Справа № 813/7037/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7037/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Подольчак С.Р.,
представника відповідача Юрчака Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Білдерпоінт» до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Білдерпоінт» (надалі по тексту - ТзОВ
«БК «Білдерпоінт») звернулося 16.10.2014
року до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (надалі - ДПІ у Сихівському
районі м.Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області), у якій просить, із
врахуванням уточнених позовних вимог,
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при проведенні перевірки
податковим органом та при оформленні
її результатів мало місце не
дотримання вимог податкового
законодавства, висновки акту перевірки
базуються на припущеннях і не
підтверджуються об'єктивними даними, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте з
порушенням норм діючого законодавства
України, що є підставою для його
Ухвалами судді від 16.10.2014 року у даній
адміністративній справі відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

Представник відповідача надав
письмові заперечення проти позову, в
яких послався на обґрунтованість
висновків акта перевірки в частині
взаємовідносин позивача із ТОВ
«Інженерно-виробничий центр», ТОВ «БК
«Будпрестиж», ФОП ОСОБА_3, МКП
«Жидачівводоканал», ТОВ «Лорелея» про
порушення ним п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, оскільки до складу
податкового кредиту у квітні 2014 року
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» включено суми
ПДВ за укладеними договорами між ТзОВ
«БК «Білдерпоінт» та ТОВ
«Інженерно-виробничий центр» від 02.08.2013
року №29/07-69 у розмірі 38 568,02 грн. у т.ч.
ПДВ - 6 428,00 грн., між ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» та ТОВ «БК «Будпрестиж»
від 02.07.2013 року №0207/13 у розмірі 4 429,20
грн., у т.ч. ПДВ - 738,20 грн., між ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» та ФОП ОСОБА_3 від 03.06.2013
року №0306-13, між ТзОВ «БК «Білдерпоінт»
та в МКП «Жидачівводоканал» від 04.11.2013
року №5/2013 у розмірі 8 824,80 грн., у т.ч. ПДВ
- 1 470,80 грн. та між ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» і ТОВ «Лорелея» від
14.12.2013 року №14/12/2013 у розмірі 5 200,00 грн., у
т.ч. ПДВ - 866,67 грн., але оплата за
поставлений товар та надані послуги за
цими договорами не відбулася.

Таким чином, відповідач вважає такі
висновки законними та обґрунтованими,
а винесене на їх підставі оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
правомірним та таким, що не підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити з підстав, зазначених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив суд відмовити в його задоволені.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» як юридична особа було
зареєстроване Виконавчим комітетом
Львівської міської ради 28.05.2008 року. На
податковий облік позивача взято з
30.05.2008 року. У періоді, який перевірявся,
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» було
зареєстровано як платник ПДВ, згідно
Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
від 29.07.2008 року.

Основними видами діяльності позивача
є: 42.99 - будівництво інших споруд; 74.90 -
інша професійна, наукова та технічна
діяльність; 42.11 - будівництво доріг і
автострад; 41.20 - будівництво житлових і
нежитлових будівель; 71.12 - діяльність у
сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах.

Як підтверджується матеріалами справи,
у період із 10.07.2014 року по 16.07.2014 року ДПІ
у Сихівському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування
податку на додану вартість за березень,
квітень 2014 року.

Перевірка була проведена на підставі
наказу ДПІ у Сихівському районі
м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області №448 від 10.07.2014 року, направлення
на перевірку №422 від 10.07.2014 року.
Позивачем було допущено контролюючий
орган до перевірки, підстави та порядок
її проведення ним не оскаржувалися.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем було складено акт
№772/13-50-22-11-06/35943421 від 23.07.2014 року, у якому
зафіксовано наступні порушення
податкового законодавства, допущені
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» у своїй
діяльності:

1)п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, у результаті чого ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету за квітень 2014 року у розмірі 24
400,00 грн.

Суд відзначає, що як випливає зі змісту
акту №772/13-50-22-11-06/35943421 від 23.07.2014 року,
податковий орган дійшов висновку про
те, що в порушення п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» було завищено суму
податкового кредиту за квітень 2014 року,
а це призвело до заниження податкових
зобов'язань з ПДВ за відповідний період
у розмірі 24 400,00 грн., у тому числі по
взаєморозрахунках із контрагентами:
ТОВ «Інженерно-виробничий центр» в
розмірі 6 428,00 грн., ТОВ «БК «Будпрестиж»
у розмірі 738,02 грн., ФОП ОСОБА_3 у розмірі
14 896,02 грн., МКП «Жидачівводоканал» у
розмірі 1 470,80 грн., ТОВ «Лорелея» у
розмірі 866,67 грн.

Підставою для таких висновків стало
твердження податкового органу про
безпідставність включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість при здійсненні
підприємством з придбання та надання
послуг не за касовим методом, з огляду
на те, що, як вважає ДПІ, таки має бути
обраний касовий метод податкового
обліку.

На підставі акту перевірки
№772/13-50-22-11-06/35943421 від 23.07.2014 року ДПІ у
Сихівському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 05.08.2014
року щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 36 600,00 грн. (за основним
платежем -24 400,00 грн. та штрафними
санкціями - 12 200,00 грн.).

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням ДПІ у
Сихівському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
№ від 05.08.2014 року та вважаючи свої
права порушеними таким рішенням
суб'єкта владних повноважень,
позивачем було заявлено означений
позов.

Як встановлено судом із матеріалів
справи, позивач у період з листопада 2013
року по червень 2014 року перебував у
господарських відносинах, уклавши ряд
договорів, зокрема, із наступними
контрагентами: ТзОВ
«Інженерно-виробничий центр», ТзОВ «БК
«Будпрестиж», ФОП ОСОБА_3, МКП
«Жидачівводоканал», ТзОВ «Лорелея».

Так, відповідно до укладеного договору
між ТзОВ «БК «Білдерпоінт» та ТзОВ
«Інженерно-виробничий центр» за №29/07-69
від 02.08.2013 року, ТзОВ «БК «Білдерпоінт»
отримало послуги по капітальному
ремонту дороги С.Бандери, 17,19 у
м.Новояворівськ. Згідно
бухгалтерського обліку, отримані ТзОВ
«БК «Білдерпоін» послуги по
капітальному ремонту дороги по вул.С.
Бандери 17,19 у м.Новояворіськ від ТзОВ
«БК «Інженерно - виробничий центр» у
розмірі 38 568,02 грн., в тому числі ПДВ 6 428,00
грн., були включені ним до податкового
кредиту квітня 2014 року (податкова
накладна від 06.12.2013 року №2).

Відповідно до укладеного договору між
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» та ТзОВ «БК
«Будпрестиж» за №0207/13 від 02.07.2013 року,
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» отримало
послуги по капітальному ремонту в
м.Жидачів по вул.Б.Лепкого, по
перевезенню щебеню за маршрутом
м.Пустомити - м.Ст.Самбір та м.Пустомити
- с.Підзіринець. Згодом, отримані ТзОВ
«БК «Білдерпоінт» послуги по
капітальному ремонту в м.Жидачів,
вул.Б.Лепкого від ТзОВ «БК «Будпрестиж»
у розмірі 4 429,20 грн., в тому числі ПДВ 738,20
грн., були включені ним до податкового
кредиту квітня 2014 року (податкова
накладна №8 від 13.12.2013 року).

Відповідно до укладеного договору між
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» та ФОП ОСОБА_3 за
№0306-13 від 03.06.2013 року, ТзОВ «БК
«Білдерпоінт» отримало послуги по
капітальному ремонту в м.Жидачів по
вул.Б.Лепкого з перевезення щебеню за
маршрутом: м.Пустомити - с.Коропуж
Городоцького району та придбання ТМЦ
(бордюр, суміш бетонна, розчин,
бруківку). Загалом, отримані позивачем
послуги по капітальному ремонту в
м.Жидачів та ТМЦ від ФОП ОСОБА_3 у
розмірі 89 376,08 грн., у т.ч. ПДВ 14 896,02 грн.,
були включені підприємством до
податкового кредиту квітня 2014 року
(податкова накладна №10 від 09.12.2013 року).

Відповідно до укладеного договору між
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» та МКП
«Жидачівводоканал» за №5/2013 від 04.11.2013
року, ТзОВ «БК «Білдерпоінт» отримало
послуги екскаватора. Отримані ТОВ «БК
«Білдерпоінт» послуги екскаватора
(будівництво м.Жидачів, вул.Б. Лепкого)
від МКП «Жидачівводоканал» в розмірі 8
824,80 грн., в тому числі ПДВ 1 470,80 грн., були
включені ним до податкового кредиту
квітня 2014 року (податкова накладна №132
від 29.11.2013 року).

Щодо взаємовідносин позивача із ТзОВ
«Лорелея», то, як з'ясовано судом, між
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» та ТзОВ
«Лорелея» було укладено договір
№14/12/2013 від 14.12.2013 року, згідно якого
ТзОВ «БК «Білдерпоінт» отримало
послуги бульдозера ідоставки
бульдозера до місця роботи. При цьому,
отримані ТзОВ «БК «Білдерпоінт»
послуги бульдозера та доставки
бульдозера до місця роботи
(капітальний ремонт дороги в
смт.В.Любінь, Городоцького району,
Львівської області) від ТзОВ «Лорелея»
у розмірі 5 200,00 грн., у тому числі ПДВ 866,67
грн., були включені до податкового
кредиту квітня 2014 року (податкова
накладна №4 від 30.12.2013 року).

Суд окремо зазначає, що, згідно
пояснень представників сторін, наданих
у судовому засіданні, а також змісту
акту перевірки №772/13-50-22-11-06/35943421 від
23.07.2014 року, питання реальності,
товарності та відповідності законам
тих правочинів, за рахунок яких було
позивачем сформовано спірний
податковий кредит, податковим органом
не перевірялася та не ставилася під
сумнів, і в тому числі у судовому
засіданні.

З огляду на це, виходячи з вимог ч.3 ст.72
КАС України, суд вважає, що між
сторонами відсутній спір з приводу цих
обставин і відповідні обставини
вважає, такими, що доказування не
потребують, а тому не перевіряє.

Судом надається оцінка правильності
застосування відповідачем норм
податкового законодавства по
відношенню до предмету спору - обрання
позивачем методу податкового обліку,
за яким повинен формуватися податковий
кредит.

У відповідності до п.п.14.1.266 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України, касовий
метод для цілей оподаткування згідно з
розділом V цього Кодексу - метод
податкового обліку, за яким дата
виникнення податкових зобов'язань
визначається як дата зарахування
(отримання) коштів на банківський
рахунок (у касу) платника податку або
дата отримання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) ним товарів
(послуг), а дата виникнення права на
податковий кредит визначається як дата
списання коштів з банківського рахунку
(видачі з каси) платника податку або
дата надання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) йому товарів
(послуг).

Згідно вимог п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України, датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а)дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б)дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку, відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Аналізуючи вказану вимогу Податкового
кодексу, суд приходить до висновку про
те, що суб'єкт підприємницької
діяльності сам вправі вибирати метод
податкового обліку, тобто даною
статтею не передбачено зобов'язання
застосовувати саме касовий метод
податкового обліку.

Виключно про застосування касового
методу йдеться у п.187.10 ст.187 Податкового
кодексу України, яким передбачено, що
платники податку, які постачають
теплову енергію, газ природний (крім
скрапленого), у тому числі надають
послуги з його транспортування та
постачання, надають послуги з
водопостачання, водовідведення чи
послуги, вартість яких включається до
складу квартирної плати чи плати за
утримання житла, фізичним особам,
бюджетним установам, не зареєстрованим
як платники податку, а також
житлово-експлуатаційним конторам,
квартирно-експлуатаційним частинам,
об'єднанням співвласників
багатоквартирних будинків, іншим
платникам податку, які здійснюють збір
коштів від зазначених покупців з метою
подальшого їх перерахування продавцям
таких товарів (надавачам послуг) у
рахунок компенсації їх вартості,
визначають дату виникнення податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
касовим методом.

Як встановлено судом, позивач не надає
послуг, які перераховані в п.187.10 ст.187
Податкового кодексу України, а також
жодних заяв щодо добровільного обрання
касового методу податкового обліку не
подавав, тому застосування касового
методу визначення дати виникнення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту на нього не розповсюджується.

Так, податковим кредитом в розумінні
підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України,
визнається сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною, яку позивач і
застосував.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Суд вважає безпідставним твердження
відповідача щодо необхідності
формування податкового кредиту за
операціями з придбання будівельних
матеріалів, робіт, послуг у періодах
виконання позивачем договорів із
своїми контрагентами касовим методом,
обґрунтовуючи нормами п.187.7 ст.187
Податкового кодексу України, з огляду
на те, що положення даної норми
стосуються виключно дати виникнення
податкових зобов'язань у разі
постачання товарів (робіт, послуг) з
оплатою за рахунок бюджетних коштів.
Жодне положення Податкового кодексу
України не зобов'язує платника податку
на додану вартість формувати
податковий кредит за операціями з
придбання товарів (робіт, послуг), що в
подальшому будуть застосовуватися для
здійснення робіт, що оплачуватимуться
за бюджетні кошти, касовим методом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 67 Конституції України
регламентовано, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується також з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у п.110 рішення у справі
«Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що адміністративні суди, які
розглядають скарги заявників стосовно
рішень податкового управління, мають
повну юрисдикцію у цих справах та
повноваження скасувати оскаржені
рішення. Справи мають бути розглянуті
на підставі поданих доказів, а довести
наявність підстав, передбачених
відповідними законами, для призначення
податкових штрафів має саме податкове
управління.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірного
повідомлення-рішення, покладено на
податковий орган.

Із врахуванням викладеного, суд вважає,
що суб'єкт владних повноважень,
прийнявши оскаржуване рішення, не
дотримався вимог чинного податкового
законодавства України та передбачених
ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України принципів і не
довів правомірності прийнятого ним
рішення з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин й
вимог законодавства.

У той же час, суд при вирішенні даного
податкового спору виходить з
презумпції добросовісності платника
та інших учасників правовідносин у
сфері економіки. У зв'язку із цим
презюмується, що дії платника,
результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірними.

Суд, таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини та матеріали
справи, оцінивши докази, надані
сторонами, не знаходить у діях платника
податків (позивача) порушень тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях і
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення нівелює право
позивача вільно обирати метод
податкового обліку, відтак, воно
підлягає скасуванню, як протиправне.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають до
задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 86, 87, 94,
143, 158, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 05.08.2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Білдерпоінт» сплачений судовий збір у
сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 22 грудня 2014 року.