Справа № 826/17160/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2014 року 14:50
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кузьменка В.А., суддів Амельохіна В.В.,
Кармазіна О.А., за участю секретаря
Калужського Д.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного
товариства "Рівнеазот"доКабінету
Міністрів Українитреті особи1.
Публічне акціонерне товариство
"Концерн Стирол" 2. Публічне акціонерне
товариство "АЗОТ" 3. Приватне акціонерне
товариство "Сєвєродонецьке об'єднання
АЗОТ" 4. Міністерство енергетики та
вугільної промисловості України 5.
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"провизнання
незаконною та скасування постанови в
частиніОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Рівнеазот" (далі по тексту - позивач,
ПАТ "Рівнеазот") звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративними
позовом до Кабінету Міністрів України
(далі по тексту - відповідач), в якому
просить визнати протиправною та
скасувати постанову відповідача "Деякі
питання забезпечення населення,
підприємств, установ та організацій
природним газом до кінця опалювального
сезону 2014/15 року" від 09 липня 2014 року №296
в частині пункту 1, пункту 5 та додатків
1-4 до цієї постанови.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 листопада 2014
року відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 грудня 2014 року
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Публічне акціонерне
товариство "Концерн Стирол" (далі по
тексту - третя особа 1, ПАТ "Концерн
Стирол") Публічне акціонерне
товариство "АЗОТ" (далі по тексту - третя
особа 2, ПАТ "АЗОТ") та Приватне
акціонерне товариство "Сєвєродонецьке
об'єднання АЗОТ" (далі по тексту - третя
особа 3, ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 грудня 2014 року
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України (далі по тексту - третя особа 4)
та Національну акціонерну компанію
"Нафтогаз України" (далі по тексту -
третя особа 5, НАК "Нафтогаз України").
В судовому засіданні 22 грудня 2014 року
представники позивача та третіх осіб 1-3
позовні вимоги підтримали,
представники відповідача та третіх
осіб 4, 5 проти задоволення позовних
вимог заперечили; особами, які беруть
участь у справі, заявлено спільне
клопотання про розгляд справи у
письмовому провадженні.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
З метою забезпечення населення,
підприємств, установ та організацій
природним газом та надійного
функціонування газотранспортної
системи і газових мереж Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 09 липня 2014 року №296 "Деякі питання
забезпечення населення, підприємств,
установ та організацій природним газом
до кінця опалювального сезону 2014/15
року" (далі по тексту - Постанова).
Відповідно до пункту 1 Постанови
затверджено починаючи з 01 серпня 2014
року розподіл обсягів природного газу
для споживачів у розрізі
адміністративно-територіальних
одиниць до кінця опалювального сезону
2014/15 року згідно з додатками 1 - 4.
У додатках 1-4 до Постанови затверджено
розподіл обсягів природного газу в
адміністративно-територіальних
одиниць на період з 01 серпня 2014 року до
кінця опалювального сезону 2014/15 року,
розподіл місячних обсягів природного
газу для промислових споживачів та
інших суб'єктів господарювання у
адміністративно-територіальних
одиниць на період з 01 серпня 2014 р. по 31
березня 2015 року, розподіл місячних
обсягів природного газу для
теплогенеруючих та теплопостачальних
організацій в розрізі
адміністративно-територіальних
одиниць на період з 01 серпня 2014 року по
31 березня 2015 року та розподіл місячних
обсягів природного газу для бюджетних
установ та організацій у розрізі
адміністративно-територіальних
одиниць на період з 01 серпня 2014 року по
31 березня 2015 року.
Згідно з пунктом 5 Постанови доручено
головам обласних та Київської міської
державних адміністрацій затвердити
виходячи з розподілу обсягів
природного газу, затвердженого згідно
з пунктом 1 цієї постанови, розподіл
обсягів природного газу в розрізі
газопостачальних, газорозподільних,
газотранспортних і газодобувних
підприємств для потреб бюджетних
установ та організацій,
теплогенеруючих та теплопостачальних
організацій, промислових споживачів та
інших суб'єктів господарювання і
подати до 01 серпня 2014 року відповідну
інформацію Національній акціонерній
компанії "Нафтогаз України" та
операторові Єдиної газотранспортної
Позивач вважає незаконними пункти 1, 5
Постанови та додатки до неї, мотивуючи
позовні вимоги наступним: на думку
позивача, Постановою заборонено
використовувати природний газ понад
визначені розподілами обсяги, чим
здійснюється втручання у здійснення
господарської діяльності та
створюються перешкоди реалізувати
право власності на природний газ,
належний ПАТ "Рівнеазот"; оскаржувана
постанова обмежує позивача у
використанні раніше придбаного
природного газу у господарській
діяльності та право постачання
природного газу для споживачів понад
визначені обсяги; Законами України "Про
місцеві державні адміністрації" та "Про
засади функціонування ринку
природного газу" не передбачено
повноважень обласних та Київської
міської державних адміністрацій
затверджувати розподіли обсягів
природного газу; Закони України "Про
місцеві державні адміністрації" та "Про
засади функціонування ринку
природного газу" не встановлюють
повноважень Кабінету Міністрів
України щодо затвердження розподілу
обсягів природного газу для
споживачів. Треті особи 1-3 підтримали
доводи адміністративного позову.

Відповідач та треті особи 4, 5 проти
задоволення позовних вимог заперечили,
виходячи з того, що оскаржувана
Постанова прийнята у межах та на
підставі повноважень, визначених
Конституцією та Законами України, та
вказували на не доведеність позивачем
порушеного права.

Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
наступне.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження нормативно-правових актів
органів виконавчої влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим,
органів місцевого самоврядування та
інших суб'єктів владних повноважень
визначено статтею 171 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини другої статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 06
березня 2008 року №2 "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" Вищий адміністративний суд
України вказав, що судам слід мати на
увазі, що за правилами частини другої
статті 171 Кодексу адміністративного
судочинства України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи - суб'єкти правовідносин, у яких
буде застосовано цей акт. Тобто, особа
(позивач) повинна довести факт
застосування до неї оскаржуваного
нормативно-правового акта або те, що
вона є суб'єктом відповідних відносин,
на які поширюється дія цього акта.

Таким чином, у даному випадку право на
захист виникає за умови доведення
факту застосування до нього норм
оскаржуваного акта, та/або того, що
позивач є суб'єктом правовідносин, у
яких буде застосовано цей акт, тобто
Кодекс адміністративного судочинства
України передбачає можливість
оскарження нормативно-правового акта
не лише під час безпосереднього його
застосування, але й на майбутнє - щоб
запобігти такому застосуванню.

Зі змісту оскаржуваних пунктів 1, 5 та
додатків до Постанови вбачається, що її
норми застосовуються до споживачів
природного газу, зокрема промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання, теплогенеруючих та
теплопостачальних організацій,
бюджетних установ та організацій, та,
відповідно можуть бути застосовані до
потенційних споживачів.

Судом встановлено, що ПАТ "Рівнеазот"
здійснює діяльність у сфері
виробництва добрив та сполук на
території Рівненської області, в тому
числі використовує природний газ для
технологічних потреб, у виробничому
процесі, тобто є споживачем природного
газу та, відповідно, наділене правом
оскаржити Постанову у судовому
порядку.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оцінюючи оскаржувану Постанову на
предмет її законності та відповідності
вимогам, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України, колегія
суддів керується наступним.

За визначенням пункту 21 статті 1 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" розподіл
природного газу - це господарська
діяльність на ринку природного газу, що
підлягає ліцензуванню і пов'язана з
транспортуванням природного газу
газорозподільними мережами з метою
його доставки споживачам.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу"
розподіл природного газу здійснюється
відповідно до договору, за яким
газорозподільне підприємство
зобов'язується транспортувати
природний газ, довірений йому
замовником, газорозподільними
мережами до пункту приймання-передачі
газу та передати його споживачу, який
відповідно до законодавства має право
на одержання зазначеного газу, а
замовник зобов'язується сплатити за
доставку газу за встановленою в
договорі платою.

Як видно зі змісту пункту 1 Постанови та
додатків 1, 2 до неї для Рівненської
області встановлено наступний
розподіл місячних обсягів природного
газу для промислових споживачів та
інших суб'єктів господарювання на
період з 01 серпня 2014 року по 31 березня
2015 року: усього за вказаний період
дозволений обсяг газу становить 166 145,8
тис. куб. метрів природного газу, у тому
числі: у серпні - 26715,5 тис. куб. метрів, у
вересні 24035,9 тис. куб. метрів, у жовтні -
27803,5 тис. куб. метрів, у листопаді - 27697,2
тис. куб. метрів, у грудні - 28512,1 тис. куб.
метрів, у січні - 11215 тис. куб. метрів, у
лютому - 10383,3 тис. куб. метрів, у березні -
9783,2 тис. куб. метрів.

Тобто, оскаржуваною Постановою
встановлено ліміт на споживання
природного газу для промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання; при цьому Постанова не
розмежовує природний газ, що надається
за певну плату споживачам, та природний
газ, належний на праві власності
суб'єкту господарювання.

Водночас, як зазначає позивач, у
власності ПАТ "Рівнеазот" в підземних
сховищах газу знаходиться 383 384 585 куб.
метрів природного газу, що вдвічі
більше, ніж дозволено спожити усім
суб'єктам господарювання Рівненської
області у період опалювального сезону
2014/15 року; місячні потреби підприємства
у природному газі складають близько 56
000 тис. куб. метрів, що значно перевищує
встановлений у пункті 2 Постанови
місячний ліміт для промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання, що підтверджується
довідкою ПАТ "Укртрансгаз" від 16 травня
2014 року №3958/64-064 стосовно обсягу газу
ПАТ "Рівнеазот".

Так, вказаною довідкою повідомлено
позивача про те, що станом на 01 травня
2014 року в ПСГ ПАТ "Укртрансгаз"
знаходилось на зберіганні 1 118 582,525 тис.
куб. метрів природного газу ПАТ
"Рівнеазот".

Як встановлює пункт 7 статті 92
Конституції України, виключно законами
України визначається правовий режим
власності; у свою чергу зміст і
здійснення права власності
регулюється Цивільним кодексом
України.

Частина перша статті 317 Цивільного
кодексу України встановлює, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно з положеннями статті 319
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності. Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статті 320, 321 Цивільного кодексу України
передбачають, що власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 19 та частини першої статті 43
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання мають право
без обмежень самостійно здійснювати
господарську діяльність, що не
суперечить законодавству.

Наведені норми законодавства
гарантують власнику право володіти,
користуватись, розпоряджатись своїм
майном на власний розсуд в рамках
закону, надають свободу у здійсненні
господарської діяльності, зокрема
використовувати під час її здійснення
свою власність.

Разом з тим, встановлення ліміту на
споживання (використання) природного
газу, у тому числі належного споживачу
на праві власності, не відповідає
нормам Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України,
оскільки обмежує право позивача вільно
розпоряджатись своїм майном та створює
перешкоди у здійсненні
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Цивільного кодексу визначено, якщо
постанова Кабінету Міністрів України
суперечить положенням цього Кодексу
або іншому закону, застосовуються
відповідні положення цього Кодексу або
іншого закону.

За приписами статті 393 Цивільного
кодексу України правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Враховуючи наведені мотиви, суд
приходить до висновку, що постанова
Кабінету Міністрів України від 09 липня
2014 року №296 "Деякі питання забезпечення
населення, підприємств, установ та
організацій природним газом до кінця
опалювального сезону 2014/15 року" в
частині пункту 1 та додатків 1 - 4 є
незаконною.

Як зазначено вище, пунктом 5 Постанови
доручено головам обласних та Київської
міської державних адміністрацій
затвердити виходячи з розподілу
обсягів природного газу, затвердженого
згідно з пунктом 1 цієї постанови,
розподіл обсягів природного газу в
розрізі газопостачальних,
газорозподільних, газотранспортних і
газодобувних підприємств для потреб
бюджетних установ та організацій,
теплогенеруючих та теплопостачальних
організацій, промислових споживачів та
інших суб'єктів господарювання і
подати до 01 серпня 2014 року відповідну
інформацію Національній акціонерній
компанії "Нафтогаз України" та
операторові Єдиної газотранспортної
системи України.

У свою чергу встановлена судом
незаконність пункту 1 Постанови та
додатків 1-4 до неї автоматично свідчить
про невідповідність і пункту 5
Постанови щодо затвердження головами
обласних та Київської міської
державних адміністрацій розподілу
природного газу, виходячи з розподілу
обсягів природного газу, затвердженого
згідно з пунктом 1 цієї Постанови.

Крім того, суд звертає увагу, що пункт 5
Постанови не відповідає положенням
інших законодавчих актів та зазначає
про наступне.

Згідно з частиною першою статті 13
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань: 1) забезпечення законності,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян; 2)
соціально-економічного розвитку
відповідних територій; 3) бюджету,
фінансів та обліку; 4) управління
майном, приватизації, сприяння
розвитку підприємництва та здійснення
державної регуляторної політики; 5)
промисловості, сільського
господарства, будівництва, транспорту
і зв'язку; 6) науки, освіти, культури,
охорони здоров'я, фізкультури і спорту,
сім'ї, жінок, молоді та неповнолітніх; 7)
використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля; 8)
зовнішньоекономічної діяльності; 9)
оборонної роботи та мобілізаційної
підготовки; 10) соціального захисту,
зайнятості населення, праці та
заробітної плати.

Частина друга цієї статті передбачає,
що місцеві державні адміністрації
вирішують й інші питання, віднесені
законами до їх повноважень.

У той же час затвердження розподілу
обсягів природного газу Законом
України "Про місцеві державні
адміністрації" не віднесено до кола
повноважень місцевих державних
адміністрацій; не встановлено таких
повноважень і в інших законах України,
зокрема Законі України "Про засади
функціонування ринку природного газу".

Суд також зауважує, що як видно із
пояснювальної записки до проекту
оскаржуваної Постанови, підписаної
заступником Міністра енергетики та
вугільної промисловості України,
проект Постанови розроблено
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України на виконання
пункту 1.1 Протоколу засідання
Антикризового енергетичного штабу від
27 червня 2014 року у зв'язку із
припиненням ВАТ "Газпром" постачання
природного газу та обмеженості
технічних можливостей імпорту цього
енергоносія з країн Європейського
Союзу; метою розроблення проекту
Постанови є запровадження умов для
ощадливого використання природного
газу промисловими підприємствами,
бюджетними організаціями та
підприємствами теплової енергетики.

Згідно з преамбулою Постанови, остання
прийнята з метою забезпечення
населення, підприємств, установ та
організацій природним газом та
надійного функціонування
газотранспортної системи і газових
мереж.

Між тим, засновані Постановою
обмеження в частині встановлення
ліміту обсягів використання
природного газу, який знаходиться у
власності суб'єктів господарювання, не
узгоджуються з метою прийняття
вказаного нормативно-правового акта,
оскільки використання власного
природного газу не створює ресурсного
дисбалансу та не впливає на успішне
проходження опалювального сезону 2014/15.

Таким чином, на думку суду, постанова
Кабінету Міністрів України від 09 липня
2014 року №296 "Деякі питання забезпечення
населення, підприємств, установ та
організацій природним газом до кінця
опалювального сезону 2014/15 року" в
оскаржуваній частині є незаконною, а
позовні вимоги нормативно
підтвердженими.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи відповідача про відсутність у
ПАТ "Рівнеазот" порушеного права та не
доведення перешкод внаслідок
застосування оскаржуваної постанови,
оскільки частина друга статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України не пов'язує право оскаржити
нормативно-правовий акт із порушеним
правом.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Кабінетом Міністрів
України не доведена правомірність та
обґрунтованість оскаржуваних пунктів
Постанови з урахуванням вимог,
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ПАТ "Рівнеазот" підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Рівнеазот"
задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними пункти 1, 5
постанови Кабінету Міністрів України
від 09 липня 2014 року №296 "Деякі питання
забезпечення населення, підприємств,
установ та організацій природним газом
до кінця опалювального сезону 2014/15
року" та додатки 1-4 до неї.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства "Рівнеазот"
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.А. Кузьменко

Судді
В.В. Амельохін

О.А. Кармазін