Справа № 826/18747/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал»

до

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 47-48 Т. І), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.09.2014 №9923/10/26-51-15-01-127, згідно якого ТОВ «Нювенчур Капітал» було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року;

- зобов’язати відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «Нювенчур Капітал» (код 39195180) з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 22.09.2014;

- зобов’язати відповідача відобразити задекларовані позивачем показники податкового кредиту та зобов’язань з податку на додану вартість за серпень 2014 року в АІС «Податковий блок».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач у відповідності до положень законодавства склав та направив на адресу контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, однак відповідач протиправно не визнав таку декларацію як податкову. Вважає рішення відповідача про невизнання податкової звітності протиправним та таким, що суперечить положенням Податкового кодексу України, у зв’язку з чим має бути скасоване.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог. Зазначив, що позивач не подав разом з податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2014 року копії реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Зазначене, на думку відповідача, є порушенням положень Податкового кодексу України та підставою для невизнання звітності як податкової. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 23.12.2014 представники сторін відповідача не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 69 Т. І).

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.09.2014 ТОВ «Нювенчур Капітал» подало до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2014 року та додаток №5 «Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Зазначена декларація була прийнята на центральному рівні 22.09.2014 в 12:31:27, що підтверджується копією квитанції №1 та на районному рівні 22.09.2014 о 12:27:31, що підтверджується копією квитанції №2 (а.с. 56, 57 Т.І).

В матеріалах справи наявна копія листа від 25.09.2014 №9923/10/26-51-15-01-127 щодо подання податкової звітності, адресованого ТОВ «Нювенчур Капітал», зі змісту якого видно, що надіслана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року не вважається податковою звітністю, оскільки відсутній реєстр виданих та отриманих податкових накладних (а.с. 39 Т. І).

Позивач, вважаючи протиправними рішення відповідача, оформлене вказаним листом щодо невизнання податкової звітності, оскаржив його до суду та просить зобов’язати відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 22.09.2014, а також зобов’язати відповідача відобразити задекларовані позивачем показники податкового кредиту та зобов’язань з податку на додану вартість за серпень 2014 року в АІС «Податковий блок».

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

У відповідності до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок №678).

Пунктом 5 розділу І Порядку №678 встановлено, що усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою « 0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №678 декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із таких способів на вибір платника податків:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 розділу ІІІ Порядку №678, у складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У відповідності до пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Положеннями пункту 22 розділу ІІІ Порядку №678 передбачено, що податкова звітність, надана платником або його представником (у паперовому вигляді, поштою, засобами електронного зв'язку) та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Податкового кодексу України, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2 розділу II Податкового кодексу України.

Однак, дослідивши наявну в матеріалах справи копію податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року ТОВ «Нювенчур Капітал», суд встановив, що вона містить усі визначені законодавством обов’язкові реквізити та відповідає вимогам вищенаведених положень законодавства.

Згідно пояснень представника відповідача, позивач не подав до контролюючого органу реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2013 року. Дана обставина стала підставою для невизнання поданої ТОВ «Нювенчур Капітал» податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року як податкової та її показники не внесені до електронних баз даних податкової звітності податкових органів, а саме: аналітичної системи «Податковий блок».

У відповідності до пункту 3 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 №708 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок №708) Реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді. Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

Пунктом 6 Порядку №708 встановлено, що реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Положеннями пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, у разі якщо продавець не зареєстрував податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, це у відповідності до положень Податкового кодексу України, може бути підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки такого продавця.

Водночас, неподання до контролюючого органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період в електронному вигляді, не визначене законодавством як підстава для невизнання податкової звітності платника податків.

Крім того, позивач надав до матеріалів справи копії податкових накладних, на підставі яких були сформовані показники у податковій декларації з податку на додану вартість ТОВ «Нювенчур Капітал» за серпень 2014 року (а.с. 70-318 Т. І, а.с. 1-313 Т. ІІ)

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Дані податкової звітності підлягають перевірці контролюючим органом шляхом проведення камеральної перевірки, згідно статті 76 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав для аналізу показників податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Нювенчур Капітал» за серпень 2014 року і неподання копії реєстру виданих та отриманих податкових накладних не могло бути підставою для невизнання податкової звітності.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невизнання вказаної податкової звітності позивача, з огляду на що рішення відповідача від 25.09.2014 №9923/10/26-51-15-01-127, згідно якого податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року ТОВ «Нювенчур Капітал» не визнана як податкова звітність є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов’язання відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «Нювенчур Капітал» з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 22.09.2014, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки матеріали справи свідчать про те, що відповідач прийняв зазначену декларацію з додатками, що підтверджується квитанцією №1.

У відповідності до частини 2 статі 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт протиправності невизнання відповідачем податкової декларації ТОВ «Нювенчур Капітал» з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, дана декларація вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом, тобто 22.09.2014.

Щодо позовних вимог про зобов’язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники податкового кредиту та зобов’язань з податку на додану вартість за серпень 2014 року в АІС «Податковий блок», суд зазначає наступне.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів визначений Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 (далі – Порядок №765).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 11 розділу І Порядку №765 за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Враховуючи те, що судом встановлена протиправність невизнання відповідачем податкової декларації ТОВ «Нювенчур Капітал» з податку на додану вартість за серпень 2014 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов’язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники (дані) у вказаній податковій декларації в електронних базах даних податкової звітності податкових органів, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «Нювенчур Капітал».

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 25.09.2014 №9923/10/26-51-15-01-127, згідно якого товариству з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал» було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

3. Вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал» з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 22.09.2014.

4. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві відобразити задекларовані товариством з обмеженою відповідальністю «Нювенчур Капітал» показники у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками в АІС «Податковий блок».

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський