Справа № 809/2883/13а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/1807/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Большакової О.О.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
Сохана В.Є.,

представників третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області, гаражного
кооперативу «Соколи» та ОСОБА_5 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2014 року в адміністративній
справі № 809/2883/13-a за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Х-Адванс» до реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - гаражний кооператив
«Соколи» та ОСОБА_5, про скасування
рішення та зобов'язання до вчинення
дій,

В С Т А Н О В
И В :

У вересні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Х-Адванс»
(надалі - ТОВ «Х-Адванс») звернулося до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом та, з уточненням позовних
вимог, просило визнати недійсним і
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області (надалі -
Реєстраційна служба) за № 2766445 від
31.05.2013 року про проведення державної
реєстрації права приватної власності
на гараж, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2 за ОСОБА_5, відкриття розділу у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та відкриття
реєстраційної справи на об'єкт
нерухомого майна.

Зобов'язати Реєстраційну службу
забезпечити внесення до Державного
реєстру прав на нерухоме майно
відповідний запис про скасування
державної реєстрації речових прав на
зазначений вище гараж за ОСОБА_5

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржили Реєстраційна
служба, гаражний кооператив «Соколи»
(надалі - ГК «Соколи») та ОСОБА_5, які
вважають, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права
й за невідповідності висновків суду
обставинам справи. Тому, з підстав,
викладених в апеляційних скаргах,
просили скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційні скарги не належать до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Х-Адванс» є
власником земельної ділянки площею 6,2207
га на підставі державного акта серії ЯМ
№ 657804 (т.1 а.с.13).

На вказаній земельній ділянці
розташований гараж, на який було
проведено реєстрацію права власності
за ОСОБА_5, з чим позивач не
погоджується.

Відповідно до частини другої статті 30
Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
(надалі - Закон № 1952-IV) дії або
бездіяльність державного реєстратора,
державного кадастрового реєстратора,
нотаріуса, державного виконавця можуть
бути оскаржені до суду.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Одним
з шляхів захисту прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки є
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування (стаття 152 Земельного
кодексу України).

Як видно із витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності та
інформаційної довідки за № 10597512 з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 10.10.2013 року, 30.05.2013 року
державним реєстратором Реєстраційної
служби Лозовою Х.О. проведено державну
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна: гараж, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2, форма
власності: приватна, розмір частки: 1/1,
власник: ОСОБА_5 (том 1, а.с.34, 96).

Вказаний гараж є новозбудованим,
реєстрацію права власності на нього
здійснено вперше.

Реєстрацію права власності на вказане
майно було проведено на підставі таких
документів:

- заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень № 3914 від 30.05.2013 року,
реєстраційний № 1364523;

- технічного паспорта б/н, виданого
17.04.2013 року ОКП «Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації», на гараж № НОМЕР_1, ряд
№ 4, ділянка 2;

- довідки за № 51/01-04 від 12.04.2013 року,
виданої ГК «Соколи» про право
власності на цей гараж, рік побудови -
2006 рік;

- витягу із протоколу № 7 від 31.03.2013 року
про затвердження списку
членів/асоці-йованих членів ГК
«Соколи», згідно із яким ОСОБА_5 є
членом кооперативу, дата вступу до
кооперативу - 31.03.2013 року, відомості про
об'єкт нерухомого майна - гараж;

- копій паспорта та картки платника
податків ОСОБА_5;

- копії паспорта представника ОСОБА_4;

- витягу з угоди про надання послуг
адвокатом від 12.04.2013 року,

- квитанції про сплату державного мита
за № ПН 12892 від 22.05.2013 року;

що підтверджується карткою прийому
зави № 2699961 від 30.05.2013 року та копіями
цих документів (т.1 а.с.245, 247 - 250, т.2 а.с.1 -
3, 10 - 15).

Також, за поясненнями представника
відповідача та представника ОСОБА_5, до
цих матеріалів було додано копію
договору оренди землі від 16.03.2006 року
(т.2 а.с.4 - 9), хоча такий у картці прийому
заяви не зазначений.

За результатами розгляду заяви та
доданих до неї документів 31.05.2013 року
відповідач прийняв рішення № 2766445 про
державну реєстрацію права приватної
власності на гараж загальною площею 55
кв.м, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2, за ОСОБА_5, на підставі чого
того ж дня видано Свідоцтво про право
власності № 4235181 та витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності за №
4235824 (том 2, а.с.22 - 24).

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що представником ОСОБА_5 не були
надані державному реєстратору усі
документи, що були необхідні для
державної реєстрації права приватної
власності на гараж, а саме - документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку; документ, що засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта; документ, що
підтверджує присвоєння адреси об'єкту
нерухомого майна.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками.

Преамбулою Закону 1952-IV передбачено, що
цей Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Зазначений Закон згідно зі статтею 1
регулює відносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

За частиною тринадцятою статті 15
Закону № 1952-IV порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень встановлює Кабінет Міністрів
України.

Абзацом другим частини другої ції
статті визначено, що перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Кабінет Міністрів України постановою
від 22 червня 2011 року № 703 затвердив
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
Порядок № 703), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'яз-ки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію та необхідні для
такої реєстрації документи, визначені
цим Порядком (пункти 7, 10 Порядку № 703).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 29 Порядку № 703 визначено, що для
проведення державної реєстрації права
власності на новозбудований чи
реконструйований об'єкт нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку,
подає органові державної реєстрації
прав технічний паспорт на такий об'єкт.

Згідно із абзацами другим - третім
пункту 44 Порядку № 703 державна
реєстрація прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
щодо новозбудованого або
реконструйованого нерухомого майна
проводиться за наявності державної
реєстрації речового права на земельну
ділянку, на якій розташоване таке
майно, за заінтересованою особою (крім
випадків проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на квартиру,
житлове чи нежитлове приміщення).

Державна реєстрація права власності на
земельну ділянку з видачею свідоцтва
про право власності на таке майно
проводиться за наявності державної
реєстрації земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

За приписами абзаців першого - шостого
пункту 46 Порядку № 703 для проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав:

документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції квартири, житлового або
нежитлового приміщення);

витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер);

документ, що зазначений у пункті 27
цього Порядку та підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна,
розташований на земельній ділянці (у
разі проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна);

документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта;

документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

Згідно із абзацом другим пункту 4
Порядку № 703 у разі коли законодавством
встановлено вимогу щодо прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна,
державна реєстрація права власності на
нього проводиться після прийняття
такого об'єкта в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на об'єкти
нерухомого майна, збудовані в
результаті діяльності житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу,
заявник, крім документів, що зазначені
в абзацах першому - шостому пункту 46
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав:

затверджений загальними зборами
кооперативу список членів та/або
асоційованих членів кооперативу;

документ, що підтверджує викуп членом
та/або асоційованим членом кооперативу
квартири, дачі, гаража, іншої будівлі,
споруди або приміщення (абзаци перший -
третій пункту 48 Порядку № 703).

Із аналізу вказаних норм права та
фактичних обставин справи видно, що для
реєстрації спірного гаража
представником ОСОБА_5 не були подані, як
уже було зазначено вище, документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, документ, що засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта та документ, що
підтверджує присвоєння адреси об'єкту
нерухомого майна.

Як встановлено судом, спірний гараж
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, в
той час як юридична адреса кооперативу
зазначена: 76006, АДРЕСА_1, а
місцезнаходження земельної ділянки, на
якій розташований гараж: АДРЕСА_3;
вказана земельна ділянка належить
позивачу на праві приватної власності.
Документ, що підтверджував би
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси, заявником не подавався.

Крім того, реєстрацію права власності
на об'єкт нерухомого майна, всупереч
положенням абзацу 2 статті 5 Закону №
1952-IV, пункту 4 та абзацу п'ятого пункту 46
Порядку було проведено за відсутності
документів про прийняття такого
об'єкта в експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

Такий порядок визначено статтею 39
Закону України 17 лютого 2011 року № 3038-VI
«Про регулювання містобудівної
діяльності», згідно із частинами
першою - другою, п'ятою, восьмою якої
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до IV
і V категорій складності, здійснюється
на підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Вказані приписи кореспондують із
пунктами 2, 3, 11 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року за № 461 (надалі - Порядок
№ 461), та пунктами 3.1, 3.10 Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення I
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 19.03.2013 року за № 95 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15 квітня 2013 року за №
612/23144 (надалі - Порядок № 95).

Як підтверджується матеріалами справи,
цільове призначення земельної ділянки,
на якій збудовано спірний гараж - для
обслуговування гаражної стоянки
автомобілів; дозвіл на виконання
будівельних робіт із будівництва
гаража не видавався, тому нього
поширюються вимоги Порядку № 95.

За приписами частини четвертої статті
331 Цивільного кодексу України якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
есплуатації, право власності виникає з
моменту його прийняття до
експлуатації.

Крім того, судом встановлено
відсутність при проведенні
оскаржуваної реєстрації документа, що
посвідчує речове право заявника на
земельну ділянку і витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер).

Наявний у справі договір оренди землі
від 16.03.2006 року не містить відомостей
про кадастровий номер земельної
ділянки; договір укладений строком на
один рік і втратив чинність станом на
момент вчинення реєстрації права
власності на спірний гараж.

Варто також зазначити, що цей договір
не зазначений у картці прийому зави за
№ 2699961 від 30.05.2013 року, що дає підстави
вважати, що такий був відсутній на час
вчинення реєстраційних дій, при тому,
що до суду не надано інших документів,
які б підтверджували подання цього
договору до відповідача.

З приводу покликання апелянта ГК
«Соколи» на неналежність відповідача у
справі колегія суддів суду апеляційної
інстації зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 6
Закону № 1952-IV вистему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку
(далі - органи державної реєстрації
прав).

Повноваження органу державної
реєстрації прав визначені статтею 8
Закону № 1952-IV, відповідно до пункту
першого частини першої якої орган
державної реєстрації прав, зокрема,
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстра-ції.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону № 1952-IV державним реєстратором
може бути громадянин України, який має
вищу юридичну освіту, стаж юридичної
роботи не менш як два роки. У випадку,
передбаченому цим Законом, державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт.

За приписами пункту 2 частини другої
статті 9 Закону № 1952-IV державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

З огляду на зазначені норми, а також на
наявну судову практику Верховного Суду
України, зокрема постанови від 14 жовтня
2014 року та 11 листопада 2014 року, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
Реєстраційна служба є належним
відповідачем у справі, тому відсутні
підстави для скасування рішення з
підстав неналежності відповідача та
відмови в задоволенні позову до нього
із цих підстав.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ТОВ
«Х-Адванс» та правомірність
задоволення таких вимог судом першої
інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційні скарги реєстраційної
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області, гаражного
кооперативу «Соколи» та ОСОБА_5
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року в адміністративній справі №
809/2883/13-a - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Р.Й. Коваль

Судді
О.О.Большакова

В.В.Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 22
грудня 2014 року.