Справа № 826/4954/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2014 року 09:35
№ 826/4954/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В. при секретарі
судового засідання Дмитрієвій В.В.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного
«Укргазвидобування»доУправління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
областіпровизнання протиправними та
скасування постановВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» (надалі -
Позивач/ПАТ«Укргазвидобування») до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області (надалі -
Відповідач/УДВС ГУЮ у Полтавській
області), в якому просить суд:
1.Визнати протиправними дії
Відповідача з винесення постанови ВП
№42565829 від 20.03.2014 р. про відкриття
виконавчого провадження.
2. Визнати протиправними дії
Відповідача з винесення постанови ВП
№42565383 від 20.03.2014 р. про відкриття
виконавчого провадження.
3. Скасувати постанову Управління ДВС
ГУЮ у Полтавській області від 20.03.2014 р.
ВП №42565829 про відкриття виконавчого
4. Скасувати постанову Управління ДВС
ГУЮ у Полтавській області від 20.03.2014 р.
ВП №42565383 про відкриття виконавчого
5. Судові витрати покласти на
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17.04.2014 р. провадження
по справі було відкрито та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить суд позов задовольнити з
підстав, що були зазначені в позовній
заяві, зокрема вказав на порушення
Відповідачем положень Закону України
«Про виконавче провадження» (надалі -
Закону №606). Водночас, Позивач зазначає
що постанова про стягнення виконавчого
збору №11339638 від 12.03.2014 р. та постанова
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій №11339638 від 12.03.2014 р. було
винесено незаконно, а тому відкриті на
їх примусове виконання виконавчі
провадження №42565383 та №42565829 є також
Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, жодних
заперечень проти позовних вимог та
клопотань, щодо відкладення розгляду
справи або слухання без представника
Відповідача, на адресу суду не
надходило, водночас Відповідач був
повідомлений про дату час та місце
розгляду справи в порядку
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України).
В зв'язку із неявкою представника
Відповідача в судове засідання,
відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС
України розгляд справи продовжено в
письмову провадженні.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, в межах
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку про наступне.
20.03.2014 р. Відповідачем відносно
Позивача було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
№42565829 з примусового виконання
постанови ВДВС Машівського РУЮ у
Полтавській області №11339638 від 12.03.2014 р.
щодо стягнення з Позивача суми
виконавчого збору у розмірі 126 840,41 грн.
Водночас, 20.03.2014 р. Постановою УДВС ГУЮ у
Полтавській області №42565383 відносно
Позивача було відрито виконавче
провадження з примусового виконання
постанови ВПВР УВС ГУЮ у Полтавській
області при стягнення з ПАТ
«Укргазвидобування» витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 51,87
Вважаючи винесені Відповідачем
Постанови про відкриття виконавчих
проваджень №42565829 та №42565383
протиправними Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом для
захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень преамбули
Закону №606, цей Закон визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
В ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на
момент винесення постанови про
відкриття виконаного провадження)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 Закону №606 (в
редакції чинній на момент винесення
постанови про відкриття виконаного
провадження) примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема такими документами є
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
Статтею 19 Закону №606 (в редакції чинній
на момент винесення постанови про
відкриття виконаного провадження)
визначено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в ст.17 цього Закону,
зокрема: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Разом з тим, ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.26 Закону
№606 державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів;наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Таким чином, законодавцем встановлений
вичерпний перелік підстав для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, Позивачем було оскаржено
постанову про стягнення виконавчого
збору №11339638 від 12.03.2014 р. та постанову
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій №11339638 від 12.03.2014 р. до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва
№826/4339/14 від 17.04.2014 р., залишеною без змін
ухвалою Київського адміністративного
апеляційного суду від 02.10.2014 р. позовні
вимоги ПАТ «Укргазвидобування» було
задоволено, скасовано постанову про
стягнення виконавчого збору №11339638 від
12.03.2014 р. та постанову про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій
№11339638 від 12.03.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судом встановлено факт
протиправності винесених постанови
про стягнення виконавчого збору №11339638
від 12.03.2014 р. та постанови про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій
№11339638 від 12.03.2014 р.

З огляду на вище зазначене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
скасування постанов про відкриття
виконавчих проваджень №42565829 та №42565383,
як таких, що були винесені на підставі
виконавчих документів, що були
скасовані.

Водночас, суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправними дій
Відповідача про відкриття виконавчих
проваджень, з огляду на те що станом на
дату винесення постанов про відкриття
виконавчих проваджень №42565829 та №42565383
виконавчі документи, а саме постановою
про стягнення виконавчого збору №11339638
від 12.03.2014 р. та постановою про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій №11339638 від 12.03.2014 р. не
були скасовані, а отже Відповідач мав
право відкрити такі виконавчі
провадження.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до положень ч.3 ст.94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до платіжного доручення №862
від 04.04.2014 р. Позивачем було сплачено
судовий збір за позовні вимоги не
майнового характеру у розмірі 73,08 грн.

Таким чином, сума судових витрат, що
підлягає поверненню у розмірі 36,54 грн.

Керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст.71,
ст.86, ст.158-ст.163, ст.167, ст.254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Управління ДВС
ГУЮ у Полтавській області від 20.03.2014 р.
ВП №42565829 про відкриття виконавчого
провадження.

3. Скасувати постанову Управління ДВС
ГУЮ у Полтавській області від 20.03.2014 р.
ВП №42565383 про відкриття виконавчого
провадження.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» частину судових
витрат що були сплачені, в розмірі 36
(тридцять шість) грн. 54 коп. із
Державного бюджету направлених на
асигнування діяльності Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін