі ДП ІМТП, Порт) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів (далі
СДПІ з ОВП у м. Одесі) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень:

· № від 30 липня 2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток підприємств в
розмірі 386 337 грн. та застосовано
штрафну санкцію в розмірі 99 124 грн.;

· № від 30 липня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (далі ПДВ)
за основним платежем 174 873,83 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 111 053,6 грн.

· № від 06 травня 2014 року,
згідно якого застосовано штрафну
(фінансову) санкцію за порушення норм з
регулювання обігу готівки в розмірі 18
261 грн.;

· визнання незаконними дії
відповідача при проведенні планової
виїзної документальної перевірки та
складання за її наслідками акту
перевірки від 17 квітня 2014 року
№39/2808-48/01125672/9.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказував, що покладені в основу
спірних податкових повідомлень-рішень
висновки за актом перевірки є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
зазначені податкові
повідомлення-рішення неправомірні та
підлягають скасуванню.

Крім того, вважає, що перевірка
проведена з порушенням процедури,
встановленої ПК України, оскільки
проводилася на підставі наказів
керівника податкового органу, які
завчасно не були вручені суб'єкту
господарювання, у зв'язку з чим
відповідні дії по проведенню перевірки
та складенню акту перевірки, на думку
позивача, є неправомірними.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зважаючи на
обґрунтованість оскаржуваних дій щодо
проведення перевірки, наказу і
податкових повідомлень-рішень та
наявність порушень позивачем
податкового законодавства.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2014 року адміністративний позов ДП ІМТП
задоволений частково.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення СДПІ з
ОВП у м. Одесі міжрегіонального
Головного управління Міндоходів від 06
травня 2014 року №, від 30 липня 2014
року № та №.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі СДПІ з ОВП у м.
Одесі ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги СДПІ з ОВП у м.
Одесі, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

На підставі п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75,
пп.77.4 ст. 77, п.82.3 ст. 82 ПК України
співробітниками СДПІ з ОВП у м. Одесі
проведена планова виїзна
документальна перевірка ДП ІМТП з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012
року, за результатами якої складений
акт від 17 квітня 2014 року №39/2808-48/01125672/9.

Перевірка проводилася у періоді з 26
грудня 2013 року по 10 квітня 2014 року, чим
на думку позивача порушено порядок
проведення перевірок, встановлений
ст.ст. 77, 82 ПК України.

Наказом СДПІ з ОВП у м. Одесі від 10
грудня 2013 року №185 створено робочу
групу по проведенню планової виїзної
документальної перевірки ДП ІМТП та
доручено у 30-денний строк провести
перевірку, починаючи з 26 грудня 203 року.
Наказом від 17 січня 2014 року №41
проведення планової виїзної
документальної перевірки було
зупинено з 20 січня 2014 року на строк не
більше 30 робочих днів, наказом від 19
лютого 2014 року №111 проведення
перевірки було поновлено з 24 лютого 2014
року. В подальшому наказом від 13
березня 2014 року №150 термін проведення
перевірки було продовжено на 15 робочих
днів з 21 березня 2014 року.

Як встановлено судом, фактично
перевірка ДП ІМТП тривала 45 робочих
днів, що відповідає ст. 82 ПК України.

На підставі вищевказаного акту
перевірки було прийнято ряд податкових
повідомлень-рішень, які були оскаржені
ДП ІМТП в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги Порта
податковим органом було скасовано
податкові повідомлення-рішення від 06
травня 2014 року №№, ;
частково скасовано податкові
повідомлення-рішення від 06 квітня 2014
року №000084800 в сумі основного платежу 1
197 295,62 грн., в сумі штрафної (фінансової)
санкції 598 647,82 грн., та № в сумі
основного платежу 134 468 грн., в сумі
штрафної (фінансової) санкції 26 725 грн.;
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року, яким застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
18 261 грн.

На підставі п.5.1 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 року №1236, податковою
інспекцією прийнято податкові
повідомлення-рішення від 30 липня 2014
року:

· №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств в розмірі 386 337
грн. та застосовано штрафну санкцію в
розмірі 99 124 грн.;

· №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по ПДВ в сумі 174
873,83 грн. та застосовано штрафну санкцію
в сумі 111 053,60 грн.

Підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення від 30 липня 2014
року № слугували висновки щодо
порушення Портом пп.192.1.1 п.192.1, п.192.3 ст.
192, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.6 ст. 201 Розділу V
ПК України; податкового
повідомлення-рішення від 30 липня 2014
року №, відповідно - п.138.2, п.138.8 ст.
138, пп.139.1.1, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України.

Не погоджуючись із податковими
повідомленнями-рішеннями № від 06
травня 2014 року, від 30 липня 2014 року
№№, , позивач звернувся за
судовим захистом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позову в частині вимог про
визнання незаконним дій відповідача
при проведенні планової виїзної
документальної перевірки та складанні
за її наслідками акту перевірки від 17
квітня 2014 року №39/2808-48/01125672/9, суд першої
інстанції виходив з того, що ці вимоги
не підлягають задоволенню, оскільки
факт проведення перевірки та
стверджуванні ним обставини не
спроможні порушити права особи та
складаються виключно на реалізацію
компетенції суб'єкта владних
повноважень, в даному випадку -
податкового органу.

В цій частині судове рішення ДП ІМТП не
оскаржується.

Вирішуючи справу в частині позовних
вимог про скасування податкових
повідомлень-рішень, суд першої
інстанції виходив з того, що Порт
правомірно, у відповідності до чинного
податкового законодавства України,
формував витрати, податковий кредит та
розрахував податок з доходів фізичних
осіб (далі ПДФО).

Судова колегія вважає висновки суду
першої інстанції в цій частині
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС
України, ст.ст. 139, 164, 170, 198 ПК України.

В апеляційній скарзі СДПІ з ОВП у м.
Одесі вказується, що в порушення вимог
п. 138.2, п.138.8 ст. 138. п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не можливо встановити вплив
отриманих послуг на господарську
діяльність ДП ІМТП, а саме, при
наявності в Порту власної служби
морської безпеки та отриманих послуг
від Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в Одеській
області позивачем завищено суму витрат
988 470 грн. у зв'язку з подвійним
використанням послуг з охорони.

Крім того, по господарським
взаємовідносинам з ТОВ "ТЕК "ТРАНС
ІНВЕСТ" на підставі договору по
проведенню експлуатаційних
днопоглиблювальних робіт, до перевірки
не було надано документи, які б
засвідчували фактичність здійснення
робіт, у зв'язку з чим завищено витрати,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у сумі 68 924 грн.

По господарським взаємовідносинам з
ТОВ "Нельсон Інтерхолд", ТОВ "Деміург 7",
ТОВ "Восход", ТОВ "Восток Сервіс Юг", ТОВ
"Наса Сервіс", ПП "Двалекс", ТОВ "НВП
"Промтехсінтез", ТОВ "Інтелектуальні
Технології Відеоспостереження", ТОВ
"Югпромресурс", ТОВ "Рімнус Маркет" у
відповідних періодах актами перевірок
не підтверджено реалізацію ТМЦ, послуг,
що свідчить про сумнівність цих
операцій.

По господарським взаємовідносинам з
продавцями ТОВ "Нельсон Інтерхолд", ТОВ
"Деміург 7", ТОВ "Восход", ТОВ "Восток
Сервіс Юг", ТОВ "Наса Сервіс", ПП
"Двалекс", ТОВ "НВП "Промтехсінтез", ТОВ
"Інтелектуальні Технології
Відеоспостереження", ТОВ
"Югпромресурс", ТОВ "Рімнус Маркет", ТОВ
"Універсальна дія", ТОВ "Арні-буд", ТОВ
"СП Міські Фасади", ТОВ "Бізнес Альянс
трейд" не підтверджені податкові
зобов'язання у податкової інформації,
отриманій від інших ДПІ, податкові
накладні оформлені з порушенням вимог
абз. г п.п.201.1 ст. 201 ПК України.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта СДПІ з ОВП у м. Одесі,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення від 30 липня 2014
року № слугували висновки щодо
порушення Портом пп.192.1.1 п.192.1, п.192.3 ст.
192, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.6 ст. 201 Розділу V
ПК України; податкового
повідомлення-рішення від 30 липня 2014
року №, відповідно, - п.138.2, п.138.8 ст.
138, пп.139.1.1, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України.

Зокрема, перевіряючи дійшли висновку
щодо не підтвердження реальності
здійснення господарських операції між
ДП ІМТП та його контрагентами,
відсутності об'єктів оподаткування,
неможливості реального здійснення
платником податків операцій по ланцюгу
постачання, недодержання вимог ЦК
України при вчиненні правочину, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків (нікчемність
договору).

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Щодо правомірності включення до складу
витрат вартості робіт по забезпеченню
охорони громадського порядку
Іллічівським МВ ГУ МВС України в
Одеській області в сумі 988 470 грн.

Так, перевіряючи дійшли висновку щодо
завищення ДП ІМТП витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування в загальні сумі 988 470 грн.
Згідно з висновком податкового органу,
собівартість наданих послуг, що
відображено бухгалтерською проводкою
Дт 91 "Загальновиробничі витрати" з
подальшим віднесенням на рахунок 23
"Виробництво", за умови наявності на
Підприємстві власної служби морської
безпеки у кількості 465 осіб,
неправомірно віднесено до валових
витрат, оскільки влив цих послуг на
господарську діяльність неможливо
встановити.

Поряд із тим, у періоді, який
перевірявся, діяв укладений між ДП ІМТП
та Іллічівським МВ ГУМВС України в
Одеській області договір від 30 квітня
2004 року №345-о, предметом якого є
забезпечення охорони громадського
порядку та посилення умов збереження
матеріальних цінностей, у тому числі
вантажів, на підвідомчій Порту
території силами особового складу
відділу за плату.

Згідно з умовами Договору Відділ
щомісячно до 10-го числа поточного
місяця виставляє рахунки на
передоплату, а Порт оплачує рахунки на
протязі п'яти банківських днів з
моменту отримання. Розрахунок суми за
виконані Відділом роботи проходить
виходячи з вартості витрат на
утримання Відділу в рік, яка складає 564
840 грн. згідно погодженого кошторису
виходячи із розрахунку 36 штатних
одиниць Відділу (15 690 грн. на одного
співробітника).

Відповідно до п.2.1.1 Договору Відділ
забезпечує охорону громадського
порядку й посилення умов зберігання
матеріальних цінностей та
переробляємих вантажів шляхом
профілактично-попереджувальних робіт
з розкриттям зроблених правопорушень,
а саме: проводить роботу по виявленню
посадових осіб, які займаються
витратами та крадіжками державного
майна шляхом використання службового
становища; спільно з представниками
"Ради порту по охороні переробляємих
вантажів" проводить роботу по
посиленню умов зберігання
переробляємих вантажів порту;
своєчасно реагувати та приймати
необхідні міри відповідно до чинного
законодавства України на всі
повідомлення й зави, подані Портом.

Згідно службового листа відділу
майнових відносин Порту від 11 березня
2013 року №199/17.2-2.1, на території Порту
знаходяться 32 об'єкти, у тому числі
комплекс очисних споруд,
адміністративні будівлі, магазини,
склади, автобази, кінотеатр, інтерклуб,
дитячі садочки, гуртожитки,
автостоянка, житлові будівлі тощо. При
цьому складовою частиною охорони є
патрулювання зовнішнього периметру
Порту.

Так, фінансування і
матеріально-технічне забезпечення
міліції, відповідно до ст. 24 Закону
України "Про міліцію" здійснюються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, коштів, які надходять на
підставі договорів від міністерств,
інших центральних органів виконавчої
влади, державних органів, підприємств,
установ, організацій і громадян, а
також інших джерел, не заборонених
законодавством.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання апелянта на Перелік платних
послуг, які можуть надаватися органами
та підрозділами Міністерства
внутрішніх справ, зокрема на
відсутність в останньому послуги
"охорона громадського порядку",
оскільки п.18 ч.1 ст. 10 Закону України "Про
міліцію" передбачено, що міліція
відповідно до своїх завдань
зобов'язана охороняти на договірних
засадах власність та фізичних осіб.

Крім того, обставини виконання
вищезазначеного договору були
предметом судового розгляду справи
№815/1815/13-а ДП ІМТП до ДФІ в Одеській
області, третя особа - ІМВ ГУ МВС
України в Одеській області, про
часткове визнання протиправною та
скасування вимоги про усунення
виявлених ревізією порушень. За
результатами розгляду
адміністративного позову ДП ІМТП до
ДФІ в Одеській області, постановою
Одеського окружного адміністративного
суду 22 квітня 2013 року по справі
№815/1815/13-а, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 липня 2014
року, визнано протиправною та
скасовано п.5 вимоги Іллічівської ОДФІ
№820-27/197 від 22 лютого 2013 року про
усунення виявлених ревізією порушень.

Таким чином, за результатами судового
розгляду суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли єдиного висновку щодо
відсутності порушень вимог
законодавства в ході укладання та
виконання вищевказаного договору, що
відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
звільняє від доказування з підстав
установлення преюдиційних обставин в
іншому судовому рішенні.

Щодо господарських взаємовідносини з
ТОВ "ТЕК "Транс Інвест" на підставі
договору від 21 серпня 2012 року про
проведення експлуатаційних
днопоглиблювальних робіт, судова
колегія зазначає наступне.

Підставою для висновку відповідача про
не підтвердження факту перебування
фахівців ТОВ "ТЕК "Транс Інвест" та
субпідрядника ЧП "Щит" на території
порту та відповідно виконання ними
робіт слугувало ненадання замовлення
на перепустки техніки спеціалістів
підприємства на територію Порту.

Таким чином, перевіркою встановлено
порушення п.138.2 ст. 138, п.138.8 ст. 138, пп.139.1.9
п.139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого
Портом завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування в сумі 68 924 грн.

Разом з тим, на запит податкового
органу від 10 квітня 2014 року Порт листом
від 14 квітня 2014 року №291/19-15 надав
пояснення та витребувані документи.

Зокрема, лист ТОВ "ТЕК "Транс Інвест" від
12 липня 2012 року до ДАБІ України про
роз'яснення щодо відсутності
необхідності отримання ліцензії на
здійснення будівельної діяльності у
разі проведення робіт з технічного
обслуговування портових акваторій та
підхідних каналів з метою забезпечення
безпеки мореплавства, та відповідь від
07 серпня 2012 року №40-16-5613, в якій наявне
посилання на Порядок ліцензування
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 05 грудня 2007 року
№1396, відповідно до якого ДАБІ України
здійснює ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV i V категорії складності.

Крім того, Портом надано лист ТОВ "ТЕК
"Транс Інвест" від 23 серпня 2012 року №157,
в якому зазначено, що вказане
підприємство уклало угоди з
субпідрядниками ЧМ "Щит" від 05 липня 2012
року №13/04 на гідротехнічне
забезпечення робіт, ТОВ "СПТР" від 20
серпня 2012 року №7/08 на водолазне
обстеження акваторії.

Попередні проміри та водолазне
обстеження субпідрядники починають
виконувати з 27 серпня 2012 року; технічне
завдання, погоджене капітаном ДП ІМТП
Незавітіним С.Я. 20 квітня 2012 року та
затверджене головним інженером Порту
Гамовим В.О. 03 травня 2012 року, щодо
експлуатації днопоглиблювальних робіт
у причалів ДП ІМТП, яке містить
інформацію про необхідні технічні,
якісні та кількісні характеристики
закупівлі; плани (схеми) промірів
глибин (попередні та виконавчі);
телефонограму директору ТОВ "ТЕК "Транс
Інвест" про надання відповіді на лист
від 03 вересня 2012 року щодо технічної
можливості та справності морського ГЗС
"Куяльник" для надання експлуатаційних
днопоглиблювальних робіт у
відповідності до умов договору від 21
серпня 2012 року №815-0; довідка Капітана
порту про склад та термін перебування
суден підрядника в акваторії порту, а
саме щодо руху ГЗС "Куяльник" на
акваторії морського порту в 2012 році (06
вересня 2012 року о 03:35 год. - вийшло з
порту; о 05:56 год. - зайшло у порт; 09
вересня 2012 року о 03:45 год. - вийшло з
порту; о 06:40 год. - зайшло у порт).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що обставини виконання
ТОВ "ТЕК "Транс Інвест" взятих на себе
зобов'язань за договором № 815-о були
предметом судового розгляду по
господарській справі №5006/33/117/2012 за
позовом ДП ІМТП до ТОВ "ТЕК "Транс
Інвест" про стягнення заборгованості в
сумі 172 418,67 грн., 3% річних у розмірі 311,77
грн., відсотків за користування коштами
в сумі 779,43 грн.

Так, господарським судом встановлено,
що 10 жовтня 2012 року сторонам складено
акти приймання виконаних будівельних
робіт №1 за вересень 2012 року на суму 66
293,30 грн., №2 за вересень 2012 року - 10 247,62
грн., №3 за вересень 2012 року - 3 039,17 грн.,
№4 за вересень 2012 року - 1 281,38 грн., №5 за
вересень 2012 року - 2 110,51 грн., що загалом
становить 82 971,98 грн. Зазначені акти
підписані з обох сторін та підписи
скріплені відбитками печаток
підприємств. У зв'язку із цим суд дійшов
висновку, що підрядник здав, а замовник
прийняв без заперечень виконані роботи
за Договором на суму 82 971,98 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного
та беручи до уваги сукупність наданих
позивачем доказів на підтвердження
обставин виконання робіт за Договором
№815-0, судова колегія вважає висновок
податкового органу про неможливість
встановлення факту виконання ТОВ "ТЕК
"Транс Інвест" послуг та вплив
отриманих послуг на господарську
діяльність Порту необґрунтованим.

Посилання апелянта на п.6.2 Договору,
яким передбачений обов'язок замовника
надати підряднику доступ на територію
Порту з оформлення необхідних
перепусток для доступу на територію
порту, судова колегія не приймає до
уваги, оскільки це не впливає на
обставини виконання договору.

Так, представник позивача у судовому
засіданні суду першої інстанції щодо
обставин входу на територію Порту,
пояснив, що існує три типа перепусток:
постійна, тимчасова, разова. При цьому в
системі контролю та управління ДМ ІМТП
фіксуються лише постійні перепустки.
Крім того, якщо особа перетинає
контрольно-пропускний пункт на техніці
або автотранспорті, в системі
фіксується лише факт проходження через
КПП людини на авто, без урахування його
типу чи виду.

Таким чином, відсутність у системі
контролю та управління Порту факту
проходження людини через КПП не
означає, що особа чи техніка не
перебували на території Порту, тому
відповідні перепустки, передбачені п.6.2
Договору, могли не виписуватися.

Довід апелянта про те, що ТОВ "ТЕК "Транс
Інвест" відсутнє за місцезнаходженням,
а, отже, усі угоди укладались з
порушенням законодавства (а.с. 231 т. 4) є
необґрунтованим та непідтвердженим
належними доказами.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія вважає правомірним віднесення
позивачем витрат на виконання робіт за
Договором №815-0 та відсутність в акті
перевірки порушень п.132.8 ст. 132, п.138.8 ст.
138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України.

Щодо правовідносин з іншими
контрагентами постачальникам Порту,
судова колегія зазначає наступне.

Відсутність податкових зобов'язань у
контрагентів не несе негативних
наслідків для ДП ІМТП, відсутність у
цих контрагентів Порту податкових
зобов'язань не позбавляє останнього
права на формування податкового
кредиту на підставі податкових
накладних.

Аналогічна позиція викладена, зокрема,
в Ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26 лютого 2014 року у справі №
2а/0470/9002/11.

Так, в ході проведення перевірки Портом
були надані усі затребувані первинні
та інші документи, що підтверджують
факт здійснення господарських
операцій, зокрема, товарні накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення, прибуткові та видаткові
накладні, копії договорів поставки,
оборотно-сальдові відомості, та ін.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст. 201 ПК України).

Тобто, підставою для формування
податкового кредиту є наявність
належним чином оформленої податкової
накладної, митної декларації та інших
документів, передбачених цим Кодексом.

Листом Міністерства доходів і зборів
України від 19 вересня 2013 року
№11569/6/99-99-22-01-03-15/1128 було роз'яснено, що
транспортна документація підтверджує
операції з надання послуг по
перевезенню вантажів, а не факт
придбання товару, у зв'язку з чим, в разі
наявності документів, що підтверджують
фактичне отримання товару та його
використання у господарській
діяльності, ненадання такого документу
як товарно-транспортна накладна не
може бути єдиною підставою для
невизнання витрат по придбанню
товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна не міститься в переліку
документів, які визначають право
платника податку на формування
податкового кредиту.

Крім того, відповідно до правової
позиції Вищого адміністративного суду
України, викладеної в ухвалі від 05
червня 2014 року у справі №2а-5466/10/0470,
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарських операцій
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тих операцій, на підставі
яких сформовані дані податкового
обліку.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарських
операції, які відображені в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо. При
цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарських операцій,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

При цьому, господарські відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на факт
реальності господарської операції,
вчиненої між останнім у ланцюгу
постачань платником податків та його
безпосереднім контрагентом.

Таким чином, відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних не є
доказом безтоварності господарських
операцій.

Крім того, 02 грудня 2014 року до суду
апеляційної інстанції апелянтом
надані уточнення до апеляційної скарги
щодо донарахування ПДФО.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Зі змісту акту від 17 квітня 2014 року
№39/2808-48/01125672/9 вбачається, що вибірковою
перевіркою правильності розрахунків
по авансовим звітам по рахунку 372
"Розрахунки з підзвітними особами"
встановлено порушення: згідно
авансового звіту №72 від 04 липня 2012 року
(підзвітна особа ОСОБА_4) відшкодовано 7
521 грн. за авіаквиток Київ-Донецьк.

До електронного квитка у вигляді
роздруківки маршруту не представлені
оригінали розрахункового або
платіжного документа, що підтверджує
здійснення розрахункової операції у
готівковій чи безготівковій формі про
сплату за авіаквиток.

Згідно авансового звіту №11 від 10
вересня 2012 року (підзвітна особа
ОСОБА_9.) відшкодовано 4 525 грн. за
авіаквиток Одеса - Санкт-Петербург. До
електронного квитка у вигляді
роздруківки маршруту не представлені
оригінали відривної частини
посадкового талону відрядженого
ОСОБА_9

Згідно авансового звіту №13 від 10
вересня 2012 року (підзвітна особа
ОСОБА_10.) відшкодовано 2 525 грн. за
авіаквиток Одеса - Санкт-Петербург.

До електронного квитка у вигляді
роздруківки маршруту не представлені
оригінали відривної частини
посадкового талону відрядженого
ОСОБА_10

Згідно авансового звіту №46 від 25
вересня 2012 року (підзвітна особа
ОСОБА_4) відшкодовано 1 690 грн. за
авіаквиток Одеса-Київ.

До електронного квитка у вигляді
роздруківки маршруту не представлені
оригінали відривної частини
посадкового талону відрядженого
ОСОБА_4

Таким чином апелянт вважає, що ПДФО
підприємством не утримувався та до
бюджету не перераховувався, чим було
порушено пп.164.2.11 п.164.2 ст. 164, пп.170.9.1 п.170.9
ст. 170, пп. "а" п.176.2 ст.176 ПК України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" розрахунковий документ - це
документ установленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ і т.д.), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, одержання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Згідно п.3.1. Наказу ДПА України №614 від 01
грудня 2000 року "Про затвердження
нормативно-правових актів до Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", фіскальний касовий чек на
товари (послуги) (далі - касовий чек) - це
розрахунковий документ, надрукований
реєстратором розрахункових операцій
при проведенні розрахунків за продані
товари (надані послуги).

Відповідно до п.7 р. ІІІ Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від 13
березня 1998 року №59 (у редакції наказу
Міністерства фінансів України від 17
березня 2011 року №362 витрати на
відрядження відшкодовуються лише за
наявності документів в оригіналі, що
засвідчують вартість цих витрат, а
саме: транспортних квитків або
транспортних рахунків (багажних
квитанцій), у тому числі електронних
квитків за наявності посадкового
талона та документа про сплату за всіма
видами транспорту, в тому числі
чартерних рейсів, рахунків, отриманих
із готелів (мотелів) або від інших осіб,
що надають послуги з розміщення та
проживання відрядженого працівника, в
тому числі бронювання місць у місцях
проживання, страхових полісів тощо.

У разі використання електронного
авіаквитка підставою для
відшкодування витрат на його придбання
є такий пакет документів: оригінал
розрахункового або платіжного
документа, що підтверджує здійснення
розрахункової операції у готівковій чи
безготівковій формі (платіжне
доручення, розрахунковий чек, касовий
чек, розрахункова квитанція, виписка з
карткового рахунку, квитанція до
прибуткового касового ордера); роздрук
на папері частини електронного
авіаквитка з вказаним маршрутом
(маршрут/квитанція); оригінали
відривної частини посадкових талонів
пасажира (п.7 р. ІІІ Інструкції).

Так, до перевірки по вищевказаним
авансовим звітам були надані фіскальні
чеки.

Крім того, в процесі розгляду справи
судом першої інстанції, позивачем на
огляд суду були надані оригінали
розрахункових (платіжних) документів,
електронні квитки та оригінали
відривної частини посадовких талонів
пасажирів, що підтверджують здійснення
розрахункових операцій по
відрядженням працівників Порту.

Таким чином, позивачем доведено
належними та допустими доказами
понесення витрат на проїзд відряджених
працівників та суми, сплачені за
авіаквитки, у зв'язку із чим
спростовано висновки за актом
перевірки щодо порушення пп.164.2.11 п.164.2
ст. 164, пп.170.9.1 п.170.9 ст. 170, пп. а) п.176.2 ст. 176
ПК України та обов'язку щодо сплати
ПДФО за викладених вище обставин.

Таким чином, підсумовуючи зазначене
вище, дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, судова колегія
дійшла висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог ДП
ІМТП, у зв'язку з тим, що позивачем
виконані всі умови, передбачені
податковим законодавством, які надають
йому правові підстави для формування
бухгалтерського та податкового обліку.

За таких підстав, висновки суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог ДП ІМТП до СДПІ з ОВП у м.
Одесі про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомленню-рішень є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 19 грудня 2014 року.

Головуючий:
Бітов А.І.

Суддя:
Милосердний М.М.

Суддя:
Алєксєєв В.О.