Справа № 819/2750/14-а
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2750/14-a

30 грудня 2014 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

судді Шульгача М.П.

судді Подлісної І.М.

секретарі судового засідання Лавренюк
О.М.

за участю: представника позивача
Почаївської Свято-Успенської Лаври
Сідорової І.А.

представника відповідача Державної
виконавчої служби України Хічія А.М

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
Почаївської Свято-Успенської Лаври до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Почаївська Свято-Успенська
Лавра звернулась до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України, в якому
просить постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
Рагімової Асі Назимівни про закінчення
виконавчого провадження ВП №34454665 від 14
листопада 2014 року - визнати
протиправною і скасувати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що виконавчим листом
№2-а-1970/3579/11 від 17.05.2012 року, виданим
Тернопільським окружним
адміністративним судом визнано
протиправною бездіяльність
Тернопільської обласної ради, що
полягає у неприйнятті рішення щодо
надання Почаївській Свято-Успенській
Лаврі гірничого відводу для розробки
Почаївського родовища будівельних
пісків і зобов'язано Тернопільську
обласну раду розглянути на черговій
сесії Тернопільської обласної ради
питання щодо надання Почаївській
Свято-Успенській Лаврі гірничого
відводу для розробки Почаївського
родовища будівельних пісків та
прийняти відповідне рішення згідно
вимог чинного законодавства. 14.11.2014
року за наслідками примусового
виконання рішення головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України Рагімової Асею
Назимівною прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№34454665 на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50, ч.3
ст.75 Закону України "Про виконавче
провадження". Вказана постанова на
думку позивача є протиправною і
підлягає скасуванню, оскільки є
невмотивованою - не наведено підстав
для застосування ч.3 ст.75 Закону України
"Про виконавче провадження", а саме не
зазначено чому державний виконавець
вважає неможливим виконання рішення
суду без участі боржника, відсутні
відомості про повернення виконавчого
листа до суду, який його видав та є
передчасною без дотримання
семиденного строку виконання , як
вказано у вимозі від 10.11.2014 року

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю з мотивів, викладених в
адміністративному позові та просить
суд задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив, свою позицію виклав в
письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив такі обставини.

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року у справі №2-а-1970/3579/11 визнано
протиправною бездіяльність
Тернопільської обласної ради, що
полягає у неприйнятті рішення щодо
надання Почаївській Свято-Успенській
Лаврі гірничого відводу для розробки
Почаївського родовища будівельних
пісків, зобов'язано Тернопільську
обласну раду розглянути на черговій
сесії Тернопільської обласної ради
питання щодо надання Почаївській
Свято-Успенській Лаврі гірничого
відводу для розробки Почаївського
родовища будівельних пісків та
прийняти відповідне рішення згідно
вимог чинного законодавства.

17.05.2012 року Тернопільським окружним
адміністративним судом в даній
адміністративній справі видано
виконавчий лист.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

25 вересня 2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №34454665 і копію
направлено на адресу сторін
виконавчого провадження для відома та
виконання.

Як встановлено в судовому засіданні та
видно з матеріалів справи вказане
судове рішення не виконано, так як
проект рішення Тернопільської
обласної ради по питанню надання
Почаївській Свято-Успенській Лаврі
гірничого відводу для розробки
Почаївського родовища будівельних
пісків не підтриманий необхідною
більшістю депутатів від загального
складу Тернопільської обласної ради.

За вимогами ч.1 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом. (ч.2 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження")

Згідно статті 27 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Пунктом 11 ч.1 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом. (ч.3 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження")

Згідно ч.3 ст.75 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до статті 89 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

На підставі наведеної норми закону
13.03.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника в розмірі 680 грн., а
10.11.2014 року накладено штраф у
подвійному розмірі - 1360,00 грн. та вдруге
направлена вимога державного
виконавця з повідомленням про
відповідальність за невиконання
судового рішення та законних вимог
державного виконавця.

Таким чином державним виконавцем
виконано усі передбачені Законом
України "Про виконавче провадження"
заходи для виконання рішення
зобов'язального характеру і в порядку
ч.2 ст.89 цього Закону направлено до
правоохоронних органів подання (
повідомлення) про притягнення боржника
до кримінальної відповідальності за
умисне невиконання рішення суду,
враховуючи його обізнаність в
наявності такого рішення та
необхідності виконання.

Згідно статті 12 Закону України "Про
виконавче провадження" сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування або місцезнаходження.
Також даною статтею передбачено, що
особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Тому суд не бере до уваги твердження
представника позивача про
невмотивованість висновку відповідача
про неможливість виконання рішення
суду без участі боржника та надання
відповіді на вимогу державного
виконавця після спливу семиденного
строку, а не в семиденний строк.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене,
суд дійшов висновку, що головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
законно винесено 14 листопада 2014 року
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст.ст.11,71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд вважає, що
позовні вимоги до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст.ст.2,6,7,11,72,86,122,160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Почаївської
Свято-Успенської Лаври до Державної
виконавчої служби України про визнання
протиправною та скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 34454665 від 14 листопада
2014 року відмовити

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Мартиць О.І.

Суддя
Шульгач М.П.

Суддя
Подлісна І.М.

копія вірна:

Суддя
Мартиць О.І.