Справа № 807/2311/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2311/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гелетей А.В.,

сторін та осіб, які беруть участь у
розгляді справи:

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідачів 1, 2 - Шпілька
І.А.,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Белла
Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_5 до Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області, головного
спеціаліста відділу реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області Шпілька Ігоря
Андрійовича, комунального унітарного
підприємства «Свалявське районне бюро
технічної інвентаризації», провідного
інженера з якості комунального
унітарного підприємства «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації» Головнича Семена
Семеновича, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_7
про оскарження правового акту
індивідуальної дії та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася у
Закарпатський окружний
адміністративний суду з позовною
заявою до Свалявського районного
управління юстиції Закарпатської
області (далі - відповідач 1), головного
спеціаліста відділу реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області Шпілька Ігоря
Андрійовича (далі - відповідач 2),
комунального унітарного підприємства
«Свалявське районне бюро технічної
інвентаризації» (далі - відповідач 3),
провідного інженера з якості
комунального унітарного підприємства
«Свалявське районне бюро технічної
інвентаризації» Головнича Семена
Семеновича (далі - відповідач 4), третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_7 (далі - третя особа),
якою просить: 1) визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора Шпільки Ігоря Андрійовича
про державну реєстрацію прав ОСОБА_7 на
нерухоме майно реєстраційний номер
0 - житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1; 2) визнати протиправним та
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно індексний
номер 2012064, виданий 04.04.2013 року ОСОБА_7 на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; 3)
зобов'язати державного реєстратора
Шпільку Ігоря Андрійовича внести
відповідний запис до Державного
реєстру прав про скасування державної
реєстрації прав ОСОБА_7 на нерухоме
майно - житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1; 4) визнати протиправним та
скасувати виготовлений 02 квітня 2013
року КУП «Свалявське РБТІ» технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги у повному обсязі з мотивів
наведених у позовній заяві та просили
суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідачів 1 і 2 у
судовому засіданні заперечив проти
заявлених позовних вимог у повному
обсязі з мотивів наведених у письмових
запереченнях та просив відмовити
позивачу в задоволені позову повністю.

Відповідач 3 та 4 у судове засідання
04.12.2014 р. не з'явилися, не забезпечили
явки свого уповноваженого
представника не повідомили суд про
причини не прибуття у судове засідання,
хоча судом вжито заходів для належного
їх повідомлення про дату, місце і час
судового засідання.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача у судому
засіданні заперечувала проти
заявлених позовних вимог у повному
обсязі та просла суд відмовити в
задоволені позову повністю.

Заслухавши пояснення представників
позивача, представника відповідачів 1, 2
та представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача,
розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року
реєстраційною службою Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області було видано
ОСОБА_7 Свідоцтво про право власності
на нерухоме майно індексний номер 2012064
по об'єкту нерухомого майна - житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с.11).

Як вбачається із матеріалів справи,
після проведення геодезичної зйомки та
виготовлення ТОВ «Зодчий і К» плану меж
земельної ділянки, встановлено, що
житловий будинок за АДРЕСА_1 частково
розташований на земельній ділянці
площею 0,12 га для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого селянського господарства
за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває у
приватній власності ОСОБА_5, згідно
державного акту на право приватної
власності на землю ІІІ-ЗК № 028954,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на праві приватної
власності на землю 21.03.1997 року за № 836
(а.с.12,13).

У відповідності до вимог статті 14
Конституції України встановлено, що
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, ОСОБА_7 подано
до Свалявського районного суду
Закарпатської області позовну заяву
про визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю
та скасування реєстрації, в прохальній
частині якої ОСОБА_7 просить визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю виданий
21.03.1997 року на прізвище ОСОБА_5,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 836 та скасувати
його реєстрацію (а.с.14,15).

16 квітня 2014 року ухвалою судді
Воловецького районного суду
Закарпатської області прийнято до
свого провадження передану із
Свалявського районного суду
Закарпатської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_7 до Свалявської
міської ради про визнання недійним
державного акту на право приватної
власності на землю та скасування
реєстрації (а.с.16).

19 березня 1992 року Виконавчим комітетом
Свалявської міської ради ухвалено
рішення за № 91 «Про надання дозволу на
проведення добудов до житлових
будинків громадянам м. Свалява». Згідно
вищенаведеного рішення, виконком
Свалявської міської ради вирішив
відмінити п.12 рішення міськвиконкому №
234 від 22.11.1990 року про надання дозволу на
перебудову будинку по АДРЕСА_1
громадянину ОСОБА_8 у зв'язку з
даруванням даного будинку (договір
дарування № 2375 від 25 жовтня 1991 року) та
надати дозвіл на перебудову 2-х
поверхового житлового будинку на
старому місці по АДРЕСА_1 громадянину
ОСОБА_9 (а.с.76,108).

04 квітня 2013 року державним
реєстратором реєстраційної служби
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області Шпілька
Ігорем Андрійовичем за індексним
номером: 2012064 було видано громадянину
ОСОБА_7 Свідоцтво про право власності
на об'єкт нерухомого майна - житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.77).

Згідно договору про надання послуг за
№ 134 від 01.04.2013 року громадянином ОСОБА_7
було укладено договір із комунальним
унітарним підприємством «Свалявським
районним бюро технічної
інвентаризації» щодо виготовлення
технічної інвентаризації оцінки
житлового будинку, споруд, технічного
паспорту (а.с.97-98).

Відповідно до акту здачі-приймання
виконаних робіт (надання послуг) 02
квітня 2013 року технічну інвентаризацію
передано ОСОБА_7 (а.с.99).

У відповідності до договору
купівлі-продажу незакінченого
будівництва 11 грудня 1998 року ОСОБА_7
придбав в ОСОБА_9 об'єкт незавершеного
будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.114).

Згідно статті 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
встановлено, що у Державному реєстрі
прав реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а також
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення. Якщо
законодавством передбачено прийняття
в експлуатацію об'єкта нерухомого
майна, державна реєстрація прав на
такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Зокрема державним реєстратором
порушено вимоги даної норми, оскільки
державна реєстрація прав на об'єкт
нерухомого майна передбачена після
прийняття його в експлуатацію
установленому законодавством порядку.

У відповідності до вимог пункту 26
Постанови Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року за № 703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

У порушення вимог даного пункту
Постанови державним реєстратором не
враховано, що серед переліку
документів, які подаються для
отримання свідоцтва на право власності
на нерухоме майно, зокрема подаються
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності на нерухоме майно.

Судом також встановлено, що необхідним
є подання документу, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
відповідність закінченого будівництва
об'єкта проектної документації,
державним будівельним нормам,
стандартам і правилам. Таким чином
документами відповідно до порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року за № 461, є
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрована в
установленому порядку Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області натомість
повідомлено, що за даними реєстру
відсутня інформація щодо реєстрації
дозвільних документів на житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відділом містобудування та
архітектури Свалявської районної
державної адміністрації Закарпатської
області повідомлено, що в архіві
відсутні будівельний паспорт на
будівництво (добудову, реконструкцію)
даного житлового будинку та рішення
про введення (прийняття) в експлуатацію
будинку за період з 1990 року по квітень
2014 року (а.с.18).

У відповідності до вимог пункту 3.25
чинних будівельних норм
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»,
затверджених Наказом
Держкоммістобудування від 17.04.1992 року
за № 44 передбачено, що для догляду за
будівлями і здійснення їх поточного
ремонту відстань до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступної
конструкції стіни треба приймати не
менше 1,0 м. При цьому повинно бути
забезпечене влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних
ділянок.

В супереч цим вимогам житловий будинок
ОСОБА_7 збудований не на відстані 1
метра від межі сусідньої ділянки, а
навпаки, - частково захоплено близько 2,2
метри земельної ділянки позивача. Слід
зазначити, що ОСОБА_7 не забезпечив
своїй сусідці ОСОБА_5 запобігання стоку
атмосферних опадів - дощу та снігу з
покрівлі власного житлового буднику на
територію позивача.

Згідно вимог статті 376 Цивільного
кодексу України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. 5. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне
будівництво, має право на
відшкодування витрат на будівництво,
якщо право власності на нерухоме майно
визнано за власником (користувачем)
земельної ділянки, на якій воно
розміщене.

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.
Особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
слід зазначити, що ОСОБА_7 провів
добудову житлового будинку на
земельній ділянці, яка не була йому
віддана, частково - на земельній
ділянці, що перебуває у власності
позивача без дозволу чи згоди на те
саме позивача, а державний реєстратор
прийняв рішення про державну
реєстрацію прав ОСОБА_7 на житловий
будинок та видачі свідоцтва - діяв
протиправно.

Відповідно до пункту 3 Висновків
Верховного Суду України від 01.02.2014 року,
викладені в постановах, ухвалених за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.355 Цивільного
процесуального кодексу України, за II
півріччя 2013 р. передбачено, що у
розумінні ч.1 ст.376 ЦК України
самочинним будівництвом є не тільки
новостворений об'єкт, а й об'єкт
нерухомості, який виник у результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови вже існуючого
об'єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт від
органів архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на
який власником (власниками) раніше
отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу
яких входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти, не є об'єктами права власності
(ч.2 ст.376 ЦК України), а тому не можуть
бути предметом поділу (виділу) згідно з
нормами статей 364, 367 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, в цій частині
позовних вимог, позов слід
задовольнити, а ось, стосовно інших
вимог позивача слід відмовити йому,
оскільки на основі матеріалів
адміністративно справи та поданих
представниками позивача під час
судового засідання доказів, суд не
вбачає, необхідності скасовувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, зобов'язувати
державного реєстратора робити
відповідні реєстраційні дії, так як,
якщо рішення державного реєстратора
визнати недійсним, всі попередні
рішення випливуть зі змісту цієї
вимоги, а отже позов слід задовольнити
частково.

Керуючись статтями 11, 17, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області,
головного спеціаліста відділу
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області Шпілька
Ігоря Андрійовича, комунального
унітарного підприємства «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації», провідного інженера з
якості комунального унітарного
підприємства «Свалявське районне бюро
технічної інвентаризації» Головнича
Семена Семеновича, третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_7 про оскарження правового акту
індивідуальної дії та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Скасувати рішення головного
спеціаліста відділу реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області Шпілька Ігоря
Андрійовича від 04.04.2013 року про
державну реєстрацію прав ОСОБА_7 на
нерухоме майно реєстраційний номер
0.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з для її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяД.В. Іванчулинець