Справа № 820/18128/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.Справа № 820/18128/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Борисенка
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Громадянина Азербайджану
ОСОБА_4 на ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
13.11.2014р. по справі № 820/18128/14

за позовом Громадянина
Азербайджану ОСОБА_4

до Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області , Державної
міграційної служби України

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - громадянин Азейбарджану
ОСОБА_4, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної міграційної
служби України, Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, в якому просив
суд: скасувати рішення Державної
міграційної служби України від 01.07.2014 р.
№ 23-14; скасувати наказ Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
від 06.12.2014 р. № 312; зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
прийняти рішення про оформлення
документів для вирішення про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту ОСОБА_4.

Одночасно з позовною заявою, позивачем
до Харківського окружного
адміністративного суду надано
клопотання про поновлення строку на
звернення до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.11.2014 року
у задоволенні клопотання позивача
громадянина Азербайджану ОСОБА_4 про
поновлення строку на звернення до суду
по справі за адміністративним позовом
громадянина Азербайджану ОСОБА_4 до
Державної міграційної служби України,
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - відмовлено.

Адміністративний позов громадянина
Азербайджану ОСОБА_4 до Державної
міграційної служби України, Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - залишено без
розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
13.11.2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, позивач, зокрема, посилається
на порушення судом першої інстанції
приписів ч. 9 ст. 12 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 99, ч. 1 ст. 100, ч. 1 ст. 102
Кодексу адміністративного судочинства
України, ч. ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного
кодексу України, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про залишення
адміністративного позову без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом, передбачений ст. 12 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту", без поважних
причин.

За висновком суду першої інстанції,
позивачем не доведено поважність
причин пропуску строку звернення до
суду, що зумовило застосування судом
наслідків пропущення строку звернення
до суду, визначених ст.100 КАС України, та
відповідно залишення
адміністративного позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Таким чином, дотримання строку
звернення з позовом є однією з умов для
реалізації права на подання позову у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними).

Частиною 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Виходячи із положень вищенаведеної
правової норми, колегія суддів дійшла
висновку, що в окремих випадках строк
звернення до суду може встановлюватися
спеціальними законами.

Законом України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" 08.07.2011 р. №3671-VI
(далі - Закон) регулюються суспільні
відносини у сфері визнання особи
біженцем, особою, яка потребує
додаткового або тимчасового захисту,
втрати та позбавлення цього статусу, а
також встановлення правового статусу
біженців та осіб, які потребують
додаткового захисту і яким надано
тимчасовий захист в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту", рішення про
відмову в прийнятті заяви про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту, про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, протягом п'яти робочих днів з
дня отримання повідомлення про відмову
можуть бути оскаржені в установленому
законом порядку до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту, а також до суду у
строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 9 ст. 12 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
особа, яка отримала повідомлення про
відхилення скарги про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, і не використала права на його
оскарження до суду протягом п'яти
робочих днів, повинна залишити
територію України в установлений
строк, якщо вона не має інших законних
підстав для перебування в Україні,
встановлених Законом України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства".

Крім того, пунктом 19 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду від
25.06.2009 р. № 1 "Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженця
та особи, яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні" (в редакції від
15.05.2014 р.) визначено: "Судам необхідно
враховувати, що строк у п'ять робочих
днів для оскарження рішення про
відмову в прийнятті заяви про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту, або про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, встановлений частиною першою
статті 12 Закону України "Про біженців
та осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту", застосовується
як для подання скарги до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту, так і до строків
звернення до суду з позовною заявою.
При цьому судам необхідно враховувати,
що цей строк починається з дня
отримання повідомлення про таку
відмову та не включає вихідні та
святкові дні. Водночас судам слід мати
на увазі, що цей строк не є абсолютним,
він може бути поновлений за правилами
статті 100 КАС України."

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що для оскарження
спірного наказу відповідача діючим
законодавством встановлений 5-ти
денний строк, який обчислюються з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про його існування.

Встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Наслідки пропуску строку звернення до
адміністративного суду визначені у ст.
100 цього Кодексу, за приписами частини 1
якої адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України
встановлено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання , так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм права
свідчить про те, що залишення позову
без розгляду, у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду, може мати
місце тільки при встановленні обставин
щодо початку перебігу строку звернення
до суду, зокрема, обставин, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів та з'ясування причин
пропуску цього строку.

Матеріали справи свідчать, що до
Харківського окружного
адміністративного суду позивач
звернувся з даним позовом 03 листопада
2014 року, в якому просить скасувати
рішення Державної міграційної служби
України від 01.07.2014 р. № 23-14 про
відхилення скарги про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту та наказ Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області від 06.12.2014 р. № 312
про відмову в оформленні документів
для вирішення питання щодо визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту.

Як зазначає позивач у своїй позовній
заяві, він отримав 09.12.2013 року
повідомлення Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області № 8/1-290, у якому
було зазначено про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання про визнання біженцем, або
особою, яка потребує додаткового
захисту та 16.07.2014 року отримав
повідомлення Державної міграційної
служби України № 31 про відхилення
скарги про відмову в оформленні
документів для вирішення питання щодо
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту.

Таким чином, позивач повинен був
звернутися до суду з відповідним
позовом протягом п'яти робочих днів, з
моменту отримання повідомлення про
результати розгляду його скарги тобто
до 23.07.2014 року включно.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 7 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України, одним з
принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах є офіційне
з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частини четвертої статті 11
КАС України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Як свідчать матеріали справи, під час
розгляду справи судом першої інстанції
з'ясовувалось питання щодо наявності у
позивача поважних причин пропуску
строку звернення до суду.

Так, судом встановлено, що позивач
звертався з відповідним позовом до
Державної міграційної служби України
та Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області 22.07.2014 року, тобто в
межах строку встановленого ст. 12 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту", та ухвалою
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
було відкрито провадження у справі №
820/13698/14. Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
у справі № 820/13698/14 адміністративний
позов громадянина Азербайджану ОСОБА_4
до Державної міграційної служби
України, Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії залишено без розгляду у зв'язку із
її відкликанням.

Крім того, позивач звертався до суду з
аналогічним позовом 08.10.2014 року, 20.10.2014
року, 28.10.2014 року та відповідно до ухвал
Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2014 року,
21.10.2014 року та 30.10.2014 року по справам №
820/17267/14, № 820/17584/14, № 820/17961/14,
адміністративний позов громадянина
Азербайджану ОСОБА_4 до Державної
міграційної служби України, Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії залишено без
розгляду 2 рази та повернено позовну
заяву, у відповідності до вимог КАС
України.

Оскільки первинний позов подано у
встановлений строк, позивач, з
посиланням на ч. 2, ч. 3 ст. 263 Цивільного
кодексу України, просить суд поновити
строк звернення до суду з даним
адміністративним позовом, що
пропущений з поважних причин.

Слід зазначити, що поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем ні до суду першої
інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції не надано жодних доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що ч.3 ст.155 КАС
України передбачено право особи на
звернення до адміністративного суду
повторно у загальному порядку. Разом з
тим, залишення позовної заяви без
розгляду у розумінні ч.3 ст.155 КАС
України жодним чином не передбачає
автоматичного поновлення
установленого строку звернення до
адміністративного суду, а тому колегія
суддів вважає безпідставними
посилання позивача на ч. 2, ч. 3 ст. 264
Цивільного кодексу України, оскільки
дана норма не розповсюджується на
спірні правовідносини. Реалізація
особою права на звернення до
адміністративного суду повторно у
загальному порядку може бути здійснена
у межах визначеного строку (який у
даному випадку становив 5 днів). А
відтак, саме по собі залишення
первинної позовної заяви без розгляду
не може розглядатися судом як поважна
причина пропуску строку звернення до
суду.

Відповідно до положень, передбачених ч.
1, 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть
участь у справі, мають рівні
процесуальні права і обов'язки та
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Крім наявних прав особи, що беруть
участь у справі, наділені також певними
обов'язками, що кореспондують
процесуальним правам інших осіб, та
дають змогу здійснювати ефективний
розгляд справи судом. При цьому
процесуальні права і обов'язки
будь-якої особи, яка бере участь у
справі, не можуть визнаватися більш або
менш важливими ніж права і обов'язки
другої особи, яка бере участь у справі.

Як вже було зазначено, поважними
причинами визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

З аналізу вище викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не надав доказів щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, оскільки попередні
звернення до суду, з урахуванням заяви
позивача про залишення
адміністративного позову без розгляду,
свідчать про неналежне виконання
позивачем своїх обов'язків та
зловживання наданими законодавством
правами.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Приймаючи до уваги неодноразове
звернення позивача до суду з одним і
тим же адміністративним позовом без
дотримання вимог, передбачених КАС
України, за відсутності поважних
причин пропуску строку, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про
необхідність залишення без розгляду
адміністративного позову у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
13.11.2013 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги позивача колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина
Азербайджану ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 13.11.2014р. по
справі № 820/18128/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 26.12.2014 р.