Справа № 754/19211/14-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/845/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року Суддя Деснянського
районного суду м. Києва Лісовська О.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій неправомірними, зобов"язання
вчинити дії щодо здійснення
перерахунку та виплати недоплаченої
щомісячної компенсації у разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, яка повинна становити 50 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ч. 3 ст. 67
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з
01.01.2000 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 10.12.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними,
зобов"язання вчинити певні дії в
частині позовних вимог за період з
01.01.2000 року по 13.05.2014 року включно -
залишено без розгляду.

Стороною відповідача надано суду
заперечення щодо позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до яких дії
Управління відповідають чинному
законодавству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України
скорочене провадження застосовується
у адміністративних справах про
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 є дружиною померлого учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІА
категорії. Відповідно до діючого
законодавства позивачка має право на
щомісячну компенсацію у разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Оскільки передбачена законом
компенсацію виплачувалася позивачці в
меншому, ніж передбачено, розмірі,
ОСОБА_1 звернулася до Управління
пенсійного фонду із заявою про
перерахунок та виплату недоплачених
коштів, але листом їй було відмовлено в
такому перерахунку.

Згідно з ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-12 щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством.

Стаття 67 Закону визначено, що у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
розмір вищезазначених пенсій
підвищується, і їх перерахунок
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційними поданнями
Верховного Суду України від 22 травня 2008
року № 10-рп/2008, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення статті 67
розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7
пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів
1-6,8-12 пункту 35,пунктів 36-100 розділу ІІ
"Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" та пункту 3 розділу ІІІ
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".
Відповідно до положень ст. 147
Конституції України Конституційний
Суд України єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні.
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України.

Статтею 150 Конституції України
визначено повноваження
Конституційного Суду України, до яких
віднесено, зокрема: вирішення питань
про відповідність Конституції України
(конституційність); законів та інших
правових актів Верховної Ради України;
актів Президента України. З питань,
передбачених цією статтею,
Конституційний Суд України ухвалює
рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Стаття 152 Конституції України
встановлює процедурне питання, у
відповідності до якого закони та інші
правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визначаються неконституційними
повністю чи в окремій частині, якщо
вони не відповідають Конституції
України або якщо була порушена
встановлена Конституцією України
процедура їх розгляду, ухвалення або
набрання ними чинності.

Суд керується положеннями ч. 2 ст. 152
Конституції України, відповідно до
вимог якої закони, інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду
України не мають зворотної сили, а
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Суд приймає до уваги, зокрема, рішення
Конституційного Суду України "У справі
за конституційним поданням Президента
України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
Постанови Верховної Ради України "Про
чинність Закону України "Про Рахункову
палату", офіційного тлумачення
положень частини 2 статті 150
Конституції України, а також частини 2
статті 70 Закону України "Про
Конституційний Суд України" стосовно
порядку виконання рішень
Конституційного Суду України (справа
про порядок виконання рішень
конституційного Суду України
№15-рп/2000)". Конституційний Суд України,
зокрема, зазначає, що органи державної
влади, орган Автономної Республіки
Крим, органи місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
посадові та службові особи, громадяни
та їх об'єднання, іноземці, особи без
громадянства повинні утримуватись від
застосування чи використання правових
актів або їх положень, визнаних
неконституційними. Незалежно від того,
наявні чи відсутні в рішеннях,
висновках Конституційного Суду
України приписи щодо порядку їх
виконання, відповідні закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
визнані за цими рішеннями
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Конституційний суд України в
мотивувальній частині зазначає, що
частина 2 статті 152 Конституції України
закріплює принцип, за яким закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. За цим
принципом закони, інші правові акти
мають юридичну силу до визнання їх
неконституційними окремим рішенням
органу конституційного контролю.

Прояв зазначеного правового змісту дії
рішення Конституційного Суду України у
часі був покладений у пункт 3
резолютивної частини цього рішення.

Таким чином, враховуючи особливість
юридичних наслідків визнання
неконституційним нормативно-правового
акту (яка проявляється в тому, що не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність) суд вважає,
що рішення Конституційного Суду
України зворотної дії у часі не мають і
не можуть у зв'язку з цим бути
поширеними на правовідносини, які мали
місце на час дії відповідної правової
норми, до дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення про її
неконституційність.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд
вважає, що дії суб'єктів владних
повноважень, які були вчинені у
відповідності до вимог законів, інших
правових актів або їх окремих положень,
до моменту визнання останніх
неконституційними, є законними і
такими, що відповідають вимогам
частини 2 статті 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Закону № 796-ХІІ
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Частиною 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ
передбачено, що конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Отже, Законом України № 796-ХІІ не
уповноважено Кабінет Міністрів
України зменшувати конкретні суми
компенсацій і допомоги, змінювати
розмір бази нарахувань пенсій,
встановлений законом, а надано право
роз'яснення порядку застосування цього
Закону.

Таким чином суд вважає, що при
визначенні розміру пенсії
застосуванню підлягають ст. 52 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки застосування постанов
Кабінету Міністрів України, не є
правомірним, тобто таким, що відповідає
нормам законів України та конституції
України, як основного закону держави.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
перерахунок та виплату щомісячної
компенсації з 14.05.2014 року підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
судові витрати по справі суд відносить
на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 18, 71, 87, 94, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Законом
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування",
рішеннями Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008
року, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
призначення, перерахунку та виплати
ОСОБА_1 сум щомісячної компенсації в
разі втрати годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи за період з
14.05.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва здійснити призначення,
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи згідно зі ст. 52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що повинна
становити 50% від мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 14 травня 2014 року, з
урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя: