Справа № 825/3841/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3841/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представників позивача -
Пархоменка В.М., Бойчук І.М.,

представника відповідача -
Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства "Новгород-Сіверське
лісове господарство" до
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.12.2014 року звернувся з позовом
до Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області і просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 06.11.2014 року щодо збільшення податку
на додану вартість та № від 06.11 2014
року щодо збільшення авансового
внеску, видані Новгород-Сіверською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській
області; стягнути з Державного бюджету
України на його користь судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачем були порушені вимоги
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим податковий орган під час
перевірки дійшов необґрунтованих
висновків, які покладені в основу
податкових повідомлень-рішень.
Зокрема, висновки про порушення
позивачем податкового законодавства
не обґрунтовані посиланням на
конкретні обставини фінансово -
господарської діяльності, на первинні
документи, зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку.
Так, в порушення п.78.4 ст.78 та п.79.2 ст.79
ПКУ була проведена перевірка, так як ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» отримало документи на
проведення перевірки 15.11.2014 року о 15.30
години, фактично коли перевірка була
закінчена. Позивач наполягає на тому,
що висновки відповідача про
відсутність реальних поставок
паливно-мастильних матеріалів з боку
ПП «Фонтекс-Агро» не відповідають
реальним обставинам справи. Позивач
зазначає, що закупівлі палива
здійснювались ним, що підтверджено
відповідними видатковими накладними,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями. Посилання
Новгород-Сіверської ОДПІ на те, що
підставою вважати поставки палива
такими, що не мали реального характеру
через відсутність довіреностей на
отримання нафтопродуктів позивач
вважє необґрунтованими, оскільки
Згідно листа Міністерства фінансів
України від 05.03.2002 р. N 053-2930, відповідно
до пункту 13 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на оде
ржання цінностей, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від 16
травня 1996 року N 99, без довіреності може
здійснюватися відпуск цінностей при
централізовано - кільцевих
перевезеннях, за якими
вантажовідправником
(товаровиробником,
товаропостачальником тощо)
здійснюється систематичне завезення
товарно-матеріальних цінностей за
узгодженими на певний період
параметрами (кількість, асортимент, час
тощо) на адресу одного або більше
замовників (юридичних осіб або їх
відділень, дільниць, філій). В абзаці 3 п.
13 Інструкції вказано, що при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей. Не відповідає дійсності і
те, що на перевірку було надано не
повний перелік товарно-транспортної
документації, згідно Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.97р. N363, на підставі яких здійснюють
облік, приймання, передавання,
перевезення, здавання вантажу та
взаємні розрахунки між учасниками
транспортного процессу, так як згідно
абзацу 2 Правил ці правила не
регламентують перевезення
небезпечних, великовагових,
великогабаритних вантажів, пошти та
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні, оскільки такі перевезення
мають свої особливості, що стосуються
виконання комплексу вимог при
вантажно-розвантажувальних роботах,
власне процесу перевезення та його
документального оформлення, а також
узгодження таких правил із
відповідними компетентними
установами. Таким чином, відповідач в
ході перевірки неправильно застосував
даний нормативний документ, що в свою
чергу призвело до помилкових висновків
в акті. Позивач зазначає, що платник
податків не повинен нести
відповідальність за господарську
діяльність контрагента, його звітність
як платника, тощо, про яку взагалі не
обізнаний та не повинен бути обізнаний.
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
Законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. До компетенції ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» не входить перевірка та
контроль діяльності свого контрагента.
Суму податкового кредиту ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» сформувало правомірно,
оскільки ПДВ входить до складу
договірних сум, сплачених покупцем при
наявності належно оформлених
податкових накладних, виданих йому
продавцем. Зазначені господарські
операції мали реальний характер, були
вчинені між право- і дієздатними
суб'єктами права; претензій до право і
дієздатності юридичних осіб, які є
сторонами перелічених правочинів, до
правового статусу сторін цих
правочинів як платників ПДВ
відповідачем при проведенні перевірки
не мало; первинні документи складені у
відповідності до закону; документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження чи інших недоліків, які
згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88 є законними. Враховуючи
наведене, позивач вважає, що податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та просить задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що
позивачем безпідставно сформовано
податковий кредит по взаємовідносинам
з ПП «Фонтекс-Агро», оскільки в ході
проведеної перевірки позивача було
встановлено, що дорожні листи
вантажного автомобіля, що
підтверджували б реальність операцій і
постачання ПММ ПП «Фонтекс-Агро»
позивачем під час проведення перевірки
не були надані. У наданих ДП
«Н-Сіверське лісове господарство» до
перевірки видаткових накладних
поставлено підпис отримувача товару по
довіреності (в наданих до перевірки
видаткових накладних відсутні записи в
полях: номер довіреності та дата) в
графі отримувач товару стоїть підпис,
але не написано прізвище ім'я по
батькові отримувача. Тобто, в ході
проведення перевірки не вдалося
ідентифікувати, яка саме посадова
особа ДП «Н-Сіверське лісове
господарство» отримувала ПММ від ПП
«Фонтекс-Агро» за видатковими
накладними. Крім того до перевірки не
було надано довіреності на отримання
ППМ від ПП «Фонтекс-Агро». До перевірки
не надано документів, які
підтверджують дозвіл на відпуск
пального, а також не надавались
документи, щодо закріплення права
власності даного пального за ПП
«Фонтекс Агро». Також позивачем не
надані до перевірки паспорти якості
пального. Відповідно до пп.6.1.1 п.6.1
Інструкції з контролювання якості
нафти і нафтопродукти на підприємствах
і організаціях України, затвердженої
Наказом Міністерства палива та
енергетики України, Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від 4
червня 2007 р. N 271/121, перед поданням
транспортних засобів під зливання
товарний оператор (або інша
відповідальна особа) зобов'язаний
проконтролювати справність і чистоту
технологічного обладнання, якість
підготовки (зачищення) резервуарів
призначених для приймання нафти або
нафтопродуктів. Приймання
нафтопродукту на однойменний залишок у
резервуарі, що не відповідає вимогам
нормативних документів, заборонено.
Відповідач наголошує на тому, що
позивачем порушено вимоги нормативних
актів, оскільки ним не надано жодних
документів відповідності ємкостей,
вимогам нормативних документів для
зберігання пального.

Крім того, листом від 20.03.2014 р. за вих.
№1292/7/25-26-07-014/14 «Про результати
відпрацювання платника податків
оперативним підрозділом ГУ
Міністерства доходів та зборів
України - ДП «Новгород-Сіверський
лісгосп» за період лютий - червень 2013
року» зазначено, що аналіз наявних
даних свідчить про формування схемного
податкового кредиту без настання
реальних наслідків між ДП
«Новгород-Сіверський лісгосп» та ПП
«Фонтекс-Агро», оскільки ПП
«Фонтекс-Агро» не має власних чи
орендованих активів для здійснення
операцій з постачання
паливно-мастильних матеріалів.
Основним постачальником ПП
«Фонтекс-Агро» протягом зазначеного
періоду виступає «Акцент-Поставка».
Дане підприємство орендувало склад ПММ
для зберігання товарів, а також
орендувало транспорт для перевезення
паливно-мастильних матеріалів у ФОП
Ріпко О.А., який є директором ПП
«Фонтекс-Агро». ПП «Фонтекс-Агро» та ПП
«Акцент-Поставка» знаходяться за
однією адресою. На підставі наведеного,
Н-Сіверска ОДПІ робить висновок про те,
що документи щодо постачання ПММ, які
були оформлені між ДП «Н-Сіверське
лісове господарство» та ПП
«Фонтекс-Агро», не відповідають
вимогам чинного законодавства,
оскільки такими документами
обумовлюється постачання ПММ ПП
«Фонтекс-Агро», яке проводило
діяльність, як визначено у акті ДПІ у м.
Чернігові № 616/22/37022009 від 23.10.2013р. «Про
результати документальної виїзної
позапланової перевірки ПП
"Фонтекс-агро" щодо достовірності,
повноти нарахування податку на додану
вартість та податку на прибуток за
період з 01.10:2012 року по 30.06.2013 року»,
спрямовану на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третіх осіб, тобто не мало на
меті реальне постачання ПММ.

Враховуючи наведене, відповідач
вважає, що ДП «Н-Сіверське лісове
господарство» з порушення вимог
податкового законодавства сформовано
податковий кредит з ПДВ, а тому
податкові повідомлення-рішення про
донарахування сум податку на додану
вартість та зменшення від'ємного
значення ПДВ є правомірними та не
підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками
Новгород-Сіверської ОДПІ було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Державного
підприємства «Новгород-Сіверське
лісове господарство» з питання
правильності визначення, повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ПП «Фонтекс-Агро» за лютий-червень 21013
року. За результатами перевірки
складено акт № 638/22/00993538 від 21.10.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство»:

п.185.1 ст.185, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201
Податкового Кодексу України внаслідок
чого завищено суму податкового кредиту
за рахунок включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість від ПП «Фонтекс-Агро»
за період лютий- червень 2013р. на
загальну суму ПДВ 54869 грн. в т.ч. за
лютий 2013р. на суму 12521грн., за березень
2013р. на суму 13616 грн., за квітень 2013р. на
суму 15470 грн., за травень 2013р. на суму 6794
грн., за червень 2013р. на суму 6468 грн., в
результаті чого підприємством:

- завищено від'ємне значення (ряд. 19
Декларації) - на загальну суму 32661 грн., в
т.ч. за лютий 2013р. на суму 12521 грн., за
березень 2013р. на суму 13616 грн. та за
травень 2013р. на суму 6794 грн.;

- занижено податок на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету (ряд. 25.1
Декларації) - на загальну суму 31861 грн., в
т.ч. за квітень 2013р. на суму 25393 грн. та за
червень 2013р. на суму 6468 грн.

На підставі акту перевірки
Новгород-Сіверською ОДПІ було винесено
податкові повідомлення-рішення:

№ від 06.11.2014 року, яким ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 39826,30
грн., з них 31861,00 грн. - основного платежу
та 7965,30 грн. - штрафних санкцій

№ від 06.11.2014 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 32931,00 грн.

В ході проведеної перевірки
Новгород-Сіверською ОДПІ було
встановлено, що між ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство», як покупцем та ПП
«Фонтекс-Агро», як постачальником було
укладено договір поставки
паливно-мастильних матеріалів № 077 від
09.02.2013 року (а.с. 68-70 Т.1). Відповідно до
умов договору в порядку та на умовах,
визначених цим договором, постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
поставлені паливно-мастильні
матеріали. Асортимент, кількість
(обсяг), ціна за відповідну одиницю
виміру ПММ визначається у
специфікації, яка є додатком № 1 до
цього Договору. Право власності на ПММ,
вказані у специфікації, виникає у
покупця з моменту отримання ПММ
покупцем відповідно до умов цього
договору.

Протягом лютого - червня 2013 року ПП
«Фонтекс-Агро» відповідно до
специфікацій (а.с. 71-75 Т.1) поставлено
бензин А-76, А-95 дизельне пальне.
Отримання паливно-мастильних
матеріалів між ДП «Новгород-Сіверське
лісове господарство» підтверджується
видатковими накладними № 5РН0000265 від
09.02.2013 року, № 5РН0000419 від 01.03.2013 року, №
5РН0000516 від 15.03.2013 року, № 5РН0000603 від
01.04.2013 року, № 5РН0000730 від 09.04.2013 року, №
5РН0000800 від 17.04.2013 року, № 5РН0001213 від
17.05.2013 року, № 5РН 0001560 від 14.06.2014 року
(а.с. 84-91 Т.1).

Також позивачем на перевірку та в
судове засідання було надано
товарно-транспортні накладні на
відпуск нафтопродуктів (нафти) №
від 09.02.2013 року, № від 01.03.2013 року,
№ від 15.03.2013 року, № від
17.04.2013 року, № від 01.04.2013 року, №
від 09.04.2013 року, № від 17.05.2013
року, № від 14.06.2013 року (а.с. 92-95 Т.1).

В матеріалах справи наявні паспорти
якості 3 423 від 07.12.2012 року на бензин
марки А-76, № 15 від 27.01.2013 року на бензин
марки А-95, № 801 на дизельне пальне Л0.05-62
(ДТ-2) (а.с. 96-98 т.1).

На суму податкових зобов'язань з
податку на додану вартість ПП
«Фонтекс-Агро» було виписано позивачу
податкові накладні № 106 від 09.02.2013 року,
№ 1 від 01.03.2013 року, № 99 від 15.03.2013 року, №
2 від 01.04.2013 року, № 61 від 09.04.2013 року, № 139
від 17.04.2013 року, № 194 від 17.05.2013 року, № 164
від 14.06.2013 року (а.с. 76-83Т.1).

Позивачем до матеріалів справи
приєднано звіти про збереження
нафтопродуктів по складу ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» за лютий, березень,
квітень, травень, червень 2013 року, що
свідчать про надходження
паливно-мастильних матеріалів,
придбаних позивачем у ПП
«Фонтекс-Агро» до складу підприємства
(а.с. 100-110, 122-133 Т.1, 1-19, 27-46, 55-73 Т.2).
Використання палива ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» у власних господарських
цілях підтверджують накладні на
внутрішнє переміщення (а.с. 112-111, 134-139 Т.1,
20-26, 47-54, 74-84 Т.2).

На підтвердження належного
бухгалтерського обліку
товарно-матеріальних цінностей, що
надійшли на баланс лісового
господарства позивачем надано
журнали-ордери і відомості по рахунку
631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» за лютий, березень,
квітень, травень, червень 2013 року та
головну книгу рахунок № 203 (а.с. 140-158 Т.1).

Також в судове засідання позивачем
надано копії свідоцтв про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
з додатками, відповідно до яких
резервуари для зливу
паливно-мастильних матеріалів
відповідають вимогам ДСТУ 4218:2003,
свідоцтва чинні до 21.07.2016 року. Крім
того, позивачем надано
інвентаризаційний опис від 08.11.2012 року,
що свідчить про наявність на ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» автозаправної станції
(а.с. 183-243 Т.1).

В акті перевірки Новгород-Сіверською
ОДПІ зазначено, що ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» перераховано на
розрахунковий рахунок ПП
«Фонтекс-Агро» суму 986579,39 грн. та
наведено перелік платіжних доручень
про перерахування коштів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

В ході судового засідання було
встановлено наявність підтверджуючих
проведення господарських операцій
документів, а саме видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні,
податкові накладні, документи що
підтверджують якість поставленого
товару, підтверджують зберігання
паливно-мастильних матеріалів та
використання їх у власній
господарській діяльності, документи,
що посвідчують відповідність місць
зберігання нафтопродуктів вимогам
законодавства. В судовому засіданні не
встановлено недоліків форми та змісту
зазначених первинних бухгалтерських
документів. Зазначене свідчить про
відповідність вищезазначених
первинних бухгалтерських документів
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88.
Тобто, зазначені документи повністю
відображають реальність проведених
господарських операцій між ДП
«Новгород-Сіверське лісове
господарство» та ПП «Фонтекс-Агро».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних було
встановлено і під час судового
засідання і під час проведення
перевірки Новгород-Сіверської ОДПІ.
Тому у позивача були законні підстави
для формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Новгород-Сіверська ОДПІ зробила
висновки про відсутність здійснення
реальної господарської операції між
позивачем та його контрагентом на
підставі висновків акту ДПІ в м.
Чернігові 3 616/22/37022009 від 23.10.2013 року «Про
результати документальної виїзної
позапланової перевірки ПП
«Фонтекс-Агро» щодо достовірності,
повноти нарахування податку на додану
вартість та податку на прибуток за
період з 01.10.2012 року по 30.06.2013 року».
Зазначеним актом не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ПП «Фонтекс-Агро» та ПП
«УПТК-Сервіс» в листопаді 2012 року.

Також висновки Новгород-Сіверської
ОДПІ про безтоварність операцій
позивача та ПП «Фонтекс-Агро»
ґрунтуються на висновку ДПІ в м.
Чернігові від 20.03.2014 р. за вих.
№1292/7/25-26-07-014/14 «Про результати
відпрацювання платника податків
оперативним підрозділом ГУ
Міністерства доходів та зборів України
- ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за
період лютий - червень 2013 року»,
відповідно до якого основним
постачальником ПП «Фонтекс-Агро»
протягом зазначеного періоду виступає
ПП «Акцент-Поставка». ПП
«Акцент-Поставка» орендувало склад ПММ
для зберігання товарів, а також
орендувало транспорт для перевезення
паливно-мастильних матеріалів у ФОП
Ріпко О.А., який є директором ПП
«Фонтекс-Агро». ПП «Фонтекс-Агро» та ПП
«Акцент-Поставка» знаходяться за
однією адресою.

Суд вважає такі висновки
Новгород-Сіверської ОДПІ
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки висновки акту перевірки ПП
«Фонтекс-Агро» про відсутність
реальних правочинів між цим суб'єктом
господарювання ПП «УПТК-Сервіс» в
листопаді 2012 року не охоплює періоди, в
яких відбувалась поставка
нафтопродуктів ПП «Фонтекс-Агро» до
позивача, зазначеним актом не
досліджувалась господарська
діяльність між позивачем та ПП
«Фонтекс-Агро», не досліджувались
первинні бухгалтерські документи,
складені в ході таких взаємовідносин,
не надавалась їм правова оцінка, тобто
цей акт не можу свідчити про
безтоварність поставок ПП
«Фонтекс-Агро» ДП «Новгород-Сіверське
лісове господарство»
паливно-мастильних матеріалів. При
дотриманні контрагентом законодавчо
встановлених вимог щодо оформлення
відповідних документів підстави для
висновку про недостовірність або
суперечливість відомостей, зазначених
у таких податкових накладних, відсутні,
якщо не встановлені обставини, що
свідчать про обізнаність покупця про
зазначення продавцем недостовірних
відомостей.

Щодо висновку ДПІ в м. Чернігові від
20.03.2014 р. за вих. №1292/7/25-26-07-014/14, то суд
зазначає, що чинними законодавчими
актами встановлено свободу юридичної
особи у виборі своїх контрагентів -
постачальників, орендодавців. Також не
встановлено заборон, щодо розміщення
двох юридичних осіб за однією
юридичною адресою.

Законодавством України встановлено
принцип індивідуальної
відповідальності за свої дії, тому суд
вважає, що позивач не може нести
відповідальності за дії або
бездіяльність свого контрагента. В
судовому засіданні встановлена
наявність підтверджуючих документів,
що свідчать про реальність здійснених
господарських операцій, отриманий
товар використано для реалізації іншим
суб'єктам господарювання.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
Прилуцької ОДПІ при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушень з
боку першого.

Щодо посилань Новгород-Сіверської ОДПІ
на відсутність у позивача довіреностей
на отримання нафтопродуктів, як на
доказ того, що поставка нафтопродуктів
не мала реального характеру, то суд
зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 13
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої Наказом Міністерства
фінансів України від 16 травня 1996 р. N 99
при централізовано-кільцевих
перевезеннях цінностей підприємствам
їх відпуск постачальниками може
здійснюватися без довіреності, якщо
одержувач цінностей за підписом
керівника і головного бухгалтера
підприємства або інших осіб, які
уповноважені підписувати довіреності,
повідомив постачальника про зразок
печатки (штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

Листом від 05.03.2002 р. N 053-2930 Міністерством
фінансів України надано роз'яснення,
згідно якого без довіреності може
здійснюватися відпуск цінностей при
централізовано-кільцевих
перевезеннях, за якими
вантажовідправником
(товаровиробником,
товаропостачальником тощо)
здійснюється систематичне завезення
товарно-матеріальних цінностей за
узгодженими на певний період
параметрами (кількість, асортимент, час
тощо) на адресу одного або більше
замовників (юридичних осіб або їх
відділень, дільниць, філій).

Також суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що про відсутність
реальної поставки паливно-мастильних
матеріалів від ПП «Фонтекс-Агро»
відсутність подорожніх листів
вантажного автомобіля, як того
вимагають «Правила перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні», затверджені Наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 року № 363, оскільки відповідно до
абз. 2 преамбули Правил визначено, що ці
Правила не регламентують перевезення
небезпечних, великовагових,
великогабаритних вантажів, пошти та
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні, оскільки такі перевезення
мають свої особливості, що стосуються
виконання комплексу вимог при
вантажно-розвантажувальних роботах,
власне процесу перевезення та його
документального оформлення, а також
узгодження таких правил із
відповідними компетентними
установами.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні
було встановлено наявність всіх
підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом первинних
бухгалтерських документів, суд вважає,
що позивачем доведено, що правочини,
укладені між ним та ПП «Фонтекс-Агро»
створили реальні юридичні наслідки для
ДП «Новгород-Сіверське лісове
господарство», в судовому засіданні
використання отриманих товарів
позивачем у власній господарській
діяльності, позивачем на виконання
вимог Податкового кодексу України
отримано належним чином оформлені
податкові накладні, які є підставою для
зарахування сум ПДВ до складу
податкового кредиту, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.
Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позивачем при формуванні
податкового кредиту з податку на
додану вартість дотримано вимоги
Податкового кодексу України, а
відповідачем зроблено неправомірні
висновки про завищення позивачем суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість, а тому позовні вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень
Новгород-Сіверської ОДПІ № та №
від 06.11.2014 року підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області № та №
від 06.11.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
182 грн. 70 коп. судових витрат на користь
Державного підприємства
"Новгород-Сіверське лісове
господарство". .

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур