Справа № 623/4384/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р. Справа № 623/4384/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 13.11.2014р. по справі №
623/4384/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (далі по
тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області щодо відмови
по перерахуванню, нарахуванню та
виплаті щорічної разової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1, як інваліду ІІ
групи, в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за 2014 рік;

- стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області на його користь недоплачену
щомісячну компенсацію на оздоровлення
за 2014 рік у сумі 6120 грн.;

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області щодо відмови
по перерахуванню, нарахуванню та
виплаті щорічної виплати йому разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
8 мінімальних пенсій за віком
відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту";

- стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області на його користь недоплачену
щомісячну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня за 2014 рік у сумі 5342
грн.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 13
листопада 2014 року по справі № 623/4384/14-а у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 13 листопада 2014 року по
справі № 623/4384/14-а та задовольнити
позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача на час виплати
позивачу 30.04.2014 року разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 2250,00 грн.
та 25.04.2014 року щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 120,00 грн. були
правомірними та узгоджувались з
положенням ч. 2 ст. 19 Конституції
України.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії відповідно до посвідчення
серія НОМЕР_1 і є інвалідом другої групи
та має право на пільги встановлені
законодавством України для інвалідів
війни, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 17).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено перелік
компенсаційних виплат особам за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та сім'ям за втрату годувальника, та
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення для осіб, які є інвалідами
2 групи, становить 5 мінімальних
заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи,
щорічна допомога на оздоровлення за 2014
рік нарахована у розмірі 120,00 грн. та
виплачена позивачу 25.04.2014 року (а.с.17).

Доказів сплати позивачу суми
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому Законом №796, матеріали
справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що права позивача щодо
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону № 796,
порушені.

Таким чином, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу у 2014р. щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому ніж це передбачено ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідач діяв неправомірно.

Колегія суддів вважає неправомірним
посилання суду першої інстанції на
норми Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.
№562, якими обґрунтовано висновок щодо
правомірності нарахування та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу у розмірі 120,00 гривень.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" п. 6-7 Прикінцевих
положень, Кабінету Міністрів України
надано право у 2014 році встановлювати
розміри соціальних виплат в тому числі
відповідно до норм і положень статей 20,
21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набула чинності з 03.08.2014р.
у зв'язку з вступом в законну силу
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII. На даний час чинною є постанова
Кабінету Міністрів України "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 р. N 562, якою встановлено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку норми Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31 липня 2014 року N 1622-VII мають
застосовуватись з 03.08.2014 року замість
відповідних норм Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що
спірна щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі 120,00 грн. була
виплачена позивачу у квітні 2014 року,
тобто до моменту набрання чинності
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII.

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачеві
відповідач повинен був керуватись
положеннями Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. N 562.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області позивачу виплачена одноразова
грошова допомога до 5 травня за 2014 рік
30.04.2014 року в сумі 2250,00 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме передбачено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом України про
Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стосовно
виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2009-2014 роках зміни до ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" не
вносилися.

Таким чином, відповідач у 2014 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплат грошової допомоги до 5 травня, а
саме, ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року, а саме інвалідам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
II групи - вісім мінімальних пенсій за
віком.

При обчисленні разової грошової
допомоги до 5 травня, розмір
мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Щодо висновків суду першої інстанції
щодо правомірного призначення
позивачу до виплати разової грошової
допомоги до 5 травня відповідно до
приписів постанови Кабінету Міністрів
України від 16.04.2014 року №102, колегія
суддів зазначає, що Законом України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
п. 6-7 Прикінцевих положень, Кабінету
Міністрів України надано право у 2014
році встановлювати розміри соціальних
виплат в тому числі відповідно до
статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набула чинності з 03.08.2014
року у зв'язку з вступом в законну силу
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII.

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру такої
грошової допомоги позивачеві за 2014 рік
відповідач повинен був керуватись
положеннями Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а не постанови
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014
року N 102.

Проте, колегія суддів вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області
недоотриманої суми щорічної допомоги
на оздоровлення та разової грошової
допомоги до 5 травня у визначених
позивачем грошових сумах не підлягають
задоволенню, оскільки суд не може
перебирати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування
недоотриманих сум грошової допомоги
замість органу, якому надані такі
повноваження.

При цьому, з метою належного захисту
порушених прав позивача, та у
відповідності до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому частиною 4 статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня за 2014 рік у розмірі,
встановленому статтею 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 13 листопада 2014 року по
справі № 623/4384/14-а не відповідає вимогам
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки вона
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 13 листопада 2014
року по справі № 623/4384/14-а через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 13.11.2014р. по
справі № 623/4384/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області при виплаті ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік у
меншому розмірі, ніж передбачено
частиною 4 статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до частини 4
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за 2014 рік з
урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області при виплаті ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік у меншому розмірі, ніж
передбачено статтею 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
відповідно до статті 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком, з
розміру встановленого у відповідності
до ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням фактично
виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.