Справа № 804/11294/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
за участю представників:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Флоксан» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Приватне підприємство «Флоксан»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 08.07.2014
року № , про донарахування
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 154 299,00 грн., в
т.ч. штрафних санкцій у розмірі 51 433 грн.
та стягнути з відповідача судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірні
господарські операції підтверджені
необхідними документами, а висновки
податкового органу щодо заниження ПДВ
не відповідають дійсності. На час
перебування у господарських
відносинах з ТОВ «Сідлей»
підприємство було зареєстроване в
установленому порядку, у тому числі як
платник податку на додану вартість.
Враховуючи наявність всіх первинних
документів бухгалтерського обліку, які
підтверджують здійснення зазначених
господарських операцій, позивач
вважає, що має право на відображення їх
у податковому обліку, зокрема
формуванні податкового кредиту при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на додану вартість.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. Надав
заперечення на адміністративний позов
в якому просив відмовити в задоволенні
позовних вимог ПП «Флоксан».

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, проаналізувавши чинне
законодавство, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство «Флоксан» зареєстроване
21 квітня 2006 року реєстраційною службою
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області та знаходиться на обліку в
Новомосковській обєднаній державній
податковій інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з 21.06.2006 року
за № 2638.

Основним видом економічної діяльності
ПП «Флоксан» є неспеціалізована оптова
торгівля.

З 18.06.2014 року по 24.06.2014 року на підставі
наказу Новомосковської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області №333 від 16.06.2014 року проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Сідлей» за
період березень 2014 року.

25 червня 2014 року відповідачем було
складено акт №258/222/34365658 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Флоксан» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Сідлей» за березень 2014 року.

Перевіркою ПП «Флоксан» встановлено
порушення абзацу «а» пункту 198.3 ст.198
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за березень 2014 р. на
загальну суму 83 652 грн.

8 липня 2014 року Новомосковською
об'єднаною державною податковою
інспекцією ГУ Міндоході в у
Дніпропетровській області винесене
податкове повідомлення - рішення №
, яким Приватному підприємству
«Флоксан» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 154 299,00 грн., з
яких 102 866,00 грн. - за основним платежем, 51
433,00 грн. - за штрафними санкціями.

Правомірність зазначеного податкового
повідомленні-рішення є спором
переданим на вирішення
адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Порядок визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість, в тому числі формування
податкового кредиту, визначається
Податковим кодексом України.

Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням чи виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку або
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що підставами
для формування податкового кредиту є,
зокрема, наявність у платника
податку-покупця належно оформленої
податкової накладної, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника податку на
додану вартість виникає право на
податковий кредит.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це не
можливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Дане положення врегульоване Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Отже, господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Тобто, відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів
бухгалтерського обліку. Таким чином,
документи, в тому числі договори,
накладні, рахунки, тощо, мають силу
первинних документів для цілей ведення
податкового обліку лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
податковий орган визначив відсутність
фактичного здійснення ПП «Флоксан»
операцій з ТОВ «Сідлей», отримання та
надання послуг.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що 01.10.2012 року позивачем
ПП «Флоксан» було укладено договір про
надання маркетингових послуг з ТОВ
«Сідлей» за №1101/12-МП.

Відповідно до зазначеного договору ПП
«Флоксан» (Замовник) доручає, а ТОВ
«Сідлей» (Виконавець) зобов'язується
проводити маркетингові дослідження,
маркетингові програми і заходи
(системний моніторинг споживчого
попиту, аналіз повноти представленості
і якості викладки на торгових полицях,
контроль за випадіннями порівняно з
товарною матрицею, заходи по
мінімізації обсягів повернень товару,
рекламні та презентаційні заходи,
роботи по введенню і передпродажній
підготовці і т.п.) направлені на
введення та просування товарів
Замовника в торгових мережах
Дніпропетровського регіону та України.

На виконання умов договору між ПП
«Флоксан» та ТОВ «Сідлей» 31.03.2013 року
підписано акти здачі-прийняття наданих
послуг за № № 33123, 33124, 33125, 33126, 33127, 33128,
33129, 33130, 33131, 33132, 33133, 33134, та податкові
накладні від 31.03.2013 року за №№805, 806, 807,
808, 809, 810, 811, 812, 813, 814, 815, 816, всього на суму
617 194,30 грн., в тому числі ПДВ 102 865, 73 грн.
Перевіркою встановлено, що оплата за
товар проведена позивачем в повному
обсязі.

Сума податкового кредиту у розмірі 102
865, 73 грн. за зазначеними податковими
накладними включена в податкову
декларацію з ПДВ за березень 2014 року.

Податковий кодексу України визначає
маркетингові послуги - як послуги, що
забезпечують функціонування
діяльності платника податків у сфері
вивчання ринку, стимулювання збуту
продукції (робіт, послуг), політики цін,
організації та управлінні руху
продукції (робіт, послуг) до споживача
та післяпродажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків.
До маркетингових послуг належать, у
тому числі: послуги з розміщення
продукції платника податку в місцях
продажу, послуги з вивчення,
дослідження та аналізу споживчого
попиту, внесення продукції (робіт,
послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги).

Разом з тим, позивачем не надано як до
перевірки так і в судове засідання
документів на підтвердження факту
придбання послуг з метою та в цілях
господарської діяльності.

Акти здачі-прийняття наданих послуг
складені на підставі звітів з продажу
товарів по торговим мережам, які
містять виключно перелік продукції, її
кількість та ціну по торгівельним
точкам.

При цьому, наявні у матеріалах справи
податкові накладні та акти надання
послуг містять лише загальну назву -
маркетингові послуги, без деталізації
змісту та обсягу таких послуг, а відтак
в силу наведених вище правових норм
такі документи не є належно
оформленими первинними документами
для підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Крім того, як вбачається з наведеного
змісту акту ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська від 31.07.2013
року по ТОВ «Сідлей», у останнього
відсутні необхідні умови для
здійснення господарських операцій,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, технічні
засоби.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податків, підстави для формування
даних податкового обліку - відсутні.

Отже, позивачем не спростовано
належними доказами доводи податкового
органу щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
такими, що посвідчують факт придбання
послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані таким контрагентом.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого органу про порушення
позивачем статті 198 Податкового
кодексу України та правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Вирішуючи питання про судовий збір, суд
зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору», який набрав
чинності з 23 жовтня 2013 року, внесено
зміни у підпункті 1 пункту 3: а саме: за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати. Відповідно до статті
8 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлено у 2014
році мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 01 січня - на рівні
1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити 3
085,98 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 308,53 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 2 777,45 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
«Флоксан» - відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства
«Флоксан» до Державного бюджету
України 2 777,45 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текс постанови складено 29
вересня 2014 року.

Суддя С.І.
Озерянська