Справа № 2а-7/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа № 88904/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

позивача - ОСОБА_1;

третьої особи - ОСОБА_2;

представника третьої особи - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 15 липня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Усть-Чорнянської
селищної ради третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про скасування рішення та протоколу, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2010 року Тячівським районним
судом Закарпатської області
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 до Усть-Чорнянської селищної
ради третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання протиправним та скасування
рішення 22-ї сесії 5-го скликання
Усть-Чорнянської селищної ради № 791 від
21 травня 2010 року та протоколу № 2 від 25
березня 2010 року; зобов'язання
відповідача прийняти на черговій сесії
Усть-Чорнянської селищної ради рішення
про затвердження технічної
документації ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що позивачами надано
відповідачу всі документи, технічну
документацію, рішення ради від 1997 року,
абрис - схему та інші документи для
затвердження технічної документації,
однак замість затвердження відповідач
прийняв оскаржуваний протокол № 2 про
погодження меж та затвердив його
рішенням № 791 від 21 травня 2010 року.

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 15 липня 2011
року позов задоволено. Визнати
протиправними та скасовано рішення 22-ї
сесії 5-го скликання Усть-Чорнянської
селищної ради № 791 від 21 травня 2010 року
та протокол № 2 від 25 березня 2010 року.
Зобов'язано Усть-Чорнянську селищну
раду на черговій сесії
Усть-Чорнянської селищної ради
розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про
затвердження технічної документації.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позов слід задовольнити повністю з тих
підстав, що земельна ділянка позивачів
на 210 кв. метрів більша ніж у ОСОБА_2

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, третьою особою - ОСОБА_2,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову, залишити
позовну заяву без розгляду та закрити
провадження в справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що суд першої
інстанції зобов'язує Усть-Чорнянську
селищну раду на черговій сесії
розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про
затвердження технічної документації,
проте в акті встановлення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки від 28 листопада 2008 року
підроблено підпис ОСОБА_2, відтак суд
зобов'язує селищну раду прийняти
завідомо неправомірне рішення.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги
апеляційної скарги заперечив та
просить відмовити в її задоволенні.

Третя особа та представник третьої
особи, у судовому засіданні, вимоги
апеляційної скарги підтримали та
просять таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196
КАС України, вважає можливим
здійснювати розгляд справи за їхньої
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, третьої особи та її
представника, дослідивши матеріали
справи та проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Здійснивши перевірку висновків суду
першої інстанції щодо відповідності
оскаржуваного рішення та протоколу
селищної ради вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими та вважає за
необхідне зазначити наступне.

Органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина третя статті 140, частина перша
статті 144 Конституції України).

Акти органів місцевого самоврядування
та їх посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(Частина десята статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують, крім передбачених в
Конституції України, й інші питання
місцевого значення, віднесені законом
до їхньої компетенції.

Зокрема, згідно з Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
питань місцевого значення належить
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; е)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: зміни
цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону; надання в
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості). Надання у користування
земельної ділянки, межі якої
встановлені в натурі (на місцевості),
без зміни її цільового призначення,
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
згідно рішення 7-ї сесії 5-го скликання
Усть-Чорнянської селищної ради
Тячівського району від 23 лютого 2007 року
№ 166 отримали дозвіл на збір матеріалів
попереднього погодження щодо передачі
у приватну власність земельної
ділянки, після виготовлення технічної
документації позивачі звернулися в
селищну раду із заявою про її
погодження.

Рішенням № 791 двадцять другої сесії V
скликання Усть-Чорнянської селищної
ради Тячівського району від 21 травня 2010
року «Про затвердження Протоколу № 2
постійної комісії з питань охорони
навколишнього середовища,
раціонального використання природних
та земельних ресурсів, рекреації
гірської зони Усть-Чорнянської
селищної ради від 25 березня 2010 року»
розглянуто заяву громадян селища
Усть-Чорна, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4
про затвердження технічної
документації на черговій сесії
Усть-Чорнянської селищної ради
вирішено затвердити Протокол № 2
постійної комісії з питань охорони
навколишнього середовища,
раціонального використання природних
та земельних ресурсів, рекреації
гірської зони Усть-Чорнянської
селищної ради від 25 березня 2010 року;
пропонувати жителям АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 виготовити технічну
документацію згідно протоколу № 2 від 19
лютого 2007 року, в якому ширина
земельної ділянки 20,34 м (двадцять
метрів 34 сантиметрів) від АДРЕСА_1 та
рішення № 178 від 23 лютого 2007 року
Усть-Чорнянської селищної ради;
затвердити виготовлену технічну
документацію із землеустрою щодо
передачі у приватну власність земельну
ділянку на черговій сесії
Усть-Чорнянської селищної ради;
контроль за виконанням рішення
покласти на постійну комісію з питань
охорони навколишнього середовища,
раціонального використання природних
та земельних ресурсів, рекреації
гірської зони.

Згідно протоколу № 2 засідання комісії
з питань охорони навколишнього
середовища, раціонального
використання природних та земельних
ресурсів, рекреації гірської зони від 25
березня 2010 року «Про розгляд заяви щодо
затвердження технічної документації
на черговій сесії Усть-Чорнянської
селищної ради громадянам ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 жителям АДРЕСА_1 » земельна
комісія вирішила пропонувати жителям
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виготовити
технічну документацію згідно
протоколу № 2 від 19 лютого 2007 року,
рішення № 178 від 23 лютого 2007 року
Усть-Чорнянської селищної ради та
постанови Тячівського районного суду
від 03 липня 2007 року, шириною 20,34 м. від
АДРЕСА_1; погодити технічну
документацію у всіх відповідних
інстанціях та з суміжними
землекористувачами; подати погоджену
технічну документацію на затвердження
сесії Усть-Чорнянської селищної ради.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно постанови Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 03 липня 2007 року, в задоволенні
позову ОСОБА_5 до Усть-Чорнянської
селищної ради, третьої особи на стороні
відповідача без заявлення самостійних
вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення Усть-Чорнянської селищної ради
від 23 лютого 2007 року № 166 відмовлено.

Вищезгаданою постановою встановлено,
що ширина земельної ділянки позивача
становить 20,34 м, площа - 0,065 га.

Посилання позивачів на акт
встановлення та погодження зовнішніх
меж земельної ділянки від 28 листопада
2008 року, підписаний ОСОБА_2 як на
підтвердження ширини земельної
ділянки 22,22 м, судом апеляційної
інстанції до уваги не береться з огляду
на наступне.

Ст. 56 Закону України «Про землеустрій»
визначено, що технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, крім поділу та об'єднання
земельних ділянок, включає:
пояснювальну записку, технічне
завдання на складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
копії заяв фізичних або клопотання
юридичних осіб, матеріали польових
геодезичних робіт і план земельної
ділянки, складений за результатами
кадастрової зйомки; рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про надання або
передачу земельної ділянки у власність
або надання в користування, у тому
числі на умовах оренди; акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання; акт перенесення в натуру
(на місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон і зон особливого режиму
використання земель за їх наявності;
кадастровий план земельної ділянки;
перелік обмежень прав на земельну
ділянку і наявні земельні сервітути.

Отже, ст. 56 Закону України «Про
землеустрій» містить чітко визначений
перелік документів, які включає
технічна документація із землеустрою,
однак такого документа як протокол
(акт) встановлення та погодження меж
між землевласниками та
землекористувачами, технічна
документація із землеустрою, що
посвідчує право на земельну ділянку, не
містить.

Таким чином підписання акта погодження
меж самостійного значення не має, воно
не призводить до виникнення, зміни а бо
припинення прав на земельну ділянку, як
і будь-яких інших прав у процедурі
приватизації. З огляду на це, слід
вважати, що спір про право у випадку не
підписання акта погодження меж
відсутній, позовні вимоги з цього
приводу судами розглядатися не
повинні. Спір може виникнути в
подальшому - коли уповноважений орган
приймає (не приймає) рішення щодо
надання земельної ділянки у власність
або користування з підстав відсутності
погодження.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг частково
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Тячівського районного суду
Закарпатської області від 15 липня 2011
року в справі № 2а-7/11 - скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 до Усть-Чорнянської селищної
ради третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
скасування рішення та протоколу -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160
КАС України, складення постанови в
повному обсязі відкладено - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Постанову складено в повному обсязі 15
грудня 2014 року.