Справа № 806/5508/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 грудня 2014 року
Житомир Справа № 806/5508/14

Категорія 11.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Сичова О.П. ,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення
прокурора Хмельницької області про
відмову у порушенні кримінальної
справи та додані до неї документи, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського
окружного адміністративного суду із
вказаною скаргою, в якій керуючись
Узагальненням Верховного Суду України
"Практика розгляду кримінальних справ
про злочин, склад яких передбачено ст.366
Кримінального кодексу України
(службове підроблення)", ст.ст.55, 56, 214, 220,
284, 303-307 Кримінально-процесуального
кодексу", ст.ст.11, 97, 190, 191, 366, 367
Кримінального кодексу України,
Конституцією України, Законом України
"Про прокуратуру" просить:

- визнати свідому бездіяльність
заступника прокурора м.Хмельницького
П. Маслюк та начальника відділу
прокуратури Хмельницької області С.
Грабар, яка полягає у злочинному
невнесенні відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань - протиправною;

- зобов'язати заступника прокурора
м.Хмельницького П. Маслюк та начальника
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар - вчинити певні дії, а
саме внести до ЄРДР відповідні
відомості про подану мною заяву про
злочин; розпочати розслідування
наведених конкретних фактів,
викладених у зазначеній заяві про
злочин;

- визнати неправомірні дії заступника
прокурора м.Хмельницького П. Маслюк та
начальника відділу прокуратури
Хмельницької області С. Грабар - щодо
злочинної умисної відмови у реєстрації
до ЄРДР поданої мною заяви про злочин -
протиправними;

- зобов'язати заступника прокурора м.
Хмельницького П. Маслюк та начальника
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар в примусовому порядку
прийняти заяву про злочин і розглянути
заяву про злочин в порядку КПК України
та винести процесуальне рішення,
передбачене КПК України, оформити це
рішення у вигляді відповідного
процесуального документу, визначеного
Кримінальним Процесуальним Кодексом
України;

- зобов'язати заступника прокурора
м.Хмельницького П. Маслюк та начальника
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар за наслідками
розгляду заяви про злочин видати
процесуальний документ, визначений КПК
України;

- прийняти рішення, щоб направити мою
заяву за належністю або порушити
кримінальну справу стосовно
заступника прокурора м.Хмельницького
П. Маслюк та начальника відділу
прокуратури Хмельницької області С.
Грабар за ст. 366 Кримінального кодексу
України (Службове підроблення) та за ст.
367 КК України;

- встановити справедливість та
відновити моє законне право на
безперешкодну подачу заяви до органів
державної влади та її справедливий і
неупереджений розгляд, на ефективний
правовий захист, на конституційне
рівноправ'я в Україні;

- визнати необгрунтовану відмову
працівників прокуратури визнавати моє
законне право на безперешкодну подачу
заяви про злочин до органів державної
влади та її справедливий і
неупереджений розгляд, котре надане
мені державою та гарантоване
Конституцією і Законом України -
незаконною;

- роз'яснити заступнику прокурора
м.Хмельнииького П. Маслюк та начальнику
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар, що його свідомі
неправомірні дії, які носять умисний
ціленаправлений характер проти
інваліда війни 2-ї групи, в яких
вбачаються службові зловживання та
інші факти порушення закону, які
містять наявність ознак службового
злочину - самоуправство, перевищення
службових повноважень, зловживання
службовим становищем, злісне порушення
норм чинного законодавства України,
грубі цинічні порушення його прав як
інваліда війни 2-ї групи містять
наявність ознак злочину за вчинення
яких законом передбачено притягнення
до кримінальної відповідальності та
порушити кримінальну справу по даному
факту вчинення злочину;

- роз'яснити заступнику прокурора
м.Хмельницького П. Маслюк та начальнику
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар, що враховуючи те, що
під час вирішення питання про
прийняття до розгляду заяви про злочин,
прокурор дійшов неправомірного,
необгрунтованого та незаконного
висновку щодо поданої заявником
ОСОБА_1 заяви про злочин направлено за
належністю до Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України та відмови у
внесенні відомостей до ЄРДР;

- здійснити ретельну перевірку по
наведеним фактам порушення законності,
провести службове розслідування щодо
вчинення протиправних дій службовими
особами прокуратури та в разі
встановлення факту неправомірних дій з
вини працівників прокуратури, в яких
вбачаються ознаки злочину та умисного
порушення закону притягнути їх до
відповідальності у відповідності до
вимог закону;

- зобов'язати прокуратуру
опротестувати і скасувати оскаржуване
рішення прокурора, яким звернення
направлено до Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України та відмовлено у
внесенні відомостей до ЄРДР з
передачею питання про прийняття заяви
про злочин ОСОБА_1 на новий розгляд до
органу прокуратури. Надати йому
інформацію про розгляд і рух
зазначеної заяви про злочин від 08
листопада 2014 року та вказати якого
числа була проведена кожна дія;

- зобов'язати прокуратуру скасувати
рішення Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України, як органу державної
влади, про прийняття до розгляду заяви
про злочин. Надати йому інформацію про
розгляд і рух зазначеної заяви від 08
листопада 2014 року, вказати коли була
проведена кожна дія;

- скасувати очевидно незаконне
рішення заступника прокурора
м.Хмельницького П.Маслюк та начальника
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар, яке полягає в
умисному злочинному невнесенні
відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань після
отримання поданої заяви про злочин та
її незаконному направленні за
належністю до Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України;

- визнати рішення заступника прокурора
м.Хмельницького П. Маслюк та начальника
відділу прокуратури Хмельницької
області С. Грабар щодо відмови у
реєстрації до ЄРДР поданої заяви про
злочин незаконним;

- в порядку досудового розслідування
витребувати від заступника прокурора
м.Хмельницького П.Маслюк та начальнику
відділу прокуратури Хмельницької
області С.Грабар заяви про злочин і
додані до них матеріали та документи як
конкретні письмові докази, в яких
містилися достатні дані викладення
обставин, що можуть свідчити про
вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, фактичним предметом даної скарги
є дії та бездіяльність посадових осіб
прокуратури щодо поданої скаржником
заяви про вчинення злочину.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
належить позовну заяву розглядати у
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно з частиною другою статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження у справі.

З огляду на приписи вказаної правової
норми, розглянувши скаргу ОСОБА_1 та
додані до неї матеріали, суддя дійшов
висновку про те, що ця скарга не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства з
наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Саме в запровадженні механізму
реального захисту громадянами своїх
прав у суді полягає здійснення функцій
правової держави та її утвердження як
такої.

При вирішенні питання про визначення
судової юрисдикції щодо вирішення
справ за скаргами (позовними заявами)
щодо оскарження рішень, дій та
бездіяльності прокурора , суд виходить
з наступного.

Відповідно до п.4.2 рішення
Конституційного Суду України від
14.12.2011р. №19-рп/2011 справа №1-29/2011 рішення,
прийняті суб'єктами владних
повноважень, дії, вчинені ними під час
здійснення управлінських функцій, а
також невиконання повноважень,
встановлених законодавством
(бездіяльність), можуть бути оскаржені
до суду відповідно до частин першої,
другої статті 55 Конституції України.
Для реалізації кожним конституційного
права на оскарження рішень, дій чи
бездіяльності вказаних суб'єктів у
сфері управлінської діяльності в
Україні утворено систему
адміністративних судів.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (частина перша статті 2 КАС
України). До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2 КАС
України). Вичерпний перелік
публічно-правових справ, на які не
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в
частині третій статті 17 КАС України, а
саме справи: що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок
розгляду не всіх публічно-правових
спорів, а лише тих, які виникають у
результаті здійснення суб'єктом
владних повноважень управлінських
функцій і розгляд яких безпосередньо
не віднесено до підсудності інших
судів.

У пункті 4.3 вищевказаного рішення
Конституційного Суду України
зазначено, що здійснюючи перевірку
заяв і повідомлень про злочини,
прокурор, слідчий, орган дізнання діють
до порушення кримінальної справи,
однак вдаються до тих же способів і
прийомів, що й під час збирання доказів
у кримінальній справі. Отже,
правовідносини, що мають місце під час
розгляду заяв про злочини, за своєю
правовою природою є
кримінально-процесуальними. Тому
перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваженням щодо
перевірки й оцінки доказів у
кримінальній справі, тобто судом із
розгляду кримінальних справ. До того ж
імперативний припис пункту 2 частини 3
статті 17 КАС України виключає
юрисдикцію адміністративних судів
щодо справ, які належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.
Компетентним національним судом, до
юрисдикції якого належить розгляд
скарг щодо прийняття рішень, вчинення
дій або допущення бездіяльності
суб'єктом владних повноважень стосовно
заяв і повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Також, у вищезазначеному рішенні
Конституційний Суд України прийшов до
висновку, що з метою реалізації
положень статті 55 Конституції України
та недопущення обмеження
конституційних прав і свобод людини і
громадянина у разі оскарження до суду
рішень, дій чи бездіяльності прокурора,
слідчого, органу дізнання стосовно
заяв і повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини такі скарги
суди повинні розглядати аналогічно до
порядку оскарження до суду рішень і дій
прокурора, слідчого, органу дізнання,
встановленого КПК України.

Порядок оскаржень рішень, дій чи
бездіяльності органів досудового
розслідування чи прокурора під час
досудового розслідування справи
визначено параграфом 1 Глави 26 КПК
України.

Відповідно до п.1 ст.303 КПК України , на
досудовому провадженні можуть бути
оскаржені такі рішення, дії чи
бездіяльність слідчого або прокурора :
бездіяльність слідчого , прокурора ,яка
полягає у невнесенні відомостей про
кримінальне провадження до Єдиного
реєстру досудових розслідувань після
отримання заяви чи повідомлення про
кримінальне правопорушення, у
неповерненні тимчасово вилученого
майна згідно з вимогами статті 169 цього
Кодексу , а також у нездійсненні інших
процесуальних дій, які він зобов'язаний
вчинити у визначений цим Кодексом
строк- заявником, потерпілим, його
представником чи законним
представником , володільцем тимчасово
вилученого майна.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України . скарги на
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
чи прокурора розглядаються слідчим
суддею місцевого суду.

Правосуддя в Україні здійснюється
шляхом розгляду і вирішення справ по
спорах відповідно до процесуального
законодавства України.

Кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини при
зверненні в порядку ст. КПК України не
може бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду окремі
процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду. Однак, таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб прокуратури має свої особливості
і не належить до управлінської сфери,
відтак вищевказаний позов не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно принципу диспозитивності, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до КАС України, і не може
виходити за межі позовних вимог. Кожна
особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуді.

Спірні відносини, які виникають між
скаржником та прокурором не є
управлінськими, а повноваження цих
органів та їх посадових осіб щодо
порядку прийняття заяв і повідомлень
про злочин, порядок їх вирішення та
прийняття відповідних рішень,
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав заявників, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини ч.3 ст.2 КАС України, вимагав би
від адміністративного суду, до якого
надійшов такий позов, перевіряти та
надавати оцінку, не властивим суду
адміністративної юрисдикції,
дотримання відповідачем інших
приписів, встановлених
Кримінально-процесуальним кодексом.

Суд зазначає, що адміністративний суд
не має повноважень на здійснення такої
перевірки та відновлення порушених у
рамках кримінального процесу прав
заявника.

Частиною 7 статті 9 КАС України
передбачено, що у разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону).

Оскільки ОСОБА_1 була подана скарга, а
не позовна заява, суд вважає, що в
даному випадку необхідно
застосовувати пункт 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
якого суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись статтями 2, 5, 18, 107, 109, 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л
и в :

Відмовити у відкритті провадження у
справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення
прокурора Хмельницької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали невідкладно надіслати
скаржнику разом із скаргою та усіма
доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали

Суддя
О.П. Сичова