Справа № 2а-9326/09
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 р. Справа № 2566/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Дрогобицької
міської ради Львівської області на
постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18 вересня 2009 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради Львівської
області, управління Державного
казначейства України в Дрогобицькому
районі Львівської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 31.07.2009 року звернулася в суд з
адміністративним позовом в якому
просить зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити недоплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01.04.2007 року по 22.10.2007 року.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18 вересня 2009 року у справі
№2а-9326/09 позов задоволено частково.
Визнано дії протиправними, зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку передбачену ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
виключно законом України про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків (ст.95 Конституції України)
та щорічно затверджуються асигнування
для головних розпорядників коштів.
Нормами законів України про Державний
бюджет України на відповідний рік
встановлений розмір допомог,
компенсацій та гарантій всім
категоріям громадян, які мають право на
її одержання. Відповідно Кабінетом
Міністрів України затверджено
механізм надання, порядок та джерело
виплати по кожній категорії громадян у
межах коштів передбачених законами
України про Державний бюджет України
на відповідний рік. Для виплати
допомоги у збільшених розмірах
необхідне внесення змін до
вищезазначених Законів в частині
збільшення видатків. Таким чином,
керуючись нормами Бюджетного кодексу
України та законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік згідно яких
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
відповідні видатки за загальним фондом
бюджету тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
а тому допомога позивачу призначена і
виплачена вірно.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач являється матір'ю ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 і фактично здійснює догляд
за дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи як
особа, що фактично здійснює догляд за
дитиною, за період з 09.07.2007 року по 22.10.2007
року позивач отримала щорічну грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, встановленому законом України
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано
неконституційними абз.3 ч.2 ст.56, п.п.7, 14
ст.71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими було
зупинено ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» та ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх положення, що визнані
неконституційними втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п.п.5, 6 резолютивної частини
вищенаведеного рішення, воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, розрахунок зазначеної
допомоги в 2007 році необхідно проводити
в розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років з 9 липня.

Згідно ст.13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
не застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно (ч.1 ст.14
вищенаведеного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років, визначається на момент
виплати допомоги згідно із законом
України про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» (в
редакції від 09.07.2007 року) затверджено на
2007 рік прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років: з 1 січня - 434,00 гривень,
з 1 квітня - 463,00 гривень, з 1 жовтня - 470,00
гривень.

Відповідач відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України (в редакції до 07.07.2010 року) на
застосуванні строку звернення до
адміністративного суду встановленого
ст.99 ч.1 КАС України (в редакції до 07.07.2010
року), що є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
не наполягав.

Враховуючи наведене вище колегія
суддів вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, а саме
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 року по 22.10.2007
року включно.

Також, колегія суддів, вважає за
належне зазначити, що покликання
відповідача на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», здійснюється за рахунок
бюджетних коштів, тому виплата
допомоги у збільшених розмірах буде
можливою тільки після виділення
відповідних коштів з Державного
бюджету України є безпідставними,
оскільки відсутність бюджетних
асигнувань для задоволення вимог
позивача до уваги взяти не можна, так як
невиконання чи неналежне виконання
законів про виплати через відсутність
грошей не є підставою для виправдання
недоплати грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.1 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198 п.3, 202 п.1,
205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18 вересня 2009 року у справі
№2а-9326/09 скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради Львівської
області щодо ненарахування і невиплати
в користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 9 липня 2007 року по 22
жовтня 2007 року включно, згідно ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», в розмірі, що
обчислюється відповідно до
встановленого ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради Львівської
області нарахувати і виплатити в
користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 9 липня 2007 року по 22
жовтня 2007 року включно, згідно ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», в розмірі, що
обчислюється відповідно до
встановленого ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, з врахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М.
Старунський

Судді
В.М.
Багрій

М.П. Кушнерик