Справа № 826/15913/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2014 року 15:52
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві проскасування податкового
повідомлення-рішення від 08.02.2013 року
№218/17-20, - ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі -
позивач або ФОП ОСОБА_1) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.02.2013 року
№218/17-20 (з урахуванням уточненого
адміністративного позову від 24.10.2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31.10.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
у судовому засіданні на 17.11.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято
контролюючим органом безпідставно,
оскільки, як стверджує останній, ФОП
ОСОБА_1 не порушувала вимог податкового
законодавства, а валові витрати
останньої, які сформовані за
результатами фінансово-господарських
з ТОВ «Глорі Імперіал», ПП «Авітас», ТОВ
«Сервістрейд плюс», ТОВ «Грін Майстер»,
ТОВ «Темір», підтверджуються належним
чином оформленими первинними
обліковими документами.
У судове засідання 17.11.2014 року з'явилися
позивач та представник відповідача.
Позивач у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд задовольнити їх з
підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
підтримавши доводи, викладені у
письмових запереченнях проти позову, в
яких зазначено, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято у межах та на підставі наявних
у контролюючого органу повноважень у
зв'язку з виявленими під час перевірки
порушеннями вимог податкового
законодавства з боку ФОП ОСОБА_1
Суд у судовому засіданні 17.11.2014 року на
підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), враховуючи
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Шевченківському районі м. Києва ДПС
проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2011 року по 31.12.2011 року, у зв'язку з чим
складено акт від 29.12.2012 року
№2307/17-20/НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки).
За результатами вищезазначеної
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва ДПС, зокрема, зроблено висновок
про порушення ФОП ОСОБА_1 п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI зі змінами та доповненнями,
в результаті чого занижено (чистий)
оподатковуваний дохід за 2011 рік на
загальну суму 70 754,05 грн. (без ПДВ), у
зв'язку із завищенням валових витрат у
2011 році, що призвело до зменшення
об'єкту оподаткування (чистого
оподаткованого доходу) та відповідно
порушено п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі
змінами та доповненнями. Податок на
доходи фізичних осіб, донараховний за
результатами перевірки складає 11 615,23
На підставі викладеного вище, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
повідомлення-рішення від 08.02.2013 року
№218/17-20, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за основним
платежем у розмірі 11 615,23 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 2 904,82 грн.
Вважаючи вказане вище податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим,
а, відтак, таким, що підлягає
скасуванню, позивач звернувся з
позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято за
результатами виявлених порушень з боку
ФОП ОСОБА_1 в звітних (податкових)
періодах за 2011 рік.
Відповідно до абз. 5 п. 1 розділу ХІХ
Податкового кодексу України, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011
року, крім розділу III цього Кодексу,
який набирає чинності з 1 квітня 2011
Отже, основним нормативно-правовим
актом, що врегульовує спірні
правовідносини є Податковий кодекс
України від 02.12.2010 року №2755-VI з
наступними змінами та доповненнями у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (надалі - ПК України).
Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України,
доходи фізичних осіб-підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК
При цьому, у силу п. 167.1 ст. 167 ПК України,
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
одержаних (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які виплачуються
(надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
у державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
У разі якщо загальна сума отриманих
платником податку у звітному
податковому місяці доходів, зазначених
у абзаці першому цього пункту,
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 відсотків суми
перевищення з урахуванням податку,
сплаченого за ставкою, визначеною в
абзаці першому цього пункту.
Разом з тим, у розумінні положень ПК
України, витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності, що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому,
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV (надалі - Закон №996), який
визначає правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Приписами ст. 1 Закону №996 визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
В свою чергу, підставою для
бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи (ч. 1 ст. 9 Закону №996).
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону №996).
Нормативно-правовим актом, який
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (надалі -
підприємства), установ та організацій,
основна діяльність яких фінансується
за рахунок коштів бюджету (надалі -
установи), є наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88,
яким затверджено Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (надалі -
Положення №88).
Згідно п. 2.1 Положення №88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів
за готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних
касових апаратів, чеків тощо. Для
контролю та впорядкування обробки
інформації на основі первинних
документів можуть складатися зведені
документи (далі первинні документи) (п.
2.2 Положення №88).
Первинні документи, створені в
електронному вигляді, застосовуються
у бухгалтерському обліку за умови
дотримання вимог законодавства про
електронні документи та
електронний документообіг. На вимогу
контролюючих або судових органів
та своїх контрагентів підприємство,
установа зобов'язані за свій рахунок
зробити копії таких документів на
паперовому носії (п. 2.3 Положення №88).
Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст
та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції. Залежно від
характеру операції та технології
обробки даних до первинних документів
можуть бути включені додаткові
реквізити: ідентифікаційний код
підприємства, установи з Державного
реєстру, номер документа, підстава для
здійснення операцій, дані про
документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо (п. 2.4 Положення
№88).
Аналіз викладених норм свідчить про те,
що валові витрати формуються за
наслідками реальної господарської
операції, що підтверджується належними
первинними документами, в рамках
господарської діяльності платника
Як було зазначено вище, підставою для
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення став факт
виявлених контролюючим органом
порушень податкового законодавства з
боку позивача при взаємовідносинах з
ТОВ «Глорі Імперіал», ПП «Авітас», ТОВ
«Сервістрейд плюс», ТОВ «Грін Майстер»,
Відповідно до змісту наявної у
матеріалах справи копії договору
позивачем (покупець) та ТОВ «Глорі
Імперіал» (продавець) 28 лютого 2011 року,
продавець зобов'язується продати і
передати у власність покупцю
дезінфекційні засоби та інші товари
(товари), а покупець - зобов'язується
прийняти та оплатити товар у порядку і
на умовах, передбачених даних
Товар постачається у кількості та
асортименті, вказаних в рахунках -
фактурах, які виставляються продавцем
покупцю на підставі додаткових угод,
які є невід'ємною частиною договору.
Товар вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем за кількістю і
якістю згідно з підписаними сторонами
видатковими накладними. Оплата товару
проводиться покупцем в українських
гривнях шляхом перерахування
відповідних коштів на розрахунковий
Також, 28 лютого 2011 року на виконання
умов зазначеного договору сторонами
якими визначено партії товару та їх
На виконання названого договору
сторонами складено та підписано:
року на суму 11 460,06 грн. (в тому числі ПДВ
28 лютого 2014 року на суму 11 460,06 грн. (в
березня 2011 року на суму 33 082,80 грн. (в
тому числі ПДВ 5 513,80 грн.).
Проте, відповідно до акту №213/23-2/37335390
від 11 квітня 2011 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Глорі Імперіал» дотримання вимог
податкового законодавства при
формуванні податкового кредиту та
податкових зобов'язань за рахунок
контрагентів за лютий 2011 року»,
контролюючим органом встановлено, що
товариство за податковою адресою не
знаходиться, а господарські операції з
контрагентами постачальниками та
покупцями, не підтверджуються з
урахуванням реального часу здійснення
операцій, відсутності майна, трудових
ресурсів, виробничо-складських
приміщень, технічного персоналу,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень, засобів для
транспортування та іншого майна, яке
економічно необхідне для здійснення
господарських операцій у зазначених
обсягах, що свідчить про відсутність
необхідних умов для реального настання
результатів відповідної господарської
01 березня 2011 року між позивачем
(замовник) та ТОВ «Сервістрейд Плюс»
згідно з яким замовник доручає, а
виконавець приймає на себе наступні
зобов'язання: макетування
регламент-методичок (формат А5);
друкування, бігування та зшивка;
макетування плакатів; друкування
Відповідно до розділу 2 названого
договору, виконавець зобов'язується
своєчасно виготовити макети та
роздрукувати поліграфічні матеріали
згідно додатку, а замовник - надати
виконавцю матеріали необхідні для
виконання замовлення, перерахувати на
розрахунковий рахунок виконавця кошти
згідно рахунку-фактури, а сторони -
підписати акт виконаних робіт.
На виконання умов договору сторонами 01
березня 2011 року було підписано додаток
та їх вартість, 29 березня 2011 року акти
Проте, відповідно до акту № 963/2301/37360977
від 17 червня 2011 року «Про проведення
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «Сервістрейд плюс» з
питань достовірності обчислення
податкових зобов'язань та формування
податкового кредиту по
взаємовідносинах з контрагентами за
період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2011
року», контролюючим органом
встановлено, що товариство у
податковій звітності з податку на
додану вартість за лютий - квітень 2011
року, відображені правові
взаємовідносини з суб'єктами
господарювання (контрагентами) без
мети реального настання правових
наслідків, з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків, та
згідно до частини 1, 5 статті 203, частини
1, 2 статті 215, 218 ЦК України укладені
угоди мають ознаки нікчемності.
01 липня 2011 року між позивачем (замовник)
та ТОВ «Темір» (виконавець) було
укладено договір №18/11 про надання
транспортно-експедиційних послуг при
перевезенні вантажів на
автомобільному сполученні України,
відповідно до умов якого виконавець
приймає на себе зобов'язання доставити
ввірений йому замовником вантаж та
супроводжувальні документи до пункту
призначення та передати його
уповноваженій на отримання вантажу
особі, а замовник зобов'язується
сплатити встановлену за перевезення
Пунктом 2.1 названого договору
закріплено, що виконавець зобов'язаний
на вимогу замовника подати під
завантаження необхідний тип рухомого
складу в технічно справному стані, який
забезпечений всіма необхідними для
виконання перевезення документами.
Розрахунок за наданні замовнику
транспорті послуги, виконується у
національній валюті України шляхом
банківського переказу єдиним платежем
здійснення оплати замовником є
оригінал рахунка - фактури та акта
На виконання умов названого договору
позивачем надано акт виконаних робіт,
складений та підписаний сторонами 30
Відповідно до акту № 80/23-404/37038307 від 14
лютого 2012 року «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Темір» з питань
дотримання правомірності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту декларації з податку на додану
вартість за серпень 2011 року»,
контролюючим органом встановлено, що
усі операції купівлі-продажу,
проведені товариством, не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а отже є нікчемними по ланцюгу до
«вигодонабувача», а тому ТОВ «Темір»
безпідставно сформовано податкові
зобов'язання у періоді, що перевірявся,
за рахунок сум ПДВ по податкових
накладних, виписаних на продаж товарів
(робіт, послуг) на адресу контрагентів -
покупців, які не можуть розглядатись в
якості належного підтвердження
податкових зобов'язань.
Крім того, у липні 2011 року між позивачем
та ТОВ «Грін Майстер» мали місце
договірні відносини щодо постачання
останнім товарів, зазначених у
рахунку-фактурі №48 від 27 липня 2011 року
та видатковій накладній №57 від 28 липня
2011 року, виписаній на підставі
зазначеного рахунку.
Однак, відповідно до акту № 1624/23-3/36086496
від 16 грудня 2011 року «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Грін Майстер» з питань
правильності обчислення податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
період з 01 червня 2011 року по 31 жовтня 2011
року», контролюючим органом
встановлено, що при здійсненні
фінансово-господарської діяльності
товариства дійсна воля і волевиявлення
директора були відсутні, а тому
первинні бухгалтерські документи,
будь-які угоди та податкові декларації
підписані від імені директора є
фіктивними та вчиненими без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлені цими правочинами.
Також, між позивачем та ПП «Авітас» 28
лютого 2011 року було підписано договір
умов якого продавець - ПП «Авіас» -
зобов'язується продати і передати у
власність покупця - позивача
дезінфекційні засоби та інші товари, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар у порядку і на умовах,
передбачених договором.
Товар постачається у кількості та
асортименті, вказаних в
рахунках-фактурах, які виставляються
продавцем покупцю на підставі
додаткових угод, які є невід'ємною
Товар вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем за кількістю і
якістю згідно з підписаними сторонами
видатковими накладними. Оплата товару
проводиться покупцем в українських
гривнях шляхом перерахування
відповідних коштів на розрахунковий
Також 01 березня 2011 року на виконання
умов зазначеного договору сторонами
яким визначено партію товару та її
На виконання названого договору
сторонами складено та підписано:
року на суму 18 000,00 грн. (в тому числі ПДВ
березня 2014 року на суму 18 000,00 грн. (в
тому числі ПДВ 3000,00 грн.).
Проте, відповідно до акту № 1108/22-714/33910132
від 23 жовтня 2012 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Авітас» щодо підтвердження
господарських відносин із платником
податків ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня
2011 року по 31 грудня 2011 року»,
контролюючим органом встановлено, що
податкові зобов'язання підприємства
Також, на підтвердження оплати
поставлених ТОВ «Глорі Імперіал», ПП
«Авітас», ТОВ «Сервістрейд плюс», ТОВ
«Грін Майстер», ТОВ «Темір» товарів
(робіт/послуг) за перевіряємий період
позивачем надано суду виписку з
банківського рахунку позивача.
За результатами дослідження
вищеперелічених первинних документів
суд дійшов висновку, що вони оформлені
у відповідності до вимог Закону №996 та
Положення №88.
Слід також зазначити, що контролюючим
органом не заперечувалося факту
формування валових витрат, обсяг яких
став об'єктом перевірки, на підставі
саме вказаних вище документів первинно
облікової звітності.
Суд також звертає увагу, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів
відсутності у контрагентів позивача
(ТОВ «Глорі Імперіал», ПП «Авітас», ТОВ
«Сервістрейд плюс», ТОВ «Грін Майстер»,
ТОВ «Темір») спеціальної податкової
правосуб'єктності на момент укладення
з ними вказаних вище правочинів,
зокрема, того, що вказані юридичні
особи не були зареєстровані в якості
платників податку на додану вартість
або того, що реєстрація останніх
платниками податку на додану вартість
була анульована до спірного періоду.
Відтак, наявні у матеріалах справи
копії первинних облікових документів,
на підставі яких позивач сформував
податковий кредит та валові витрати за
результатами господарських операцій з
вказаними контрагентам, відповідають
встановленим вимогам податкового
При цьому, суд вважає необґрунтованими
доводи відповідача, сформовані на
підставі актів, складених за
результатами перевірок ТОВ «Глорі
Імперіал», ПП «Авітас», ТОВ
«Сервістрейд плюс», ТОВ «Грін Майстер»,
ТОВ «Темір», оскільки, інформація,
викладена в останніх, фактично
переписана відповідачем в акт
перевірки позивача без належного
дослідження та надання оцінки
первинним документам, як того
вимагають норми діючого податкового
законодавства України.
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не було
надано до суду належних доказів, які б
свідчили про відсутність у вказаних
вище суб'єктів господарювання умов для
здійснення господарської діяльності
(відсутність майна, складських
приміщень, обладнання та виробничих
потужностей, в т.ч. орендованих, а також
трудових ресурсів, тощо), в тому числі
із залученням третіх осіб.
В силу п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
При цьому, приписами ч. 2 ст. 61
Конституції України встановлений
індивідуальний характер юридичної
Так, безпосередньо в акті не наведено
правову норму, в силу якої на платника
податку (позивача) покладена
відповідальність за недекларування та
несплату податкових зобов'язань
платниками податку-контрагентами,
шляхом позбавлення його права на
Згідно правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в ухвалі від 10.10.2012 року за
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху грошових коштів,
яка б могла свідчити про узгодженість
дій позивача та його постачальників по
ланцюгу для одержання підприємством
незаконної податкової вигоди, останнє
не може зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.
Поняття «добросовісний платник», яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентами податкових
Таким чином, з урахуванням викладеного
вище, суд дійшов висновку, що позивач
фінансово-господарських операцій з
контрагентами - ТОВ «Глорі Імперіал»,
ПП «Авітас», ТОВ «Сервістрейд плюс»,
ТОВ «Грін Майстер», ТОВ «Темір» - діяв
як добросовісний платник. При цьому,
іншого з матеріалів справи не
вбачається, а відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
Також, з матеріалів справи не
вбачається, а сторонами не спростовано
факту дійсності правочинів, укладених
між позивачем та вказаними вище
Враховуючи все викладене, суд, з
урахуванням вищезазначених висновків
та встановлених обставин у даній
справі, дійшов висновку про
необґрунтованість висновків
контролюючого органу, на підставі яких
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у відповідності до
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, а, отже,
податкове повідомлення-рішення від
08.02.2013 року №218/17-20 є протиправним та
таким, що підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
1. Позов задовольнити.
2. Визнати протиправним та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
08.02.2013 року №218/17-20.
3. Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1) судові витрати у
розмірі 182,70 грн. (ста вісімдесяти двох
грн. 70 грн.) з Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
з рахунку Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (ідентифікаційний код:
Багговутівська, будинок 26).
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок