Справа № 820/14340/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р. Справа № 820/14340/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Заступника прокурора
Харківської області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р.
по справі № 820/14340/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції
в Харківській області

про визнання протиправними та
скасування розрахунків,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції в Харківській області, в
якому просив суд визнати
протиправними та скасувати Розрахунок
шкоди, заподіяної державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства зумовленої засміченням
земельних ресурсів відходами ФО-П
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 на суму
2861469,31 грн. від 27.05.2013 року та Розрахунок
шкоди, заподіяної державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства зумовленої засміченням
земельних ресурсів відходами ФО-П
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 на суму
653611,38 грн. від 27.05.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Заступником
прокурора Харківської області в
інтересах держави в особі відповідача,
подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Заступник прокурора
Харківської області посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища", Закону України
"Про відходи" , Закону України «Про
охорону земель», з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Представник позивача звернувся з
письмовою заявою, в якій просить
відкласти розгляд справи у зв'язку з
його хворобою.

Колегія суддів, вирішивши надане
письмове клопотання, визнала за
можливе провести апеляційний розгляд
справи за відсутності представника
позивача, оскільки ним не надано
доказів на підтвердження поважності
причини неприбуття в судове засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що на підставі Наказу №518/01-03
від 09.04.2013 року Державної екологічної
інспекції у Харківській області,
державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Харківської області Дорошенко А.С. в
період з 09.04.2013 року по 10.04.2013 року було
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі атмосферного
повітря, водних і земельних ресурсів
щодо поводження з відходами та
небезпечними хімічними речовинами ФОП
ОСОБА_1, за адресою: 61145, АДРЕСА_1.

За наслідками перевірки було складено
Акт №518/01-03/07-11 від 11.04.2013 року, згідно
висновків якого встановлені наступні
порушення: ст.17 Закону України "Про
відходи", ст.55 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", ст.35 Закону України "Про
охорону земель", які полягають в
засміченні двох земельних ділянок:
площею 232,12 м2 та 86,66 м2 (розташованими по
АДРЕСА_1) відходами віднесеними до 4
класу небезпеки, які були зафіксовані
актом обстеження земельної ділянки
№518/01-03/07-11засм. від 09.04.2013 року.

На підставі вказаного вище Акту
перевірки, відповідачем 27.05.2013 року
було видано два Розрахунки шкоди,
заподіяної державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства зумовленої засміченням
земельних ресурсів відходами на
загальну суму 3515080,69 грн. (2861469,31 грн. за
земельну ділянку площею 237,12 м2 та 653611,38
грн. за земельну ділянку площею 86,66 м2).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
відповідачем не надано жодних доказів,
які б підтверджували укладення ФОП
ОСОБА_1 договору оренди на земельну
ділянку за адресою: 61145, АДРЕСА_1,
реєстрацію такого договору, або
реєстрацію права користування за таким
договором, а також не надано доказів
здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької
діяльності на вказаній земельній
ділянці, або інших дій, внаслідок яких
позивач міг скоїти забруднення даної
земельної ділянки.

З наведених підстав суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність та необґрунтованість
винесення оскаржуваних Розрахунків.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 2 ст.1 Закону України
"Про відходи", відходи - будь-які
речовини, матеріали і предмети, що
утворилися у процесі виробництва чи
споживання, а також товари (продукція),
що повністю або частково втратили
свої споживчі властивості і не мають
подальшого використання за місцем їх
утворення чи виявлення і від яких їх
власник позбувається, має намір або
повинен позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про
охорону земель" при здійсненні
господарської діяльності, пов'язаної
із зберіганням, обробленням,
утилізацією та видаленням,
знешкодженням і захороненням відходів,
забезпечуються: виконання заходів щодо
запобігання або зменшення обсягів
утворення відходів та екологічно
безпечне поводження з ними;
максимальне збереження ґрунтового
покриву на основі обраного
оптимального варіанта територіального
розміщення об'єктів поводження з
відходами; запобігання негативному
впливу об'єктів поводження з відходами,
що використовуються для збирання,
зберігання, оброблення, утилізації,
видалення, знешкодження і захоронення
відходів на ґрунтовий покрив прилеглих
територій. Підприємства, установи та
організації, а також громадяни,
діяльність яких пов'язана з
накопиченням відходів, зобов'язані
забезпечувати своєчасне вивезення
таких відходів на спеціальні об'єкти,
що використовуються для їх збирання,
зберігання, оброблення, утилізації,
видалення, знешкодження і захоронення.
Забороняється несанкціоноване
скидання і розміщення відходів у
підземних горизонтах, на території
міст та інших населених пунктів, на
землях природно-заповідного та іншого
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, у межах водоохоронних зон
та зон санітарної охорони водних
об'єктів, в інших місцях, що може
створювати небезпеку для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини.

Розміщення, збирання, зберігання,
оброблення, утилізація та видалення,
знешкодження і захоронення відходів
здійснюються відповідно до вимог
Закону України "Про відходи".

У статтях 17, 33, 34, 351 Закону України
"Про відходи" встановлено обов'язки
суб'єктів господарської діяльності у
сфері поводження з відходами, вимоги
щодо зберігання та видалення відходів,
вимоги щодо поводження з небезпечними
та побутовими відходами.

Проте, відповідно до акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами №518/01-03/07-11, було зафіксовано
розміщення відходів на відкритому
ґрунті за адресою: АДРЕСА_1, що також
зафіксовано актом обстеження
земельної ділянки від 10.04.2013 року
№518/01-03/07-11зпсм.

Так, безпосередньо зафіксовано
розміщення відходів на 2-х відкритих
земельних ділянках: на земельній
ділянці №1 площею 237,12 кв. м , об'ємом 173, 1
куб м (довжиною-39, 72 м, шириною - 5, 97 м,
висотою-0, 73 м), відходи деревини,
поліетилену, пластмасу, тирса, побутові
відходи; на земельній ділянці №2,
площею 86, 66 кв. м, об'ємом 41, 79 куб. м
(довжиною 14. 84 кв. м, шириною 5, 84 м,
висотою 0, 48 м), відходи деревини,
залишки віконних рам, відходи
пластмасу.

Відповідно до «Державних санітарних
правил та норм. Гігієнічні вимоги щодо
поводження з промисловими відходами та
визначення їх класу небезпеки для
здоров'я населення» ДСанПіН 2.2.7.029-99,
затверджених постановою Головного
державного санітарного лікаря України
від 01 липня 1999 року №29 вказані відходи
відносяться до 4 класу небезпеки - мало
небезпечних.

Згідно пункту 3.2 «Методики визначення
розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства» № 149,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 27.10.1997року № 171,
землі вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 211 Земельного
Кодексу України громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну
та кримінальну відповідальність за
псування земель, їх засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами.

За приписами статей 42, 43 Закону
України "Про відходи" особи, винні в
порушенні законодавства про відходи,
несуть дисциплінарну, адміністративну,
цивільну чи кримінальну
відповідальності. Підприємства,
установи, організації та громадяни
України, а також іноземні юридичні і
фізичні особи та особи без
громадянства зобов'язані відшкодувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про відходи, в
порядку і розмірах, встановлених
законодавством України.

Відповідно до статті 56 Закону України
"Про охорону земель" юридичні і
фізичні особи, винні в порушенні
законодавства України про охорону
земель, несуть відповідальність згідно
із законом. Застосування заходів
дисциплінарної, цивільно-правової,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від відшкодування шкоди, заподіяної
земельним ресурсам. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства
України про охорону земель, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, вбачається,
що відповідачем не виконано обов'язків
щодо запобігання негативному впливу
відходів.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 222
Господарського кодексу України, у разі
необхідності відшкодування збитків
або застосування інших санкцій суб'єкт
господарювання чи інша юридична особа -
учасник господарських відносин, чиї
права або законні інтереси порушено, з
метою безпосередньої о врегулювання
споруз порушником цих прав або
інтересів має право звернутися до
нього », письмовою претензією, якщо
інше не встановлено законом.

Враховуючи вище викладене,
Держекоінспекцією направлено позивачу
претензії від 27.05.2013 року для
добровільного відшкодування шкоди
завданої державі в загальному розмірі 3
515 080,69 грн.

Відповідно до п. 5.1 «Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства» № 149,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 27.10.1997року № 171,
розміри шкоди внаслідок засмічення
земель, обчислюються уповноваженими
особами, що здійснюють державний
контроль за додержанням вимог
природоохоронного законодавства, на
основі актів перевірок, протоколів
про адміністративне правопорушення та
інших матеріалів, що підтверджують
факт засмічення земель, протягом шести
місяців з дня виявлення порушення.

Тобто законодавством не встановлено
вичерпного переліку документів, що
слугують підставою для обчислення
уповноваженими особами, які здійснюють
державний контроль за додержанням
вимог природоохоронного
законодавства, розмірів шкоди,
заподіяної засміченням земель, не дано
визначення й поняттю «матеріали, що
підтверджують факт засмічення земель».
Такими матеріалами можуть бути
будь-які документи, які містять
фактичні данні, на підставі яких,
уповноважений орган встановлює
наявність або відсутність певних
обставин, в тому числі і відповідні
висновки експерних досліджень, тощо.
Отже, уповноважений орган самостійно,
виходячи з фактичних обставин справи
обирає ту необхідну сукупність
документів, яка на його думку є
достатньою для відповідного висновку
про порушення природоохоронного
законодавства та нарахування шкоди.
При цьому, законодавством не
встановлено обов'язкового переліку
таких документів, як і не встановлено
обов'язку долучення "інших документів",
в тому числі і проведення фахових,
експертних досліджень, на предмет
наявності в грунті негатитвних
речовин.

Колегія суддів зазначає, що
встановлений екологічною перевіркою
факт засмічення відповідачем
земельної ділянки є достатнім для
відшкодування шкоди незалежно від
того, чи є у справі висновки, стосовно
забруднення земельної ділянки, чи
результати інших досліджень.

Так, відповідно до п.п. 6.11 п. 6 Положення
про державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 4 листопада 2011 року № 429,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 листопада 2011 р. за №
4347/20085 (далі - Положення),
держекоінспекція для виконання
покладених на неї завдань має право
розраховувати розмір збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, та пред'являти
претензії.

Розрахунок шкоди доданий до претензії,
направлений відповідачу в порядку,
передбаченому ст. ст. 6,7,8 ГПК України з
метою безпосереднього врегулювання
спору.

Таким чином, розрахунок - не є
документом, що підлягає оскарженню. Ці
розрахунки створені на підставі акту
перевірки у відповідності до порушень
включених до припису. Тобто, лише у разі
спростування встановлених під час
перевірки порушень, розрахунки шкоди
втрачають юридичну силу.

Дії відповідача зі складання
розрахунків шкоди вчинені в межах його
повноважень, передбачених підпунктом
6.11 пункту 6 Положення.

Таким чином, безпосередньо розрахунки
збитків спричинених державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства зумовленої засміченням
земельних ресурсів відходами від 27.05.2013
не являється рішенням суб'єкта владних
повноважень в розумінні ст.ст. 2, 17, 105
КАС України, оскільки не породжує для
позивача прав і обов'язків. Аналогічна
позиція викладена в ухвалі Вищого
адміністративного, суду України від
17.01.2012 у справі №К/9991/66348/11.

Відсутність у матеріалах перевірки
доказів наявності права користування
або власності ОСОБА_1 на засмічені
земельні ділянки не може бути
підставою для скасування розрахунку,
оскільки вказане не є основним
показником відповідальність за
порушення суб'єктом господарювання
Закону України «Про відходи».

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про наявність підстав для визнання
протиправними дій відповідача зі
складання розрахунків шкоди.

Крім того, судом в порушення ст. 72 КАС
України не взято до уваги, що наявність
порушень у діях ФОП ОСОБА_1 вимог
природоохоронного законодавства, та
обґрунтованість розрахованої шкоди
встановлено ухвалою Дзержинського
районного суду міста Харкова від 16.09.2013
у справі №638/14352/13-к та рішенням
господарського суду Харківської
області від 04.02.2014 у справі №922/5169/13, яке
залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при
ухваленні постанови були порушені
норми чинного матеріального права, і як
наслідок апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Харківської області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р. по
справі № 820/14340/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.