Справа № 2а-4661/10/1370
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2010-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-4661/10/1370
Львівський окружний адміністративний
суд
в складі: головуючої cудді -Потабенко
за участю секретаря судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача: Гриценко С.І., згідно
від відповідача: Демідюк В.В., згідно
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діотермікс" до
Державної податкової інспекції (надалі
- ДПІ) у Сихівському районі м. Львова про
визнання недійсним податкових
позов пред'явлено ТзОВ "Діотермікс" до
ДПІ в Сихівському районі м Львова про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 08.02.2010 року №
за результатами виїзної позапланової
перевірки ТзОВ "Діотермікс" щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" за період з 01.01.2007
року по 31.12.2007 року; та від 26.04.2010 року №
наслідками адміністративного
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
ДПІ в Сихівському районі м. Львова щодо
відсутності реального настання
правових наслідків за договорами
купівлі-продажу, укладеними між ТзОВ
"Діотермікс" та ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", не відповідають
дійсності, оскільки в акті перевірки не
наводяться будь-які докази чи
посилання на конкретні факти, які б
могли показати відсутність поставок
товарів як таких. Так, зокрема,
перевіркою не встановлено відсутність
на ТзОВ "Діотермікс" придбаних
бобіно-різального верстату чи
термопаперу, не висловлено зауважень
щодо неправильного відображення
вказаних товарів в бухгалтерському
обліку, встановлено факт оплати за такі
товари та належне оформлення
видаткових та податкових накладних.
Позивач зазначає, що контрагент ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" лише з листопада 2007
року подавав декларації з ПДВ з
нульовими показниками, а також те, що
договори на поставку верстата та
паперу були укладені задовго до зміни
власника ТзОВ "Бліцторгтовари-3000"
-01.01.2007 року. Крім того, позивач
зазначає, що вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 23.07.2008 року
не встановлено ознак фіктивності ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" в період його
взаємовідносин з ТзОВ "Діотермікс", а,
відповідно, є безпідставним посилання
податкового органу на ст.ст. 215, 203, 228 ЦК
України. Про реальність і товарність
операцій, здійснюваних між
контрагентами, свідчить той факт, що в
подальшому ТзОВ "Діотермікс"
використовувало товарно-матеріальні
цінності, одержані від ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", у власній
господарській діяльності. Враховуючи
наведене просить позовні вимоги
В судовому засіданні представник
позивача Гриценко С.І. позов підтримав
повністю, просив його задовольнити.
В судовому засіданні представник
відповідача Демідюк В.В. проти позову
заперечив повністю з мотивів,
викладених у запереченні на позов, суть
якого зводиться до наступного. Вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
23.07.2008 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 205
ч. 2 КК України (фіктивне
підприємництво). Так, зокрема, ОСОБА_4,
діючи за попередньою змовою з
невстановленою слідством особою, яка
мала намір придбати суб'єкт
підприємницької діяльності з метою
прикриття незаконної діяльності, в
другій половині квітня 2007 року умовив
свого знайомого ОСОБА_5 придбати та
зареєструвати в органах державної
влади на його ім'я СПД -юридичну особу
ТзОВ "Бліцторгтовари-3000". Враховуючи те,
що ТзОВ "Діотермікс" мало
правовідносини та здійснювало
взаєморозрахунки з даним
підприємством, позивачем неправомірно
віднесено до складу валових витрат
суму перерахованих коштів, як оплату
ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" по накладних
протягом ІІ-ІІІ кварталу 2007 р. Такі
витрати, згідно вимог п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" в редакції
Закону від 22.05.97року № 283/97-ВР (із
змінами та доповненнями) не підлягають
включенню до складу валових витрат
платника. Таким чином, господарське
зобов'язання між ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" та ТзОВ "Діотермікс"
вчинено з метою ухилення від сплати
податків, отже, є таким, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства та одночасно є таким, що
суперечить моральним засадам
суспільства, тобто є недійсним у
зв'язку із його нікчемністю у
відповідності до ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215
Цивільного кодексу України, що
виключає необхідність визнання його
недійсним в судовому порядку. Щодо
сформованого позивачем податкового
кредиту за квітень-липень 2007 року, то до
такого, з урахуванням обставин,
встановлених вироком Дніпровського
районного суду м. Києва 23.07.2008 року,
зайво внесено суми ПДВ за
квітень-липень 2007 року. Враховуючи
вищенаведене, ДПІ у Сихівському районі
м. Львова просить відмовити в
задоволені позову повністю.
Судом досліджено письмові докази,
наявні в матеріалах адміністративної
справи.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити, враховуючи
В судовому засіданні було встановлено,
що актом від 25.01.2010 року № 283/23-209/33618212
проведеної виїзної позапланової
перевірки ТзОВ "Діотермікс" щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" за період з 01.01.2007
року по 31.12.2007 року, встановлено
порушення п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», внаслідок чого
ТзОВ "Діотермікс" занижено податок на
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", внаслідок чого
занижено податкове зобов'язання з
грн., в тому числі за квітень 2007 року на
червень 2007 року -8872,00 грн., липень 2007
За результатами перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2010 року №
податкового зобов'язання з податку на
за штрафними (фінансовими) санкціями
повідомлення-рішення від 08.02.2010 року №
податкового зобов'язання з податку на
За результатами адміністративного
оскарження вказаних податкових
повідомлень-рішень, ДПІ в Сихівському
районі м. Львова винесено податкові
повідомлення-рішення від 26.04.2010 року №
сума податкових зобов'язань змінена не
З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору поставки від 01.01.2007
року №010197 постачальник ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" зобов'язувалось
поставити, а покупець ТзОВ "Діотермікс"
зобов'язувалось прийняти та оплатити
товар по цінах, в кількості,
асортименті і в терміни, що узгоджені
сторонами та вказані в
рахунках-фактурах та видаткових
накладних, що є невід'ємною частиною
Зокрема, згідно рахунків-фактур та
видаткових накладних у власність
позивача передавався термочутливий
На кожну партію товару, що
відвантажувався ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" оформлювало
видаткову та податкову накладну. На
наявних в матеріалах справи копіях
вказаних документів проставлена
печатка ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" і
підпис особи, яка відвантажила товар і
склала податкову накладну -ОСОБА_6
-колишнього власника ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000".
Підставою для винесення оспорюваних
податкових повідомлень-рішень ДПІ в
Сихівському районі м. Львова став
висновок відповідача щодо
неправомірного віднесення ТзОВ
"Діотермікс" в квітні-липні 2007 року до
податкового кредиту сум ПДВ в розмірі
вартості товару, отриманого від ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", та заниження
податку на прибуток внаслідок
відображення у складі валових витрат
на придбання товару від ТзОВ
зв'язку із засудженням вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23.07.2008 року ОСОБА_3 за ст. 205 ч.2 КК
України (фіктивне підприємництво) та
встановленими в зв'язку з тим
обставинами, що свідчать про складання
ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" в квітні-липні
2007 року фіктивних первинних
бухгалтерських документів.
З такими висновками ДПІ в Сихівському
районі м. Львова суд погоджується в
повній мірі, виходячи з наступного.
Згідно наявної в матеріалах
адміністративної справи копії вироку,
23.07.2008 року Дніпровським районним судом
м. Києва було засуджено ОСОБА_3 за ст. 205
ч.2 (фіктивне підприємництво).
Зазначеним вироком суду встановлено,
що ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою
з невстановленою слідством особою, яка
мала намір придбати суб'єкт
підприємницької діяльності з метою
прикриття незаконної діяльності, в
другій половині квітня 2007 року умовив
свого знайомого ОСОБА_5 придбати та
зареєструвати в органах державної
влади на його ім'я СПД -юридичну особу
ТзОВ "Бліцторгтовари-3000". Не маючи
наміру здійснювати діяльність,
пов'язану з виробництвом товарів,
виконанням робіт або наданням послуг,
зафіксовану в статутних документах
ТзОВ "Бліцторгтовари-3000", усвідомлюючи
протиправний характер запропонованих
йому дій як майбутнього засновника та
власника вказаного підприємства,
однак, бажаючи отримати в якості
винагороди запропоновані йому ОСОБА_3
грошові кошти, ОСОБА_5 погодився. 25.04.2007
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу було
посвідчено справжність підпису ОСОБА_7
(власника ТзОВ "Бліцторгтовари-3000") на
заяві про відчуження належної йому на
праві приватної власності частки в
статутному фонду ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" на користь ОСОБА_5
Пізніше, ОСОБА_5, в якості учасника
товариства підписав статут ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", де було зазначено,
що його частка в статутному капіталі
становить 100 %. За вказані дії ОСОБА_5.
отримав грошову винагороду в розмірі 500
Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 закону
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, з
наступними змінами та доповненнями
(надалі -Закон № 168), платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
а) порядковий номер податкової
б) дату виписування податкової
в) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість;
е) опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
є) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах отримувача;
ж) ціну поставки без врахування
з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні;
и) загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.
Відповідно до п.п. 7.2.6 п. 7.2ст.7 Закону №
168, податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.
Згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону № 168,
датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.
Відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" в редакції Закону України
від 22.05.97р. № 283/97-ВР, з наступними
змінами та доповненнями, до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, в тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7
Згідно вимог п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.
Згідно п. 18 Порядку заповнення
податкової накладної, затв. наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 р. N 165, всі
складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця. Податкова
накладна не підписується покупцем
товарів (послуг) і не скріплюється його
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затв. наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.95р. №88.
Відповідно до п.2.1 ст.2 даного
Положення, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
Відповідно до п.2.15 та п.2.16 даного
Положення, забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим і
В статті 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIY, з
наступними змінами та доповненнями,
зазначено, що сфера дії Закону
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі-підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
Відповідно до п.3.2 ст.3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Зокрема, підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо-безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
В порядку складання декларації з
податку на прибуток підприємства, затв.
наказом ДПА України від 29.03.03р. № 143
зазначено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
Таким чином, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені відповідно до вимог чинного
законодавства. Понесені витрати на
придбання ТМЦ повинні оформлятися
відповідними документами, які б
підтверджували фактичне отримання
товарно-матеріальних цінностей.
Суд погоджується з твердженнями
представника відповідача про те, що,
оскільки, ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" було
в середині квітня 2007 року придбано з
метою здійснення незаконної
діяльності, що встановлено вироком
Дніпровського районного суду м. Києва,
невстановленими особами складались
фіктивні господарські угоди та
фіктивні первинні документи, то слід
вважати, що такі первинні документи,
виписані в адресу ТзОВ "Діотермікс" і
підписані колишнім власником ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" ОСОБА_7, не мають
юридичної сили. А відтак, на їх підставі
не може бути сформовано валові витрати
та податковий кредит.
Згідно ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.
Із врахуванням наведеного та доводів
представника відповідача про
протиправний характер угоди між ТзОВ
"Діотермікс" та ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", суд приходить до
висновку про її нікчемність.
А, відтак, позивач не мав права на
віднесення в квітні 2007 -липні 2007 року до
податкового кредиту сум ПДВ в розмірі
вартості товару, отриманого від ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", та зменшення
податку на прибуток внаслідок
відображення у складі валових витрат
на придбання товару від ТзОВ
Посилання представника позивача в
обґрунтування своїх доводів на те, що
ТМЦ були в подальшому реалізовані ТзОВ
"Діотермікс" іншим особам, суд вважає
такими, що не спростовують доводів ДПІ
в Сихівському районі м. Львова про
нікчемність господарських операцій
між ТзОВ "Діотермікс" та ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000" в період з другої
половини квітня по липень 2007 року.
З аналогічних мотивів судом не
беруться до уваги твердження
представника позивача про те, що
проведеною перевіркою не встановлено
зауважень щодо неправильного
відображення вказаних товарів в
бухгалтерському обліку, встановлено
факт оплати за такі товари та належне
оформлення видаткових та податкових
Суд вважає за необхідне зазначити, що в
матеріалах справи, окрім накладних та
податкових накладних, виписаних ТзОВ
"Бліцторгтовари-3000", немає жодних
документів, які б підтверджували
реальність поставки товарів позивачу,
а саме - транспортні накладні, які би
дали підставу вважати, що товари були
У відповідності до вимог ст. 71 КАСУ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Таким чином, за наслідками розгляду
справи суд вважає, що ТзОВ "Діотермікс"
були допущені порушення п.п. 5.2.1 п. 5.2,
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого ТзОВ "Діотермікс"
занижено податкове зобов'язання з
ІІ-ІІІ кв. 2007 року; та п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", внаслідок чого занижено
податкове зобов'язання з ПДВ на
Отже, прийняті відповідачем податкові
повідомлення-рішення від 08.02.2010 року №
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість є
Відтак, у задоволенні позову слід
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
у задоволенні позовних вимог -
Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений
20.10.2010 року.

Суддя