Справа № 760/22610/14-а
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-892/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Букіна О.М.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2014 року позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії, в якому просить суд:

- Визнати незаконними дії Відповідача 1
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку Позивачу
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення, за період з 01
вересня 2002 року і до моменту розгляду
даної справи, положень Бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;

- Визнати протиправною бездіяльність
Відповідачів щодо нарахування,
перерахунку та виплати ними Позивачу
неотриманих та недоотриманих сум
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення, передбачених
статтею 48 Закону № 796, за період з 01
вересня 2002 року і до моменту розгляду
даної справи;

- Зобов'язати Відповідача 1 зробити
нарахування, перерахунок Позивачу суму
одноразової компенсації, на підставі, у
порядку та розмірах, встановлених
Законом № 796 у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами, а
саме в розмірі 45 (сорока п'яти)
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплаченої суми
одноразової компенсації;

- Зобов'язати Відповідача 2 зробити
виплату Позивачу суми одноразової
компенсації, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених Законом № 796 у
редакції діючих Законів № 230/96 від 06
червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999
року, № 2638 від 11 липня 2001 року та
пов'язаними із ним Законами, а саме в
розмірі 45 (сорока п'яти) мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
виплаченої суми одноразової
компенсації;

- Зобов'язати Відповідача 1 зробити
нарахування, перерахунок Позивачу суми
щорічної допомоги на оздоровлення, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996
року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638
від 11 липня 2001 року та пов'язаними із
ним Законами, а саме в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 вересня 2002 року і до моменту
розгляду даної справи, з урахуванням
виплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення;

- Зобов'язати Відповідача 2 зробити
виплату Позивачу, суми щорічної
допомоги на оздоровлення, на підставі,
у порядку та розмірах, встановлених
Законом № 796 у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами, а
саме в розмірі 5 (п'яти) мінімальних
заробітних плат, за період з 01 вересня
2002 року і до моменту розгляду даної
справи, з урахуванням виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення;

- Стягнути з Відповідачів у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
позивача суму боргу за компенсаційними
виплатами, що виникла за весь період
порушення та невиконання
Відповідачами вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону № 796;

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, є інвалідом ІІ групи та
згідно ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на одноразову
компенсацію та щорічну допомогу на
оздоровлення, проте, зазначені виплати
були здійснені їй в значно меншому
розмірі.

Вважає, що її права при нарахуванні та
виплаті одноразової компенсації і
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення були порушенні
відповідачами, а тому просила позов
задовольнити.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 21.10.2014 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2014,
позовні вимоги позивача в частині
здійснення перерахунку за 2002-2013 р.
залишено без розгляду, в іншій частині
позову було відкрито скорочене
провадження.

Відповідачам у передбаченому законом
порядку було направлено позовну заяву
та надано строк для подачі письмових
заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації вбачається, що
проти задоволення позову він
заперечує, посилаючись на те, що
позивачу, як постраждалій внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліду 2 групи здійснюється
призначення та виплата щорічної
допомоги на оздоровлення та одноразова
компенсація згідно діючого
законодавства України. Вважає, що
підстави для здійснення перерахунку
позивачу, згідно заявлених вимог,
відсутні та необґрунтовані.

На підставі вищевикладеного просив у
задоволенні позову відмовити.

Із заперечень представника Київського
міського центру по нарахування та
здійсненню соціальних виплат
вбачається, що проти задоволення
позову він заперечує посилаючись на те,
що центр на період виплати не допустив
порушення законодавства, оскільки діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України, а також
постановою Кабінету міністрів України
№562 від 12.07.2005 року.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення. У разі
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного і
обґрунтованого судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання в справі не
проводилось та особи, які беруть участь
у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок по доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи стороні відповідачів необхідно
довести правомірність своїх дій та
бездіяльності.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
особою, постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інвалідом 2 групи.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації з 01.09.2002 року та отримує
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 17.07.2005 року
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до підпункту 4 пункту 2
«Положення про управління праці та
соціального захисту населення», яке
затверджено розпорядженням
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 10.12.2010 № 7,
управління здійснює призначення
соціальної допомоги, компенсацій та
інших соціальних виплат, встановлених
законодавством.

Виплата призначених допомог та
компенсацій здійснюється Київським
міським центром по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат.

Стаття 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» надає право учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС II групи
інвалідності на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат та на одноразову
компенсацію у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, а стаття
62-регламентує, що порядок застосування
цього Закону визначається Кабінетом
Міністрів України, рішення якого,
відповідно статті 117 Конституції
України, є обов'язковим для виконання.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмір одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
при встановленні ІІ гр. складає 284,40 грн.

З листа Управлінні праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації №260/к-326/1-810 від
06.10.2014 року вбачається, що у вересні 2013
року (згідно заяви від 23.09.2013 року)
позивачу призначена одноразова
компенсація за шкоду заподіяну
здоров'ю при встановленні ІІ групи
інвалідності як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в розмірі 284,40 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що
уповноваженими органами державної
влади не внесено змін до чинного
законодавства України стосовно сум
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, підстави для перерахунку
одноразової компенсації у розмірі 45
мінімальних заробітних плат позивачу,
відсутні, а вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню.

Крім того, на виконання положень Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Кабінетом Міністрів України 12.07.2005 року
була видана постанова №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до якої інвалідам 2 групи встановлена
разова щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 120 гривень.

Встановлено, що на підставі
розпорядження від 23.09.2014 року ОСОБА_1 за
2014 рік була нарахована і виплачена
щорічна разова допомога на
оздоровлення у розмірі, передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України
№562.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею ст. 71 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", чітко встановлено, що дія
положень цього Закону не може
зупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Згідно з ст. 63 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
фінансування витрат, здійснюється за
рахунок державного бюджету.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України
визначено, що до видатків, які
здійснюються з Державного бюджету
України, належать, зокрема, видатки на
державні програми з ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного суду України
від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначено, що
суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Постанова Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року на момент
нарахування позивачу разової щорічної
допомоги на оздоровлення була чинною, а
отже підлягала застосуванню
Управлінням праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації.

Починаючи з 01.01.2014 року, Закон України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону
України від 06.07.2014 року №1534-18 не містив
жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року
пряме застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 48 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014
року в редакції Закону України від
03.08.2014 року №1622-18, встановлено, що норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи викладене, а також те, що
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 була призначена
згідно розпорядження від 23.09.2014 року, в
той час як з 16.08.2014 року, розміри пенсій
передбачених ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вже
обмежується вимогами Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» в редакції Закону України від
03.08.2014 року №1622-18, дії Управління
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню і
здійсненню соціальних виплат в частині
нарахування і виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі, передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України № 562 були
правомірними, а тому вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, в позові ОСОБА_1
слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94,159,161,162,163, 183-2, 186 КАС
України, рішенням Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року за № 1-11/2012,
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.

Суддя: