Справа № 754/11037/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сенюта
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Костюк Л.О., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на постанову Деснянського
районного суду м.Києва від 29 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Деснянського
районного суду м.Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
незаконними дій Відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
Позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз,
встановлених Конституцією України і
Законами України вимог і норм,
визначено розміри пенсій для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, при цьому, значно менші, ніж
передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" для
відповідної категорії громадян;
визнання протиправною бездіяльності
Управління щодо нарахування,
перерахунку та виплати ОСОБА_2
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсії, передбачених
вищезазначеними положеннями;
зобов'язання Відповідача провести
нарахування, перерахунок та виплату
Позивачу на підставі, у порядку та
розмірах, визначених вищезазначеним
Законом без урахування
неконституційних приписів Бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, а саме: державну
пенсію у розмірі не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком, додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
01.01.2005 року до моменту винесення
рішення по даній справі; зобов'язання
Відповідача перерахувати у подальшому
Позивачу, визначені ст. ст. 50, 54
зазначеного Закону розміри пенсій, у
зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідної групи осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру; зобов'язання стягнути з
Управління у порядку негайного
виконання, передбаченого ст. 256 КАС
України, на користь ОСОБА_2 суму боргу
за пенсійними виплатами, що виник за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій Позивача,
передбачених ст. ст. 50, 54 вищевказаного
Закону.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 03 липня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.08.2014 року, адміністративний позов
в частині позовних вимог за період з
01.01.2005 року по 01.01.2014 року залишено без
розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 29 вересня 2014 року в
задоволенні вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що оскаржуване
судове рішення постановлено при
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи та особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

25.02.2014 року Позивач звернувся до
Відповідача із заявою, в якій просив:
надати довідку про розміри виплат
державної та додаткової пенсії з 01.01.2005
року по день подачі заяви; призначити,
нарахувати державну щомісячну пенсію у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, а також
виплатити компенсацію втрати частини
доходів з 01.01.2005 року у зв'язку з
порушенням встановлених строків
виплат.

Управлінням було відмовлено у
задоволенні вищезазначеної заяви, про
що ОСОБА_2 було повідомлено листом від
05.03.2014 року № 1153/09/С-208. Відмова
вмотивована тим, що Відповідач
виплачував пенсію згідно ст. ст. 50, 54
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у порядку
та розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210. При цьому, зауважено, що
Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року відповідні повноваження
були делеговані КМ України, а тому
розмір пенсії розраховано вірно.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів п. 7 Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014
рік", суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність дій
Відповідача щодо виплати державної та
додаткової пенсії у розмірі,
визначеному КМ України.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися з огляду
на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон) пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону, якою визначено підстави
та умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
IІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими 6 мінімальних
пенсій за віком.

Положення ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру таких пенсій за основу її
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач, всупереч ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виплачував позивачу
основну пенсію та додаткову пенсію у
меншому розмірі, аніж встановлено
постановою Кабінету міністрів
України «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 23 листопада 2011 року №
1210.

Так, Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу у
порівняні з постановою КМ України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23
листопада 2011 року № 1210, та є
пріоритетним у застосуванні.

Будь-яким іншим законом, крім Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії не
встановлений, у зв'язку з чим відсутні
підстави не застосовувати для
розрахунку пенсії та додаткової
пенсії, розмір мінімальної пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що право встановлювати розміри
соціальних виплат Кабінету Міністрів
України було надане відповідними
законами про державний бюджет.

Водночас, Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» було
доповнено п. 67, згідно якого виплата
коштів, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2014 року проводиться у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік лише
31 липня 2014 року. Редакція набрала
законної сили 16.08.2014 року.

У період з 01 січня 2014 року по 16 серпня 2014
року правове регулювання
правовідносин щодо виплати додаткової
пенсії особам, які мають статус осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, іншими законами, крім
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - не здійснювалося.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що у
період з 01.01.2014 року (з урахуванням
ухвали суду від 03.07.2014 року про
залишення позову в частині без
розгляду) по 15.08.2014 року відповідач
зобов'язаний був виплачувати позивачу
основну пенсію та додаткову пенсію у
розмірі, встановленому ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 195, 197, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів:

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 29 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними, -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
невиплати ОСОБА_2 державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених ст. ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за період з 01.01.2014 року по
15.08.2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва провести перерахунок та виплату
ОСОБА_2 державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
дододаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2014 року по
15.08.2014 року включно з урахуванням
виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова є остаточною, оскарженню не
підлягає та набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови суду буде
виготовлено 25.12.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
Л.О. Костюк

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя

Бистрик Г.М.

Судді:

Костюк Л.О.

Сорочко Є.О.