Справа № 815/1704/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1704/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Балан Я. В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко
А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря -
Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратський завод
продовольчих товарів" на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 16 червня 2014 року, у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратський завод
продовольчих товарів" до Південної
митниці Міндоходів, за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про скасування
рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року відмовлено в задоволені позову
про скасування рішень митниці
№500070002/2013/710001/2 від 13.09.2013 року та
№500070002/2013/710002/2, №500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013
року про коригування митної вартості
імпортованих позивачем товарів.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням позивачем подано
апеляційну скаргу з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як підприємством надано до відповідача
усі необхідні документи для митного
оформлення товарів та визначення їх
митної вартості за 1 методом, тобто за
ціною договору, а тому рішення про
коригування митної вартості із
застосуванням 6 (резервного) методу - є
неправомірними.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що між ПП Алієв,
Азербайджан (продавець) та ТОВ
«Саратський завод продтоварів», смт.
Сарата. Одеської області, Україна
(покупець), укладено контракт №10 від
10.04.2013 року, за умовами якого, покупець
купує плоди свіжих гранатів , хурми,
кизилу (товар) для подальшої
промпереробки.

На виконання даного контракту
позивачем, з 13.09.2013 року, розпочато
сезонне ввезення до України товару та
для здійснення його митного оформлення
підприємством подано до митного органу
вантажні митні декларації
№500070002/2013/201065 від 13.09.2013 року,
№500070002/2013/201297 і №500070002/2013/201305 від 03.10.2014
року із визначенням митної вартості за
придбаний товар за ціною контракту
(метод 1) відповідно до ст.267 Митного
кодексу України, на рівні 0,4 дол. США за
кг., проте під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів відповідачем
виявлено певні розбіжності, що стало
підставою для витребування від
позивача додаткових документів.

Підприємством подано додаткові
документи до відповідача, проте митним
органом їх не прийнято до уваги та
винесено оскаржувані рішення про
коригування митної вартості товарів
№500070002/2013/710001/2 від 13.09.2013 року та
№500070002/2013/710002/2, №500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013
року, у яких вартість товару визначено
на рівні 1,58 дол. за кг.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо правомірності
таких рішень митного органу, з чим не
погоджується судова колегія з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України - органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.2 ст.51 Митного
кодексу України - митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів,
згідно з приписами ст.52 Митного кодексу
України, здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно із п.2 ч.2 ст.52 МК України -
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим
Кодексом, у відповідності до ч.1 ст.53
Митного Кодексу України, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення,
перелік яких визначено ч.2 ст.53
вказаного Кодексу.

Перевірка документів та
відомостей, які подаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 337
Митного кодексу України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення формато-логічного контролю,
контролю співставлення, контролю із
застосуванням систем управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України - у разі, якщо
документи, зазначені у ч. 2 цієї статті
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари - декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи, визначені цією частиною, до
яких зокрема відносяться: виписка з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, тощо.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.54 МК України -
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до органів
доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Відповідно до ст.55 Митного Кодексу
України - у разі, якщо митним органом
виявлено, що декларантом невірно
визначено митну вартість у тому числі,
якщо з'ясовується, що декларантом
заявлені неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів
митний орган приймає рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту та має право
зобов'язати декларанта визначити митну
вартість іншим способом, ніж він
використав для її визначення.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 Митного
кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу
за основу для її визначення може
братися або ціна, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до статті
62 цього Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.24 МК України - кожна
особа має право оскаржити рішення, дії
або бездіяльність органів доходів і
зборів, їх посадових осіб та інших
працівників, якщо вважає, що цими
рішеннями, діями або бездіяльністю
порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.25 МК України
- щодо митниць, спеціалізованих митних
органів, митних організацій Органами
вищого рівня є - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України - у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Судовою колегією встановлено, що
підставою для прийняття оскаржуваних
рішень про коригування митної вартості
товарів є встановлені митним органом
розбіжності у поданих підприємством
ВМД, а саме: відсутність сертифікату
відповідності України та Азербайджану;
помилки допущені при оформленні
довідок Одеської регіональної
торгово-промислової палати;
відсутність в інвойсах умов грошових
розрахунків; різна собівартість
товарів, в частині визначення умов
поставок СРТ - кордон України та СРТ -
смт. Сарата.

Для підтвердження заявленої
митної вартості, на рівні 0,4 дол. США кг.
за 1 методом (за ціною контракту) митним
органом витребувано у підприємства
додаткові документи, а саме виписку з
бухгалтерської документації ПП Алієва
для підтвердження складових
собівартості продукції (документи на
право володіння землею, видані
компетентними органами Азербайджану,
бухгалтерську довідку про обсяги
насаджень гранатових дерев на
зазначених землях, довідку про штат
працівників або найманих робітників,
які залучались до збору плодів
гранатів, бухгалтерську довідку про
фактично зібраний урожай плодів
гранатів з вищезазначених земельних
ділянок у 2013 році тощо).

На вказані вимоги позивачем надано
довідку ТПП № 221 від 19.09.2013 року країни
відправлення, сертифікат
відповідності країни відправлення,
довідкову інформацію щодо площі
насаджень гранатових дерев та права
власності, кількості працівників,
урожайності, умов володіння землею
тощо, проте дані документи не прийнято
відповідачем та після проведення
відповідних консультацій здійснено
митне оформлення товарів за 6
(резервним) методом, із визначенням
ціни на рівні 1,58 дол. за кг.

При цьому позивачем подано скарги
до Міністерства доходів і зборів щодо
скасування інших рішень митного органу
про коригування митної вартості цих же
товарів, які імпортовані пізніше та
рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 20.12.2013 року визначено
економічну обґрунтованість ціни за
плоди гранату свіжого несортованого
для промпереробки на рівні 0,77 доларів
за кг. (а.с.33), тобто за ціною меншою, ніж
визначено Південною митницею в
оскаржуваних рішеннях.

За результатом встановлених
обставин колегія суддів приходить до
висновку, що при визначенні митної
вартості товарів, на рівні 1,58 дол. за
кг., митним органом невірно зроблено
оцінку поданих підприємством
документів, що підтверджено рішенням
вищестоящого органу, у якому
досліджено аналогічні товари від цього
ж постачальника та вказано про
економічну обґрунтованість ціни, у
розмірі 0,77 дол. за кг, а тому
оскаржувані рішення митного органу про
коригування митної вартості є
необґрунтованими та підлягають
скасуванню.

Крім того колегія суддів вважає, що
митний орган вийшов за межі своїх
повноважень, при витребуванні під
позивача внутрішніх бухгалтерських
документів іншого підприємця
(документи на право володіння його
землею, кількість робітників тощо),
оскільки позивач не має і не повинен їх
мати для здійснення митного оформлення
ввезених товарів, а тому відсутність
таких документів не є підставою для
визначення митної вартості за 6
(резервним) методом.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до невірного вирішення
справи та є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Саратський завод продовольчих
товарів" - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року - скасувати та прийняти по справі
нову постанову, якою позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Саратський завод продовольчих
товарів" до Південної митниці
Міндоходів, за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області про
скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати рішення Південної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №500070002/2013/710001/2 від
13.09.2013 року та №500070002/2013/710002/2,
№500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року

Стягнути з Державного Бюджету
України, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Саратський завод продовольчих
товарів", сплачений судовий збір за
подання позову та апеляційної скарги, у
розмірі 316,68 гривні.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
повного тексту судового рішення
апеляційного суду.

Повний текст судового рішення
складено 26 грудня 2014 року

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло