Справа № 804/20199/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р. Справа № 804/20199/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Тулянцевої І.В.

при секретарі Ломідзе
Д.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.14 року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ДПІ в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області у якому
просить:

- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податковою декларації ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану
вартість за звітний (податковий) період
вересень 2014 року;

- скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
№36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року про
невизнання податковою декларації ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану
вартість за звітний (податковий) період
вересень 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (, індекс 49107, м.
Дніпропетровськ, вул. Високовольтна, 24)
прийняти податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
(Код за , індекс 49005, м.
Дніпропетровськ, узвіз Лоцманський,
буд. 12-А) з податку на додану вартість за
звітний (податковий) період вересень 2014
року з додатками датою її фактичного
отримання, а саме: 13.10.2014 року;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (, індекс 49107, м.
Дніпропетровськ, вул. Високовольтна, 24)
відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» (Код за ,
індекс 49005, м. Дніпропетровськ, узвіз
Лоцманський, буд. 12-А) з податку на
додану вартість за звітний (податковий)
період вересень 2014 року в електронних
базах даних податкової звітності, у
тому числі в картці особового рахунку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
(Код за , індекс 49005, м.
Дніпропетровськ, узвіз Лоцманський,
буд. 12-А);

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (, індекс 49107, м.
Дніпропетровськ, вул. Високовольтна, 24)
у десятиденний строк з дня отримання
судового рішення у даній справі, яке
набрало законної сили, подати звіт про
виконання судового рішення у даній
справі.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 20.10.2014 року ТОВ «КАРТСЕРВІС
ПЛЮС» отримало рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
№36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року про
невизнання податковою звітністю
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2014 року у зв'язку
з позбавленням ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
статусу платника ПДВ згідно акут про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість. Вважають,
що відповідачем неправомірно
визначено в оскаржуваному рішенні про
порушення підприємством норм ст. 48
Податкового кодексу України, оскільки
рішення ДПІ на підставі якого позивач
був позбавлений статусу платника ПДВ
було скасоване рішенням суду, яке
набрало законної сили. У зв'язку з
наведеним вважають, що відповідач
безпідставно не визнав податкову
декларацію з податку на додану
вартість за вересень 2014 року, тому
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області №36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року є
протиправним, а податковий орган
зобов'язаний прийняти податкову
декларацію датою її подання та
відобразити зазначені в ній показники
в картці особового рахунку
підприємства.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження, просив
задовольнити позов із вказаних в ньому
підстав.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проти позову заперечував,
подав до суду письмові заперечення, які
залучені до матеріалів справи (а.с. 83-84)
з яких свідчить, що згідно з обліковою
справою ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
свідоцтво платника ПДВ анульовано
податковим органом 12.12.2013 року на
підставі п.п. «ж» п.184.1, ст. 184 ПК України,
тому на дату подання декларації з ПДВ
за вересень 2014 року підприємство в
Реєстрі платників податку на додану
вартість було відсутнє, тобто,
зазначена декларація подана не
платником ПДВ, що є порушенням вимог ст.
46 та 49 Податкового кодексу України. У
зв'язку із чим, податковим органом
правомірно не визнано зазначену
податкову декларацію податковою
звітністю. Просили розглянути справу
за відсутністю представника
відповідача в письмовому провадженні.

Відповідно до положень ч. 4 ст.122 КАС
України, суд ухвалив розглянути справу
без участі сторін в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, 08.10.2014
року засобами поштового зв'язку
позивачем до ДПІ в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області було
направлено податкову декларацію з
податку на додану вартість за вересень
2014 року, яка була вручена відповідачеві
13.10.2014 р. (а.с. 10-17).

20.10.2014 року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
отримало рішення Відповідача,
оформлене листом № 36119/10/04-63-18-03 від
16.10.2014 року, з тексту якого свідчить, що
податкова декларація не вважається
податковою декларацією, оскільки
підприємство відсутнє в реєстрі
платників податку на додану вартість,
тобто декларація подана не платником
податку, що є порушенням п. 46.1 ст. 46 та п.
49.2 ст. 49 Податкового кодексу України
(а.с. 8-9).

Вважаючи рішення відповідача
протиправним, позивач звернувся до
суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
висновку спірного акту індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України, проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Порядок оформлення та порядок подання
податкової декларації регулюється
Податковим кодексом України від 02.12.2010
р. № 2755-VI (далі - ПК України), а також
Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 13.11.2013 року № 678, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.12.2013 р.
за № 2094/24626.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори у порядку і розмірах,
встановлених законом.

За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи, юридичні
особи та їх відокремлені підрозділи,
які мають, одержують (передають)
об'єкти оподаткування або провадять
діяльність (операціях), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Платник податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням та сплатою податків та
зборів.

Згідно п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.8 ст.49 Податкового кодексу
України передбачено, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу
України встановлено, що за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
Державної податкової служби. За умови
дотримання вимог, встановлених
статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова
декларація, надана платником, також
вважається прийнятою.

Пунктом 49.10 ст. 49 Податкового кодексу
України передбачено, що відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларації з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висування будь-яких не визначених цією
статтею передумов щодо такого
прийняття (включаючи зміну показників
такої податкової декларації, зменшення
або скасування відємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Таким чином, зі змісту наведених вище
норм податкового законодавства,
стаття 48 не містить такої підстави для
відмови у невизнанні податкової
декларації податковою звітністю, а
саме: наявність прийнятого податковим
органом рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість та виключення з реєстру
платників податків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що вищевказана відмова
у невизнанні податкової декларації
позивача з податку на додану вартість
за вересень 2014 р., викладена у рішенні №
36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року, є
протиправною і суперечить
вищенаведеним нормам ст.ст.48,49
Податкового кодексу України.

Слід також зазначити, що з матеріалів
справи вбачається, що позивачем було
оскаржено в судовому порядку рішення
податкового органу про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість № 151/28-041 від 15.11.2013 р.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 року по справі № 804/709/14 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» до ДПІ в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника ПДВ, позовні
вимоги ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
задоволені в повному обсязі, рішення
ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська № 151/28-041 від 15.11.2013 р.
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість визнано
протиправним та скасовано з моменту
його прийняття (а.с. 18-22). Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.11.2014 року
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишено
без задоволення, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року, без змін (а.с. 61).

Згідно з абз. 4 п.56.18 ст. 56 Податкового
кодексу України, при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що станом на день подання
податкової декларації з ПДВ за
вересень 2014 р. (13.10.2014 р.) тривала
процедура судового оскарження рішення
контролюючого органу та у цей період
позивач зобов'язаний був подавати
податкові декларації з ПДВ до дня
набрання вказаним судовим рішенням
законної сили, у зв'язку з чим відмова
відповідача у визнанні податкової
декларації з ПДВ за вересень 2014 р. як
податкової звітності позивача, є
безпідставною та необґрунтованою,
прийнятою без врахування норм абз. 4
п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 49.12.2 пункту 49.12
статті 49 Податкового кодексу України у
разі отримання відмови органу
державної податкової служби у
прийнятті податкової декларації
платник податків має право оскаржити
рішення органу державної податкової
служби у порядку, передбаченому
статтею 56 цього Кодексу.

З огляду на наведене, посилання
відповідача як на підставу неприйняття
податкової декларації позивача на
відсутність останнього у реєстрі
платника ПДВ як такого, є
необґрунтованою, оскільки, у
відповідності до норм Податкового
кодексу України не існує такої
підстави для відмови у прийнятті
податкової звітності як анулювання
реєстрації платника ПДВ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до роз'яснень, викладених в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.08.2010 р. №1172/11/13-10, у разі набрання
законної сили рішенням про задоволення
вимог про визнання протиправним
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
відповідне рішення податкового органу
вважається протиправним з моменту його
прийняття. Тобто, таке рішення
податкового органу не створює будь -
яких правових наслідків, тому
протиправно анульоване свідоцтво
платника податку на додану вартість
слід вважати чинним протягом усього
часу від моменту його видачі, у тому
числі в період від дати прийняття
протиправного рішення про анулювання
такого свідоцтва до набрання чинності
відповідним рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем при прийнятті
оскаржуваного рішення не було
враховано всі обставини, що мають
значення для його прийняття.

Відповідно до ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З огляду на вищевикладене, є
безпідставними посилання відповідача
на відмову у невизнанні податкової
декларації з ПДВ за вересень 2014 р. у
зв'язку з тим, що відносно позивача
прийнято рішення про анулювання
реєстрації платника ПДВ.

Відповідно до пункту 49.13. статті 49
Податкового кодексу України, у разі
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

З огляду на викладене, суд вважає, що
необхідним заходом для належного
захисту прав платника податків є
зазначення дати, з якої податкова
декларація вважається поданою
платником до органу державної
податкової служби, і враховуючи
наявний спір, зобов'язати відповідача
прийняти таку декларацію датою її
фактичного отримання - 13.10.2014 року.

Відповідно до Порядку ведення органами
Міністерства доходів і зборів України
оперативного обліку податків, зборів,
митних платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 05.12.2013 р. № 765,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.02.2014 р. за № 217/24994, з
метою обліку нарахованих і сплачених
сум податків, зборів, митних платежів,
єдиного внеску територіальними
органами Міндоходів відкриваються
інтегровані картки платників за кожним
платником та кожним видом платежу, які
повинні сплачуватися платниками, а для
обліку сум передоплати - за кожним
платником.

Нарахування податків, зборів та сум
єдиного внеску в інтегрованій картці
платника здійснюються відповідно до
звітності, що подається платником до
територіального органу Міндоходів, а
також митних та інших платежів - на
підставі оформленої митної декларації.

Для забезпечення контролю за повнотою
та своєчасністю розрахунків платників
територіальні органи Міндоходів
проводять оперативний облік
надходжень:1) за податками, зборами,
митними платежами на підставі
документів, визначених Порядком
взаємодії органів Міністерства
доходів і зборів України та органів
Державної казначейської служби
України в процесі виконання державного
та місцевих бюджетів за доходами та
іншими надходженнями, затвердженим
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 4 грудня 2013 року № 760/1031,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725; 2)
за єдиним внеском на підставі
документів, визначених Положенням про
рух коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженим
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 19 вересня 2013 року № 493/815,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 27 вересня 2013 року за № 1667/24199.

У разі несплати або неповної сплати
митних платежів у встановлений строк
такі платежі стягуються в порядку та
строки, визначені Податковим кодексом
України. На суми податкового боргу
органом Міністерства доходів і зборів
формуються податкові вимоги за формою
та в порядку, затвердженими наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.10.2013 р. № 576 «Про затвердження
Порядку направлення органами доходів і
зборів податкових вимог платникам
податків».

Таким чином, наведені положення
законодавства дають підставу для
висновку про наявність у платника
податків матеріально-правового
інтересу в тому, щоб дані інтегрованих
карток та електронних баз податкової
звітності правильно відображали
фактичний стан платежів до бюджету та
задекларовані платником податків
показники.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану
вартість за вересень 2014 року з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності, у тому числі в
інтегрованій картці платника податків
ТОВ є також обґрунтованими і такими що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Як вбачається із наданих відповідачем
суду заперечень, останнім не надано
суду жодних доказів та не наведено
будь-яких підстав щодо законності та
правомірності невизнання податковим
органом податкової декларації
позивача з ПДВ за вересень 2014 р.
податковою звітністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадової
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно; зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що контролюючий орган
протиправно відмовив позивачеві у
визнанні його податкової декларації з
ПДВ за вересень 2014 р. податковою
звітністю, тобто не у спосіб, що
визначений нормами Конституції та
законів України, не обґрунтовано та без
врахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Відповідно до статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем не
надано обґрунтованих та достовірних
доказів правомірності прийняття
рішення №36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року про
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість за вересень
2014 року податковою звітністю, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача №36119/10/04-63-18-03 від
16.10.2014 року та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області
№36119/10/04-63-18-03 від 16.10.2014 року про
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю «СТЕЛС»
за вересень 2014 року податковою
звітністю.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області прийняти податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з
податку на додану вартість за вересень
2014 року датою фактичного отримання,
тобто 13.10.2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану
вартість за вересень 2014 року з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності в тому числі в
інтегрованій картці платника податку -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» (, 49005, м. Дніпропетровськ,
узвіз Лоцьманський б. 12-А) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.).

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у десятиденний строк з дня
отримання судового рішення у даній
справі, яке набрало законної сили,
подати звіт про виконання судового
рішення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева