Справа № 2270/15405/11
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2270/15405/11

Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

24 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового
засідання: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника відповідача: Словіцького
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Хмельницького обласного центру
зайнятості на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 17
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Хмельницького обласного центру
зайнятості про визнання дій
протиправними та зобов'язання
нарахувати та виплатити грошову
допомогу ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправними дій щодо невиплати
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів; зобов'язання
нарахувати та виплатити грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 17
жовтня 2014 року адміністративний позов
задоволено повністю, а саме: визнано
протиправними дії відповідача по
відмові у виплаті позивачу допомоги у
розмірі 10 посадових окладів відповідно
до ст.37 Закону України "Про державну
службу"; зобов'язано відповідача
виплатити позивачу грошову допомогу в
розмірі 10 посадових окладів відповідно
до ст.37 Закону України "Про державну
службу".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав та просив їх задовольнити.

Від позивача на адресу суду надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач з 05.07.1994 року працювала на
різних посадах державного службовця
Нетішинського міського центру
зайнятості, що підтверджується наявною
в матеріалах справи копією трудової
книжки НОМЕР_1. Стаж роботи позивача на
державній службі становив 17 років 1
місяць.

Відповідно до наказу Хмельницького
обласного центру зайнятості №191-к від
18.08.2011 позивача звільнено з посади
директора Нетішинського міського
центру зайнятості 29 серпня 2011 року на
підставі виявленої невідповідності
працівника займаній посаді внаслідок
стану здоров'я, що перешкоджає
продовженню роботи у державному
органі, п.2 ст.40 КЗпП України. Підставою
для прийняття вказаного наказу є: заява
позивача; довідка ЛКК №2672, видана 12.08.2011
року спеціалізованою
медико-санітарною частиною №4
м.Нетішина; протокол профспілкової
організації Нетішинського МЦЗ від
15.08.2011 №2011; лист-погодження ДЦЗ від
18.08.2011 №ДЦ-13-6023/0/6-11.

На момент звільнення позивач, досягла
віку, який гарантував їй достроковий
вихід на пенсію, відповідно до положень
ст.21 Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні".

05.10.2011 року позивач, з огляду на
положення ч.13 ст.37 Закону України "Про
державну службу", звернулась до
відповідача з проханням виплатити їй
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Листом від 12.10.2011 №17-16/3087 Хмельницьким
ОЦЗ було відмовлено в здійсненні
вказаної виплати на користь позивача
через відсутність законних підстав для
виплати грошової допомоги у розмірі 10
посадових окладів.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскарженої постанови про задоволення
позову виходив з того, що відповідач
діяв всупереч вимог чинного
законодавства та необґрунтовано
відмовив позивачу у виплаті грошової
допомоги в розмірі 10 посадових окладів
відповідно до ч.13 ст.37 Закону України
"Про державну службу".

Колегія суддів повністю погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
та вважає, що відповідач не довів
правомірності своїх дій, а тому
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку про безпідставність
апеляційної скарги та законність
рішення суду першої інстанції.

Так, згідно з ч.2 ст.37 Закону України "Про
державну службу", в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

У відповідності до ч.13 ст.37 Закону
України "Про державну службу", в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

За змістом ч.1 ст.30 Закону України "Про
державну службу", в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі: 1)
порушення умов реалізації права на
державну службу (стаття 4 цього Закону);
2) недотримання пов'язаних із
проходженням державної служби вимог,
передбачених статтею 16 цього Закону; 3)
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби (стаття 23 цього Закону); 4)
відставки державних службовців, які
займають посади першої або другої
категорії (стаття 31 цього Закону); 5)
виявлення або виникнення обставин, що
перешкоджають перебуванню державного
службовця на державній службі (стаття 12
цього Закону); 6) відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону; 7) неподання або подання
державним службовцем неправдивих
відомостей щодо його доходів,
передбачених статтею 13 цього Закону.

Таким чином, норми статей КЗпП України
та ст.30 Закону України "Про державну
службу" не містять окремої підстави
припинення трудового договору та
державної служби, як вихід особи на
пенсію.

Отже, в даному випадку настали юридичні
факти, необхідні для виплати грошової
допомоги позивачу в розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до ст.37
Закону України "Про державну службу".

Твердження відповідача про те, що
позивач не має права на одноразову
грошову допомогу, оскільки він
звільнений на підставі положень п.2 ст.40
КЗпП України, а не у зв'язку з виходом на
пенсію, як це передбачено ч.13 ст.37
Закону України "Про державну службу" є
безпідставними, оскільки відповідно до
наведених правових положень,
необхідність припинення державної
служби саме у зв'язку з виходом на
пенсію або якоюсь іншою підставою не
визначена як необхідна умова для
отримання грошової допомоги.

Тобто, для виплати грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
визначальним є факт виходу державного
службовця на пенсію та припинення ним
трудових відносин.

Використання особою такої додаткової
соціальної гарантії з боку держави, як
достроковий вихід на пенсію за певних
умов не може бути підставою для
позбавлення її соціальних гарантій,
установлених іншими законами, зокрема,
права на встановлену статтею 37 Закону
України "Про державну службу" грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів у разі виходу на
пенсію.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Оскаржена постанова суду
ґрунтується на об'єктивно встановлених
обставинах у даній справі та ухвалена з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницького
обласного центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
24 грудня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Совгира Д. І.