Справа № 752/5346/14-а
Суддя: Антонова Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5346/14-а
Провадження №: 2-а/752/192/14
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2014 суддя Голосіївського районного
суду м. Києва Антонова Н.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щомісячної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала в наслідок Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щомісячної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала в наслідок Чорнобильської
катастрофи.

Просив визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації здійснити перерахунок,
нарахувати і виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення, у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положенням ст. 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
розмірам мінімальних заробітних плат.
Зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положенням ст. 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Також просив зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації здійснити перерахунок,
нарахувати і виплатити позивачу
одноразову компенсацію як інваліду ІІ
групи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

Свої вимоги мотивував тим, що є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та віднесений до
1 категорії осіб, які працювали в зоні
відчуження та має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.
Водночас вказану допомогу отримує в
меншому розмірі, ніж передбачений
законодавством, що стало підставою для
звернення до суду з вказаними вимогами.

Крім того, вказав, що є інвалідом ІІ
групи внаслідок діяльності, пов'язаної
з ліквідацією аварії на Чорнобильській
АЕС, що надає йому право на отримання
одноразової компенсації ї в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, яку також
ним отримано не було.

При відкритті скороченого провадження,
ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 23.04.2014 року, яку залишено
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.06.2014 року, адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щомісячної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала в наслідок Чорнобильської
катастрофи за період з 1996 року по 13
жовтня 2013 року залишено без розгляду на
підставі ч.1, 2 ст. 99, ст. 100 КАС України.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

З заперечень відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, які надійшли
до суду, вбачається, що відповідач
проти позову заперечує та вважає, що
при призначенні щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу в 2013 році діяв в
межах законодавства, зокрема,
посилається на відповідні норми
Постанови Кабінету Міністрів №562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Крім того, зазначив, що
одноразову компенсацію було виплачено
ОСОБА_1 в розмірі 284,40 грн..

Крім того, відповідач Управління праці
та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації подав до суду
клопотання про залучення в якості
співвідповідачем по справі Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню виплат, оскільки
повноваження щодо здійснення виплати
нарахованої щорічної допомоги
покладено саме не вказану установу.
Водночас, як вбачається з положень ст. 52
КАС України, права за ініціювання
залучення співвідповідача відповідач
по справі не має. За таких обставин, суд
не вбачає підстав для залучення
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню виплат до
участі у справі.

Дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2005
року перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації та має статус
учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії, а з
01.12.2008 року як учасник ліквідації 1
категорії, інвалід ІІ групи.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною першою ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд вважає, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення позивачеві
застосуванню підлягає ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
в наслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Крім того, розмір виплат, передбачений
вище вказаною постановою Кабінету
Міністрів України, не відповідає
визначеному Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміру,
кратному мінімальній заробітній платі,
яка збільшувалась в різні часи
Законами України «Про встановлення
мінімальної заробітної плати» на
відповідні роки.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок не порушуючи положень цього
Закону.

Отже, дії відповідача щодо невиплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними.

Таким чином, позовні вимоги позивача
обґрунтовані, з огляду на що наявні
підстави для визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
останнього провести перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Водночас, у відповідності до Положення
про управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 16.12.2010 року
Управління приймає заяви та інші дані
одержувачів виплат. Функції по
здійсненню виплат покладено на
Київській міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат, тому
вимоги позову підлягають задоволенню в
межах повноважень відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача в подальшому нараховувати
та виплачувати позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положенням ст.
48 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», вказана
вимога не підлягає задоволенню,
оскільки є передчасною та вданій части
відповідачем не порушено прав
позивача.

Стосовно позовної вимоги щодо
здійснення перерахунку, нарахування і
виплати позивачу одноразової
компенсації як інваліду ІІ групи в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
суд зазначає наступне.

Як встановлено під час судового
розгляду, Рішенням центральної
міжвідомчої експертної комісії від
06.11.2008 року, позивачу ОСОБА_1
встановлено 2 групу інвалідності
безстроково, яка стала наслідком
впливу аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 1 та
частини 2 статті 48 Закону № 796-XII
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи - 45
мінімальних заробітних плат, інвалідам
III групи - 30 мінімальних заробітних
плат. У разі встановлення інвалідності
вищої групи інвалідам виплачується
різниця у компенсаціях.

Частиною 7 статті 48 цього Закону
передбачено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розміри
одноразової компенсації, зокрема,
інвалідам II групи - 284,40 гривень та
інвалідам ІІІ групи - 189,60 гривень, які
не відповідали розмірам, встановленим
Законом № 796-XII.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI текст статті 48
Закону № 796-ХІІ викладено в такій
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Однак зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

У відповідності до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22 травня 2008 року та на дату
звернення за отриманням виплати у
кінці 2008 році компенсації позивачеві,
її розмір повинен розраховуватися
відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ в
попередній редакції.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру одноразової компенсації
позивачеві, застосуванню підлягають
положення саме статті 48 Закону «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та розмір
мінімальної заробітної плати,
встановлений Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якими керувався відповідач, оскільки
такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку ОСОБА_1 розміру
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю, у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат та зобов'язання здійснити такі
дії.

Одночасно, оскільки Положенням про
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 16.12.2010 року
визначено, що Управління приймає заяви
та інші дані одержувачів виплат, а
функції по здійсненню виплат покладено
на Київській міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, суд вважає за потрібне
зобов'язати відповідача Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню виплат здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
особі, яка стала інвалідом другої групи
внаслідок ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю, у відповідності до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
судовий збір суд відносить на рахунок
держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
ст. 17, 158-162, 183-2 КАС України, ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щомісячної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала в наслідок Чорнобильської
катастрофи - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення як особі, яка постраждала
в наслідок Чорнобильської катастрофи
за період з 13 жовтня 2013 року по 31 грудня
2013 року включно, у відповідності до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат -
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації видати
розпорядження про нарахування та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за період
з 13 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року
включно з урахуванням проведених
виплат.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку ОСОБА_1 , як
особі, яка стала інвалідом другої групи
внаслідок ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, розміру
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю, у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок та видати розпоряджень про
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
особі, яка стала інвалідом другої групи
внаслідок ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю, у відповідності до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Голосіївський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя: