Справа № 2а-0770/390/12
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа №
876/8605/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 03
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Закарпатського регіонального
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи ,,Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву", третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
товариство з обмеженою
відповідальністю ,,Житловий комплекс
Ужгородського Національного
університету", про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просив:
визнати протиправними дії директора
Закарпатського регіонального
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи ,,Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" Дудчук Галини Петрівни
щодо встановлення ціни в розмірі 6507, 00
грн. за метр квадратний ,,доступного
житла" для квартири №6 в підписаному
Договорі №4 від 06 вересня 2011 року;
зобов'язати відповідача внести зміни
та доповнення до вказаного договору у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України № 509 від 09.06.2010 року
із затвердженого розрахунку 4290 грн. за 1
кв. метр доступного житла за адресою:
АДРЕСА_1, а також вказати частку
грошових коштів ОСОБА_1, необхідних для
будівництва (придбання) доступного
житла за державної підтримки, яка
становить 234898,80 грн., сума винагороди за
обслуговування коштів в розмірі 0,7%
вартості договору, що становить 2349 грн.;
не підписувати і не приймати будь-які
рішення, які можуть вплинути на
збільшення частки ОСОБА_1 розмірі 234898,80
грн. (70%) в будівництві (придбанні)
вказаної квартири; внести зміни в
довідку №628 від 06.09.2011 року АТ
,,Ощадбанку", вказавши залишок коштів,
необхідний для внесення кандидатом за
власний рахунок в сумі 234898,80 грн.

Постановою від 03 липня 2014 року
Закарпатський окружний
адміністративний суд відмовив в
задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки протиправним діям відповідача
щодо внесення змін в договір після його
підписання сторонами, оскільки вказані
зміни, на думку відповідача, давали
йому право розірвати договір в
односторонньому порядку.

Суд також не провів належного аналізу
доказів шахрайства відповідача щодо
встановлення ціни доступного житла.
Вказані докази свідчать про зговір
відповідача та забудовника з метою
встановлення завищеної вартості 1кв.м.
,,доступного" житла.

За таких обставин, позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав вимоги
апеляційної скарги та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явились,
надіслали заяви про розгляд справи за
їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
01.09.2011 року ОСОБА_1 подав до
Закарпатського регіонального
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи ,,Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" заяву про надання
державної підтримки на будівництво
(придбання) доступного житла, в якій
вказав про намір придбати квартиру
площею 78,22 кв.м. загальною вартістю 508980,
00 грн. із часткою державної підтримки в
розмірі 100669,00 грн. (а.с.168).

В подальшому, 06 вересня 2011 року позивач
уклав з відповідачем договір про
обслуговування коштів для будівництва
(придбання) доступного житла № 4 ,
предметом якого було обслуговування
коштів з метою фінансування
будівництва (придбання) житла за
державної підтримки та отримання у
власність позивачем об'єкта
фінансування (а.с.163-172).

В пунктах 2.4 та 2.5 договору вказана
встановлена забудовником вартість 1
кв.м. житла, в сумі 6507,03 грн., а в пункті 2.7
зазначено, що державна підтримка
надається ОСОБА_1 з урахуванням
кількості осіб його сім'ї - 6 осіб,
загальної нормативної площі житла на
сім'ю - 136,50 кв.м., граничної вартості 1
кв.м. житла - 4290,00грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що під час укладення договору з
позивачем відповідач діяв у межах
компетенції, повноважень та згідно
вимог законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, відповідно до пунктів 1, 4 Порядку
забезпечення громадян доступним
житлом, затвердженого, постановою
Кабінету Міністрів України № 140 від
11.02.2009 року (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України № 568 від
11.05.2011 року) забезпечення громадян
доступним житлом здійснюється шляхом
надання державної підтримки. Державна
підтримка надається шляхом сплати за
рахунок коштів державного та/або
місцевого бюджету 30 відсотків вартості
нормативної площі доступного житла.
При цьому громадянин вносить на свій
поточний рахунок, відкритий в
уповноваженому банку кошти в обсязі 70
відсотків вартості нормативної площі
доступного житла.

Пунктом 5 вказаного Порядку
передбачено, що для розрахунку обсягу
державної підтримки вартість 1 кв.
метра загальної площі житла не повинна
перевищувати граничної вартості 1 кв.
метра житла, що визначається згідно
Порядку використання коштів,
передбачених у державному бюджеті на
відповідний рік для надання державної
підтримки з метою будівництва
(придбання) доступного житла,
затвердженим відповідно до
законодавства.

Вартість загальної площі житла, що
перевищує нормативну площу
сплачується громадянином за вартістю,
визначеною у договорі про будівництво.

У разі коли визначена забудовником
вартість 1 кв. метра загальної площі
житла перевищує граничну вартість 1 кв.
метра житла, зазначену в абзаці першому
цього пункту, громадянин, який виявив
бажання придбати таке житло, сплачує
різницю вартості за власний рахунок.

Відповідно до абз. 2 п. 6 Порядку
використання коштів державного
бюджету для надання державної
підтримки з метою будівництва
(придбання) доступного житла,
затвердженого наказом Мінрегіону
України №73 від 09.06.2011 року, для
розрахунку обсягу державної підтримки
вартість 1 кв. метра загальної площі
житла не повинна перевищувати
граничної вартості 1 кв. метра житла
згідно з додатком до цього Порядку. В
додатку до Порядку вказано, що гранична
вартість 1 кв. метра загальної площі
житла для інших населених пунктів
Закарпатської області (для розрахунку
обсягу державної підтримки) становить
4290,00 грн. (а.с.149-151).

Відповідно до наказу Мінрегіону
України № 121 від 14.07.2011 року ,,Про
введення в дію рішення Міжвідомчої
комісії з розгляду пропозицій щодо
формування переліку об'єктів житлового
будівництва, на добудову (будівництво)
яких або придбання житла в яких можуть
спрямовуватися кошти" та протоколу № 1
засідання Міжвідомчої комісії з
розгляду пропозицій щодо формування
переліку об'єктів житлового
будівництва, на добудову (будівництво)
яких або придбання житла в яких можуть
спрямовуватися кошти від 12.07.2011 pоку
визначено перелік об'єктів
незавершеного житлового будівництва,
на добудову (будівництво) яких або
придбання житла в яких можуть
спрямовуватися кошти в рамках
реалізації програми будівництва
(придбання) доступного житла.

Згідно додатку 2 до протоколу засідання
Міжвідомчої комісії № 1 від 12.07.2011 року
до даного переліку включено
забудовника ТОВ ,,Житловий комплекс
Ужгородського національного
університету" та його об'єкт
"Багатоповерхова житлова забудова по
вул. Університетській в м. Ужгороді", а
також затверджено запропоновану
забудовником вартість 1 м.кв. квартири в
розмірі 6600,00грн. (а.с.152-157).

На підставі викладеного апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що вартість 1
м.кв. в розмірі 4290,00 грн. застосовується
винятково для розрахунку обсягу
державної підтримки, яка могла бути
надана позивачу.

Вартість 1 кв.м. житла в розмірі 6507,03 грн.
була визначена забудовником, погоджена
і затверджена наказом Мінрегіону
України № 121 від 14.07.2011 року, а тому
апеляційний суд визнає вірними та
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції щодо відсутності в діях
відповідача будь-яких порушень в
частині визначення та закріплення в
договорі № 4 від 06 вересня 2011 року
вартості 1 кв.м. житла, яке мав намір
придбати позивач, оскільки відповідач
самостійно не визначав вказану
вартість.

Правомірність дій відповідача
підтверджується також приписами
пункту 5 Порядку забезпечення громадян
доступним житлом, яким передбачено, що
у випадку перевищення визначеної
забудовником вартості 1 кв. метра
загальної площі житла граничної
вартості 1 кв. метра житла, що
визначається згідно Порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті на відповідний рік
для надання державної підтримки з
метою будівництва (придбання)
доступного житла, громадянин, який
виявив бажання придбати таке житло,
сплачує різницю вартості за власний
рахунок.

Підписавши договір, позивач погодився
на такі умови, а тому його вимоги щодо
незаконного завищення відповідачем
вартості 1 кв.м. доступного житла є
безпідставними.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції позивач надав оригінал
примірника договору, який знаходився у
нього. Порівнявши надані сторонами
примірники договору, апеляційний суд
вбачає, що відповідач після підписання
договору вніс прописом до друкованого
договору додаткові відомості, а саме: в
пункті 2.9 вказав номер власного
поточного рахунку позивача, відкритого
в Ощадбанку; в пункті 2.11 вписав цифру
,,120", яка означає, що протягом 120
календарних днів позивач мав внести
частку грошових коштів на власний
поточний рахунок; в пункті 2.15, який
визначає дату, до якої позивач мав
передати відповідачу оригінал
договору купівлі-продажу, відповідач
вписав дату ,,23.12.2011 р.".

В силу приписів ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Таким чином, вийти за межі позовних
вимог у визначених законом випадках є
правом суду, а не його обов'язком.

Крім того, предметом спору в даній
справі є дії відповідача щодо
встановлення ціни в розмірі 6507, 00 грн.
за метр квадратний ,,доступного житла"
для квартири №6 в підписаному Договорі
№4 від 06 вересня 2011 року та зобов'язання
вчинити подальші дії, які повністю
пов'язанні із визначенням вартості 1
кв.м. житла. Позовні вимоги позивача не
містили прохання щодо визнання
протиправними дій відповідача в
частині внесення дописувань у договір.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції не мав
обов'язку досліджувати наведені
обставини, оскільки вони не
стосувались предмету спору та не
порушували прав позивача в частині
визначення вартості 1 кв.м. житла.

Наведені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги,.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160 ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
року у справі № 2а-4219/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 15
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов