Справа № 706/766/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
706/766/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Олійник М.Ф.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Христинівського районного
суду Черкаської області від 23 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Христинівської
міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання недійсними та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування та визнання
незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Христинівського районного суду
Черкаської області із
адміністративним позовом до
Христинівської міської ради, третя
особа ОСОБА_3, в якому просив:

1) визнати недійсними та скасувати
рішення Христинівської міської ради
від 25 жовтня 2011 року № 11-3/16-VI та від 8
жовтня 2012 року №18-2/17-VI;

2) визнати дії посадових та
службових осіб Христинівської міської
ради при ухвалені вищевказаних рішень
такими, що не відповідають вимогам
ч.2.ст.19 Конституції України, ст.12, 116
Земельного кодексу України та ст.ст.3,
ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве
самоврядування».

Постановою Христинівського районного
суду Черкаської області від 23 січня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем на підставі заяви ОСОБА_3
та у відповідності до ст.ст. 26, 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 12, 40, 121, 184, п.12 розділу Х
«Перехідних положень» Земельного
кодексу України, ст.ст. 19, 20, 25, 50 Закону
України «Про землеустрій» було
прийнято рішення від 25.10.2011 р. за №
11-3/16-УІ «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_3», яким визнано за необхідне
вилучити з користування ПП «Яна»
земельну ділянку площею 0,03 га та з
користування ТОВ «Ніка Адам» земельну
ділянку площею 0,03 га по АДРЕСА_1 та
надати дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність орієнтовною площею
0,06 га громадянину ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за рахунок земель
запасу житлової та громадської
забудови Христинівської міської ради
по АДРЕСА_1.

Рішенням Христинівської міської ради
від 08.10.2012 р. за № 18-2/17-УІ «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки» було
розглянуто проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,06
га громадянину ОСОБА_3 для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель запасу житлової та
громадської забудови Христинівської
міської ради по АДРЕСА_1.

На підставі ст. 12 Земельного кодексу
України відповідач вирішив затвердити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,06 га
громадянину ОСОБА_3 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель запасу житлової та
громадської забудови Христинівської
міської ради по АДРЕСА_1 та передати
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,06 га
громадянину ОСОБА_3 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1.

За твердженням позивача, спірна
земельна ділянка попередньо була
надана ТОВ «Ніка Адам» у довгострокову
оренду строком на 49 років, тому жодним
чином не входила до складу земель
запасу Христинівської міської ради.
Крім того позивач вважає, що відповідно
до генерального плану м. Христинівка,
Черкаської області спірна земельна
ділянка за своїм цільовим призначенням
не належить до житлової забудови міста
Христинівка, Черкаської області, а про
зміну її цільового призначення йому у
визначеному законом порядку не
повідомлявся.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правовий
статус і відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування, визначаються Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до статті 10 вказаного
Закону, сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно статті 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Згідно пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12
Земельного кодексу України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Положенням пункту 34 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що питання регулювання земельних
відносин є виключною компетенцією
сільських, селищних, міських рад.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу
України, надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок; надання
в користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Дослідженням матеріалів справи
колегією суддів встановлено, що
рішеннями Христинівської міської ради
від 26.09.2006 р. за №№ 4-3/24-V, 4-3/25-V, 4-3/26-V та
додатків до нього за 2009 р., ТОВ «Ніка
Адам» було надано дозвіл на збір
матеріалів попереднього погодження
місця розташування земельної ділянки
та на розробку проекту щодо відведення
земельної ділянки для обслуговування
виробничих приміщень ТОВ «Ніка Адам».

12 липня 2007 року між Христинівською
міською радою (Орендодавець) та ТОВ
«Ніка Адам» (Орендар) було укладено
договір оренди землі, пунктом 1.1. якого
встановлено, що Орендодавець на
підставі рішень Христинівської
міської ради № 4-3/24-V від 26.09.2006 р. «Про
надання земельної ділянки в оренду» та
№ 2/2-4 від 30.05.2006р. «Про встановлення
ставок земельного податку і орендної
плати за використання земельних
ділянок в 2007 р.» надає, а Орендар
приймає в оренду земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1, площею 0,6 га для
обслуговування виробничої території
частини майнового комплексу.

Даний договір було укладено терміном
до виготовлення землевпорядної
документації (пункт 3.1 Договору).

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі» та
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» від , договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно із ст.15 Закону України «Про
оренду землі», істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 16 Закону України «Про
оренду землі», укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
оренду землі», договір оренди землі
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

За твердженням позивача, ТОВ «Ніка
Адам» у визначеному законом порядку не
повідомлялося про наміри сторони щодо
зміни умов договору оренди земелі від
12.07.2007 р., або ж його розірвання в
односторонньому порядку.

Водночас, як було вірно зазначено судом
першої інстанції, ані позивач ОСОБА_2,
ані ТОВ «Ніка-Адам» не мають права на
спірну земельну ділянку, щодо якої
відповідачем були прийняті
оскаржувані рішення.

Так, колегія суддів знаходить
безпідставними твердження позивача
щодо наявності у ТОВ «Ніка-Адам» права
на спірну земельну ділянку, оскільки
право оренди земельної ділянки виникає
з моменту державної реєстрації цього
права (ст. 125 ЗК України) та
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону (ч.
5 ст. 126 ЗК України).

Ураховуючи ту обставину, що договір
оренди землі від 12.07.2007р. не був
зареєстрований у визначеному законом
порядку, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність у ТОВ
«Ніка-Адам» права на спірну земельну
ділянку.

Крім того, згідно із частинами 1 та 3
статті 56 КАС України, сторона, а також
третя особа в адміністративній справі
можуть брати участь в
адміністративному процесі особисто і
(або) через представника. Представники
беруть участь в адміністративному
процесі на основі договору або закону.

Пунктом 7 статті 56 КАС України
встановлено, що законним представником
органу, підприємства, установи,
організації в суді є його керівник чи
інша особа, уповноважена законом,
положенням, статутом. Відповідно до
статті 58 цього Кодексу, повноваження
представників підтверджуються
довіреністю.

Представляти інтереси юридичних осіб у
процесі можуть також і представники за
договором.

Повноваження законних представників
підтверджуються документами, які
стверджують займану ними посаду чи
факт родинних, опікунських тощо
відносин з особою, інтереси якої вони
представляють. Засвідчені підписом
судді копії цих документів
приєднуються до справи (ч. 2 ст. 58 КАС
України).

Довіреності від імені органу,
підприємства, установи, організації
видаються за підписом керівника або
іншої уповноваженої на те законом,
положенням, статутом особи і
засвідчуються печаткою цього органу,
підприємства, установи, організації.

Отже, представляти інтереси юридичної
особи має право керівник, або особа,
уповноважена статутом чи довіреністю.
Повноваження керівника підтверджує
документ щодо обрання чи призначення
його на посаду (наказ, рішення,
розпорядження чи указ).

Оскільки позовна заява була подана за
підписом позивача ОСОБА_2, а
оскаржувані ним рішення органу
місцевого самоврядування стосуються
саме інтересів ТОВ «Ніка-Адам», колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог даного позову, оскільки
матеріали даної справи не містять
доказів на підтвердження
представництва позивачем інтересів
юридичної особи ТОВ «Ніка-Адам».

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Христинівського районного
суду Черкаської області від 23 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.