Справа № К/9991/40623/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/40623/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Волинської митниці на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від
23.09.2010р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011р. у справі №
2а-2349/10/0370 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агромир-Волинь" до Волинської митниці,
старшого інспектора Волинської
митниці Тернової Яніни Сергіївни про
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агромир-Волинь"
звернулося з позовом до Волинської
митниці, старшого інспектора
Волинської митниці Тернової Яніни
Сергіївни про визнання дій
неправомірними, скасування рішення про
визначення митної вартості товарів
№201000006/2010/002028/1 від 20.08.2010 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 201000006/0/00860 від 20.08.2010
року та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 23.09.2010р.,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011р., позовні вимоги
задоволені. Визнано неправомірними дії
старшого інспектора Волинської
митниці Тернової Яніни Сергіївни щодо
прийняття рішення про визначення
митної вартості товарів №201000006/2010/002028/1
від 20.08.2010 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №201000006/0/00860 від 20.08.2010
року. Скасовано рішення про визначення
митної вартості товарів №201000006/2010/002028/1
від 20.08.2010 року. Скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №201000006/0/00860 від 20.08.2010
року. Зобов'язано Волинську митницю
здійснити митне оформлення Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Агромир-Волинь" товару,
задекларованого за ВМД №201000008/2010/006996
від 17.08.2010 року за першим методом
визначення митної вартості за ціною
договору №53/0901 від 01.08.2009 року щодо
товарів, які імпортуються.

На постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 23.09.2010р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011р.
надійшла касаційна скарга Волинської
митниці, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2009 року між
позивачем та ТОВ "Даугавпільський
завод привідних ланцюгів" було
укладено контракт №53/0901 про купівлю
привідних ланцюгів відповідно до
специфікації №1 від 13.08.2010 року.

Для проведення митного оформлення
товару, позивачем подано ВМД
№ 201000008./2010/006996 від 17.08.2010 року та
подано наступні документи: уніфіковану
митну квитанцію МД-1, облікову картку
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності, повідомлення про намір
ввезення (ПНУ), накладну СМR,
рахунки-фактури (інвойси),
зовнішньоекономічний договір
(контракт), доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту), доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) - специфікація, довідку про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами (ДПА України),
сертифікат про походження товару
невизначеної форми, вантажно-митну
декларацію. Митна вартість була
визначена позивачем відповідно до
ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України за
ціною угоди, тобто за першим методом.

Відповідачем, відповідно до п. 11
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого Постановою КМУ від 20.12.2006
року № 1766 (далі -Порядок № 1766) було
запропоновано позивачу надати для
підтвердження митної вартості
додаткові документи, про що свідчить
запис в графі "для відміток митного
органу" декларації митної вартості №
201000008./2010/006996 від 17.08.2010 року, а саме: -
прайс-листи фірми-виробника товару; -
калькуляцію фірми-виробника товару;
- висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованими експертними
організаціями; - довідку про
перерахунок коштів на користь
продавця.

З зазначеним переліком документів
декларант ознайомлений, та ним надано
13.08.2010 року наступні документи: -
прейскурант цін; - експертна декларація
країни-відправника. Також позивач
зазначив, що іншу запитувану
інформацію він надати не може.

20.08.2010 року Волинською митницею видано
картку відмови у прийнятті митної
декларації № 201000006/0/00860 з тих підстав,
що в процесі митного оформлення було
з'ясовано, що заявлена декларантом
митна вартість не відповідає наявній
ціновій інформації, чим порушено
вимоги п. 10,11 Постанови КМ України від
20.12.2006 року № 1766 "Про затвердження
Порядку декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України та подання відомостей
для її підтвердження". В даній картці
міститься вимога, виконання якої
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску товарів через митний
кордон України - передекларування з
урахуванням рішення про визначення
митної вартості.

Вінницькою митницею прийняте рішення
про визначення митної вартості товарів
№ 201000006/2010/002028/1 від 20.08.2010 року,
відповідно до якого відповідачем
визначена митна вартість товару на
підставі шостого методу визначення
митної вартості (резервний метод).

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі
змісту норм пункту 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та частини четвертої статті 266 МК
України убачається, що позивач не
зобов'язаний надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом з тим, витребувавши додаткові
документи, передбачені пунктом 11
Порядку декларування митної вартості
товарів, митний орган не зазначив, які
саме обставини ці документи повинні
підтвердити.

Також, відповідач не надав доказів
того, що документи, подані позивачем
для митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
разі незгоди Митниці із митною
вартістю імпортованого товару, вона
відповідно до вимог статті 266 МК
України зобов'язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність дій Волинської
митниці щодо застосування одразу
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості товару без
послідовного застосування попередніх
п'яти, як це встановлено частиною п'ятою
статті 266 МК України, за відсутності
будь-якого обґрунтування неможливості
їх застосування в рішенні про
визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постановах від 21 січня 2011
року (справа № 21-56а10), від 7 лютого 2011
року (справа № 21-76а10), від 14 листопада 2011
року (справа № 21-213а11), від 6 лютого 2012
року (справа № 21-418а11), від 29 травня 2012
року (справа № 21-91а12).

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Волинської митниці
відхилити, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
23.09.2010р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: