Справа № 2а-4413/10/0770
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-4413/10/0770
Ряд стат. звіту № 8.2.13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року
місто Ужгород

Закарпатський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді Калинич Я.М.

при секретарі Красновій О.Р.

за участю: представника позивача
Репінець С.З.

представника відповідача Ліуша Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Спільного українсько-угорського
підприємства «Геліос»до Ужгородської
міжрайонної

державної податкової інспекції про
визнання недійсним податкового
повідомлення-

рішення № /0/4963 від 28.10.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 24 лютого 2011 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 28
лютого 2011 року.

Позивач звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовом до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №/0/4963 від
28.10.2010 року. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що
відповідачем була проведена невиїзна
документальна перевірка по сплаті
комунального податку за період часу з
20.05.2009 року по 18.10.2010 р. та складено Акт
за №285 від 21.10.2010 року та надіслано
податкове повідомлення рішення від
28.10.2010 року №/0/4963 на штраф в
розмірі 6,24 грн., з посиланням на
підпункт 17.1.7 пункту 17.1 ст. 17 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами". Позивач вважає, що рішення є
неправомірним з огляду на те, що
відповідач не мав права на зміну
призначення платежу, а тому просив суд
визнати зазначене
повідомлення-рішення недійсним.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, що стосуються визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
надав суду письмові заперечення на
позовну заяву. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з Акту про результати
невиїзної документальної перевірки
перевіркою встановлено порушення п.п.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" у
частині несвоєчасної сплати
узгоджених податкових зобов'язань з
комунального податку..

28.10.2010 року відповідачем прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення на суму 6,24 грн. за
несвоєчасну сплату комунального
податку із затримкою сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в
розмірі 12,48 грн. та зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 50 % від зазначеної суми.

Позивач не погоджується з
вказаним податковим
повідомленням-рішенням та просить його
скасувати.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій

дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
(далі за текстом - Закон) органи
державної податкової служби України у
своїй діяльності керуються
Конституцією України, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами органів державної влади.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі за текстом -
КАСУ) передбачає, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем не доведена
правомірність його дій при винесенні
спірного податкового
повідомлення-рішення з огляду на
наступне.

Так, згідно з п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами" від 21 грудня 2000 року N 2181-III
(надалі Закон № 2181), платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Підпунктом 4.1.4. пунктом 4.1 ст. 4 Закону №
2181 визначено, що 4.1.4. Податкові
декларації подаються за базовий
податковий (звітний) період, що
дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому
числі при сплаті місячних авансових
внесків), - протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при
сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім
випадків, передбачених підпунктом "г"
підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60
календарних днів за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року;

г) календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб
(прибуткового податку з громадян), - до 1
квітня року, наступного за звітним.

При огляді в судовому засіданні
платіжних доручень № 259 від 15.07.2010 року
з призначення платежу - «комунальний
податок за 2 квартал 2010 року», №351 від
15.04.2008 року з призначенням платежу -
«комунальний податок за 1 квартал 2008
року», №13 від 28.07.2008 року з призначенням
платежу - «комунальний податок за 2
квартал 2008 року", судом встановлено, що
позивачем були сплачені суми з
відповідним призначенням платежу,
однак відповідач спрямував кошти в
погашення попередньо виниклих сум
податкового боргу, змінивши тим самим
цільове призначення платежів.

Суд констатує, що самостійне
зарахування відповідачем сплачених
платником податку сум у рахунок
податкового боргу або тих податкових
зобов»язань, які не вказані в
призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Оскільки відповідач не довів суду
законну підставу нарахування позивачу
штрафних санкцій, суд задовольняє
вимоги.

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове
рішення, ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 24, 71, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211,212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Спільного
українсько-угорського підприємства
«Геліос»до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №/0/4963 від
28.10.2010 року-задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції за №/0/4963 від
28.10.2010 року на суму 6 /шість/ гривень 24
коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного
українсько-угорського підприємства
«Геліос»витрати по сплаті судового
збору у сумі 3 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня виготовлення повного тексту
постанови.

Суддя
Калинич Я.М.