Справа № 806/4727/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4727/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Капинос О.В., Панкеєвої В.А.,
Лавренчук О.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МОБІЛ-ПЕЙ" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, Державної фіскальної служби
України про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МОБІЛ-ПЕЙ"
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом, в якому з урахуванням заяви
про збільшення та уточнення позовних
вимог просило:

- визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, Державної фіскальної служби
України щодо розірвання договору №
170720141 від 17.07.2014 року про визнання
електронних документів та визнати
вказаний договір чинним, та таким, що
підлягає до виконання;

- визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо необлікування податкової
декларації з податку на додану
вартість за жовтень, листопад 2014 року
як документів податкової звітності з
усіма зазначеними в такій декларації
та додатках до неї показниками та
зобов'язати внести їх показники до
електронної бази даних звітності, що
ведеться в податкових органах на
основі показників звітних документів
платників податків - датою подання до
податкового органу 12.11.2014 року, 15.12.2014
року;

- визнати протиправними дії Державної
фіскальної служби України,
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо неприйняття та невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість за вересень 2014 року,
додаток № 5 розшифровку податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, додаток № 8 зава
про відмову постачальника надати
податкову накладну, та реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних як документів податкової
звітності та зобов'язати Житомирську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийняти та
облікувати податкову декларацію з
податку на додану вартість за вересень
2014 року як документи податкової
звітності з усіма зазначеними в них та
додатках до них показниками та внести
їх показники до електронної бази даних
звітності, що ведеться в податкових
органах на основі показників звітних
документів платників податків - датою
подання до податкового органу 15.10.2014
року;

- визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, Державної фіскальної служби
щодо відмови у реєстрації податкових
накладних Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобіл-Пей" №203 від
30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38
грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML), № 178 від
31.10.2014 року на суму 73577,85 грн. в т. ч. ПДВ
12262,97 грн. (ім'я файлу 7036j
20140625.XML) в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

- зобов'язати Житомирську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, Державну
фіскальну службу України
зареєструвати податкові накладні ТОВ
"Мобіл-Пей" № 203 від 30.09.2014 року на суму
64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн. (ім'я файлу
7036j 20140625.XML), №178 від
31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ
12262,97 грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML) в Єдиному
реєстрі податкових накладних датою
надсилання 09.10.2014 року. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що
відповідачі діяли поза межами
правового поля та з порушенням чинного
законодавства України, що призвело до
порушення прав товариства.

Представник позивача прибув до суду
позов підтримав та просив його
задовольнити, подав письмове
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представник Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області та Державної
фіскальної служби України проти позову
заперечив з підстав зазначених в
письмовому запереченні на
адміністративний позов, подав
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та
Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області укладено договір
№ 170720141 від 17.07.2014 року про визнання
електронних документів, предметом
якого є визнання електронних
податкових документів (податкової
звітності, реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних з податку
на додану вартість та інших звітних
податкових документів), податних
платником податків в електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису до органу державної
податкової служби засобами
телекомунікаційного зв'язку або на
електронних носіях, як оригіналу.

Квитанцією №2 від 17.07.2014 року
Центральним порталом прийому
звітності МДЗ України підтверджено, що
вказаний договір про визнання
електронних документів прийнято.

Позивач вважає протиправними дії
відповідача, оскільки одностороннє
розірвання договору про визнання
електронних документів та невизнання
податкової звітності відбулось за
відсутності правових підстав, а саме за
присвоєння підприємству стану 9
"Відсутність за місцем знаходження".

Встановлено, що укладений між
сторонами договір про визнання
електронних документів виник у сфері
оподаткування з приводу реалізації
органом податкової служби своїх
владних повноважень, тобто є
адміністративним договором; водночас
адміністративний договір заснований
на загальних нормах зобов'язального
права, що врегульовані Цивільним
кодексом України.

Відповідно до статті 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір
може бути розірвано або за згодою
сторін, або за рішенням суду, або у
випадках, встановлених у самому
договорі.

Обставини справи свідчать, що договір
про визнання електронних документів
розірвано відповідачем в
односторонньому порядку, відповідно, в
даному випадку слід керуватись нормами
договору про можливість його
розірвання.

Так, відповідно до пункту 4 розділу 6
договору про визнання електронних
документів передбачено, що орган
державної податкової служби має право
розірвати договір в односторонньому
порядку у випадку не надання платником
податків нового посиленого
сертифіката (сертифікатів) відкритого
ключа замість скасованих або в разі
зміни платником місця реєстрації.

Виходячи з умов договору про визнання
електронних документів відповідач має
право розірвати договір в
односторонньому порядку виключно у
двох випадках: 1) не надання позивачем
нового посиленого сертифіката
(сертифікатів) відкритого ключа
замість скасованих; 2) зміна позивачем
місця реєстрації.

Суд зазначає, що відповідно до пункту
12.5 Порядку обліку платників податків і
зборів, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 09
грудня 2011 року №1588, якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття
заходів, передбачених частиною
дванадцятою статті 19 Закону.

Між тим, встановлення відсутності
юридичної особи за результатами
здійснення заходів щодо встановлення
фактичного місцезнаходження не є
підставою для розірвання договору в
односторонньому порядку так як поняття
фактичне місцезнаходження та зміна
місця реєстрації не є тотожними.

До того ж, як свідчать матеріали справи
та підтверджено, зокрема, витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(станом на 22.10.2014 р.), місцезнаходження
позивача визначено за адресою: 10003,
Житомирська область, м. Житомир, вул.
Ольжича, буд. 9, кім. 30. Згідно даного
витягу, підтвердження відомостей про
юридичну адресу відбувалося 22.09.2014
року, 28.11.2014 року та 04.12.2014 року.

Вказана адреса не змінювалась та була
зазначена товариством у надісланому на
реєстрацію договорі про визнання
електронних документів № 170720141 від
17.07.2014 року.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для розірвання в
односторонньому порядку податковим
органом договору № 170720141 від 17.07.2014
року.

Як встановлено судом, 12.11.2014 року та
15.12.2014 року позивачем засобами
електронного зв'язку в електронній
формі подано за реквізитами,
зазначеними відповідачем, декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2014 року, листопад 2014 року. Цією ж датою
позивачеві відмовлено в прийнятті
податкової звітності по причині
"можливо відсутній договір з МДПСУ", що
відображено в електронній квитанції №
1.

Відповідно до положень пункту 46.1
статті 46 ПКУ податкова декларація -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання.

Податкова декларація подається за
звітний період в установлені ПКУ
строки органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків (пункт 49.1 статті 49
ПКУ).

Аналогічна норма також міститься і у
підпункті 4.1 пункту 4 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом Державної податкової служби
України від 14.06.2012 № 516 (далі - Методичні
рекомендації), відповідно до якого
податкова декларація подається
платником податків контролюючому
органу, в якому перебуває на обліку
платник податків, у строки, встановлені
законом.

Згідно пункту 49.3 статті 49 ПК України
податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: а) особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; б) надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; в) засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Порядок складання та подання
електронних документів, електронного
документообігу та накладення
електронного цифрового підпису на дату
виникнення спірних правовідносин
регламентувався Законами України від
22.05.2003 № 851 "Про електронні документи та
електронний документообіг" (далі -
Закон № 851), від 22.05.2003 № 852 "Про
електронний цифровий підпис" (далі -
Закон № 852) та Інструкцією про подання
електронної податкової звітності,
затвердженою наказом ДПАУ від 10.04.2008 №
233 (далі - Інструкція про подання
електронної податкової звітності).

Відповідно до пункту 7 розділу III
Інструкції про подання електронної
податкової звітності, яка регулює
порядок подання податкових документів
в електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку, платник
податків створює податковий документ в
електронному вигляді відповідно до
затвердженого формату (стандарту) за
допомогою спеціалізованого
програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків
податкового документа в електронному
вигляді на нього накладаються
електронний цифровий підпис (ЕЦП)
посадових осіб платника податків та
платник податків здійснює шифрування
податкового документа в електронному
вигляді і направляє його до органів ДПС
через телекомунікаційні канали
зв'язку. Після одержання від платника
податків податкового документа в
електронному вигляді органи ДПС
проводять його розшифрування,
перевірку ЕЦП, перевірку відповідності
електронного документа затвердженому
формату (стандарту); перша квитанція є
підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність.

Підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції (підпункт 7.5
пункту 7 розділу ІІІ Інструкції).

Механізм формування та надіслання
квитанцій також передбачений і у
положеннях Методичних рекомендацій,
відповідно до яких перша квитанція -
квитанція про одержання звіту в
електронній формі, яка засвідчує факт і
час одержання звіту в електронній
формі; друга квитанція - квитанція про
приймання звіту в електронній формі та
засвідчує факт та час приймання
(неприймання) податкового документа в
електронному вигляді у базу даних
органів ДПС.

Згідно підпункту 7.6 пункту 7 розділу ІІІ
Інструкції, якщо надіслані податкові
документи сформовано з помилкою, то
платнику податків надсилається друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі про неприйняття
податкових документів в електронному
вигляді із зазначенням причин.

Таким чином, положеннями Інструкції
встановлено, що неприйняття податкової
декларації в електронному вигляді
можливе за умови її формування
платником податків з помилками, про що
зазначається у другій квитанції із
наведенням причин.

Водночас, прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПКУ (пункт 49.8.
статті 49 ПКУ).

Відмова посадової особи органу
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у
тому числі висунення будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється (підпункт 4.4 пункту 4
Методичних рекомендацій).

Відповідно до положень підпункту 4.14
пункту 4 Методичних рекомендацій у разі
подання платником податків до органу
ДПС податкової декларації (у тому числі
надісланої поштою або засобами
електронного зв'язку), заповненої з
порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу,
такий орган ДПС зобов'язаний надати
платнику податків письмове
повідомлення (у разі подання в
електронному вигляді платнику
надсилається квитанція) про відмову у
прийнятті податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови
(Додаток 6 до Методичних рекомендацій)
та в силу положень пункту 49.15 статті 49
ПКУ така декларація вважається
неподаною.

У ході з'ясування обставин справи і
перевірки їх доказами судом
встановлено, що підставою для
неприйняття податкових декларацій за
жовтень-листопад 2014 року, яка подана
ТОВ "Мобіл-Пей" є "можливо відсутній
договір з МДПСУ", а не наявність помилки
в її формуванні чи її заповненні з
порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48
ПКУ.

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем не було надіслано
на адресу позивача другої квитанції
про неприймання податкового документа
в електронному вигляді у базу даних
органів ДПС, як передбачено
положеннями чинного законодавства.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку про неправомірність відмови
відповідача у прийнятті податкової
звітності за жовтень-листопад 2014 року.

Згідно приписів пункту 49.13 статті 49 ПКУ,
у разі якщо в установленому
законодавством порядку буде
встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про задоволення
вимоги позивача в цій частині, а саме
щодо неприйняття та невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень, листопад 2014
року з додатками до них як документів
податкової звітності та зобов'язати
Житомирську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області прийняти та опублікувати
податкову декларацію з податку на
додану вартість за жовтень, листопад 2014
року як документи податкової звітності
з усіма зазначеними в них та додатках
до них показниками та внести їх
показники до електронної бази даних
звітності, що ведеться в податкових
органах на основі показників звітних
документів платників податків - датою
подання до податкового органу -
відповідно 12.11.2014 року та 15.12.2014 року.

Що стосується вимог позивача щодо
реєстрації податкових накладних, то
суд зазначає наступне.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Кодексу,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: a) у
паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Згідно п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді 13 зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Судом встановлено, що позивач у
наведений строк надсилав до ДФС
України податкові накладні: № 203 від
30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38
грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML), № 178 від
31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ
12262,97 грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML) для
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Однак, вказані
накладні не були прийняті ДФС України,
про що свідчать квитанції №№1, які
містяться в матеріалах справи. З їх
змісту вбачається, що податкові
накладні не були прийняті, у зв'язку з
виявленою помилкою: "Можливо, відсутній
договір з МДЗУ".

З даного приводу слід зазначити, що
згідно пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК, Єдиний
реєстр податкових накладних - реєстр
відомостей щодо податкових накладних
та розрахунків коригування, який
ведеться центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику, в електронному
вигляді згідно з наданими платниками
податку на додану вартість
електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

При цьому, встановлення порядку
ведення Єдиного реєстру податкових
накладних, нормами Кодексу, делеговано
Кабінету Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що
містяться у податковій накладній
та/або розрахунку коригування
кількісних і вартісних показників до
неї, до Єдиного реєстру податкових
накладних платників податку на додану
вартість - продавців товарів (послуг),
звіряння даних, що містяться у виданих
платникам такого податку - покупцям
товарів (послуг) податковій накладній
та розрахунку коригування з
відомостями, які містяться у Реєстрі
визначає Порядок ведення Єдиного
реєстру податкових накладних,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2010 p. № 1246
(далі-Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування, до реєстру здійснюється
шляхом подання протягом операційного
дня зазначених документів в
електронній формі Державній
податковій службі з використанням
електронного цифрового підпису та
внесення відповідних відомостей до
Реєстру. Операційний день триває з 0 до
23-ї години.

Для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Квитанція, на яку
накладається електронний цифровий
підпис Державної податкової служби,
підлягає шифруванню та надсилається
продавцеві засобами
телекомунікаційного зв'язку. Примірник
квитанції в електронній формі
зберігається в Державній податковій
службі (п.8 Порядку).

У відповідності до п. 9 Порядку причиною
відмови у прийнятті податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації є: наявність
помилок; відсутність в Реєстрі
відомостей, що містяться у податковій
накладній, яка коригується; факт
реєстрації податкової накладної та/або
розрахунку коригування з такими ж
реквізитами.

Отже, однією з причин відмови у
прийнятті податкової накладної до
реєстрації є наявність помилок (пп.1 п.9
Порядку).

Як вбачається зі змісту наявних в
матеріалах справи документів,
підставою для відмови у прийнятті
спірних податкових накладних позивача
слугувало виявлення помилки: "Для
платника податків заборонено прийом
звітності по електронній пошті -
, код ДПІ 625. Можливо,
відсутній договір з МДЗУ". Однак,
вказана помилка не передбачена чинним
податковим законодавством.

До того ж, як встановлено судом вище
досліджений договір про визнання
електронних документів не міг бути
розірваний в односторонньому порядку
податковим органом, з підстав
встановлення відсутності юридичної
особи за результатами здійснення
заходів щодо встановлення фактичного
місцезнаходження. Тому зважаючи на те,
що зазначений договір не є розірваний,
він підлягає виконанню сторонами, а
посилання відповідача на ту обставину,
що мали місце помилки ("Можливо,
відсутній договір з МДЗУ"), як на
причину відмови у прийнятті податкових
накладних позивача, є безпідставними,
так як не містять правового
обґрунтування.

Разом з тим, судом встановлено, що
місцезнаходження (податкова адреса)
вказана позивачем в зазначених
податкових накладних та інформація про
його місцезнаходження внесена до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
повністю співпадають, що також
свідчить про відсутність у податкового
органу підстав для відмови у їх
прийнятті та реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Крім того, судом зазначається, що
визнання неправомірним неприйняття
податкової накладної для реєстрації
тягне настання наслідків, передбачених
у п. 201.10 ст. 201 ПК України. Отже,
податкові накладні вважаються
прийнятими протягом того операційного
дня, коли вони були надіслані
платником податків для реєстрації.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про протиправність дій
Державної фіскальної служби України
щодо неприйняття від ТОВ "Мобіл-Пей"
податкових накладних: № 203 від 30.09.2014
року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн.
(ім'я файлу 7036j20140625.XML),
№ 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т.
ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML) для
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних, та зобов'язує
ДФС України зареєструвати вище
перелічені податкові накладні
позивача датою їх надсилання.

Щодо вимоги позивача, що стосується
податкової декларації з податку на
додану вартість за вересень 2014 року,
суд зазначає, що вона підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 63 Податкового
кодексу України у разі проведення
державної реєстрації зміни
місцезнаходження або місця проживання
платника податків, внаслідок якої
змінюється
адміністративно-територіальна одиниця
та контролюючий орган, в якому на
обліку перебуває платник податків
(далі - адміністративний район), а також
у разі зміни податкової адреси
платника податків, контролюючими
органами за попереднім та новим
місцезнаходженням (місцем проживання)
платника податків проводяться
процедури відповідно зняття з
обліку/взяття на облік такого платника
податків.

Підставою для зняття з обліку платника
податків в одному контролюючому органі
і взяття на облік в іншому є
надходження хоча б до одного з цих
органів даних, що свідчать про належну
державну реєстрацію таких змін
органами державної реєстрації.

Платники податків, для яких законом
установлені особливості державної
реєстрації, у такому разі зобов'язані
подати контролюючому органу за новим
місцезнаходженням відповідну заяву у
десятиденний строк від дня реєстрації
зміни місцезнаходження (місця
проживання) згідно з порядком обліку
платників податків. У разі неподання
такої заяви протягом 10 календарних
днів платник податків або посадові
особи платника податків несуть
відповідальність відповідно до закону.

Порядок переведення платника податків
на обслуговування з одного
контролюючого органу до іншого (взяття
на облік/зняття з обліку)
регламентується нормами розділу X
Порядку обліку платників податків і
зборів, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
09.12.2011 N 1588, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за N
1562/20300 (в редакції наказу Міністерства
фінансів України від 22.04.2014 N 462,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.05.2014 за N 503/25280) (далі -
Порядок).

Відповідно до частини восьмої статті 45
Бюджетного кодексу України у разі
зміни місцезнаходження суб'єктів
господарювання - платників податків
сплата визначених законодавством
податків і зборів (обов'язкових
платежів) після реєстрації
здійснюється за місцем попередньої
реєстрації до закінчення поточного
бюджетного періоду.

У такому випадку, відповідно до пункту
10.13 розділу X Порядку, юридичні особи -
платники податків до закінчення року
обліковуються в контролюючому органі
за попереднім місцезнаходженням
(неосновне місце обліку) з ознакою того,
що вони є платником податків до
закінчення року, а в контролюючому
органі за новим місцезнаходженням
(основне місце обліку) - з ознакою того,
що вони є платниками податків з
наступного року.

У контролюючому органі за неосновним
місцем обліку платник податків сплачує
всі податки та збори, які згідно із
законодавством мають сплачуватись на
території
адміністративно-територіальної
одиниці, що відповідає неосновному
місцю обліку, щодо таких податків подає
податкові декларації (розрахунки,
звіти) та виконує інші обов'язки
платника податків, а контролюючий
орган стосовно платника податків
здійснює адміністрування таких
податків, зборів (пункт 7.3 розділу VII
Порядку).

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ
"Мобіл-Пей" до кінця 2014 року
обліковується як платник податків у
Житомирській ОДПІ ГУ Міндоходів,
відповідно зобов'язане подавати до
вказаного органу податкову звітність
та сплачувати податки, а Житомирська
ОДПІ повинна приймати вказану
звітність до кінця бюджетного року та
обліковувати задекларовані дані.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69-71, 94, 128, 158-163,186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо розірвання в
односторонньому порядку договору №
170720141 від 17.07.2014 року про визнання
електронних документів та визнати
вказаний договір чинним.

Визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо необлікування податкової
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2014 року як
документа податкової звітності з усіма
зазначеними в такій декларації та
додатках до неї показниками та
зобов'язати внести їх показники до
електронної бази даних звітності, що
ведеться в податкових органах на
основі показників звітних документів
платників податків - датою подання до
податкового органу 15.10.2014 року.

Визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо неприйняття та
невизнання податкових декларацій з
податку на додану вартість за жовтень,
листопад 2014 року з додатками до них як
документів податкової звітності.

Зобов'язати Житомирську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийняти та
облікувати податкові декларації з
податку на додану вартість за жовтень,
листопад 2014 року як документи
податкової звітності з усіма
зазначеними в них та додатках до них
показниками та внести показники
декларацій з податку на додану
вартість за жовтень, листопад 2014 року
до електронної бази даних звітності, що
ведеться в податкових органах на
основі показників звітних документів
платників податків - датою подання до
податкового органу відповідно 12.11.2014
року та 15.12.2014 року.

Визнати протиправними дії Державної
фіскальної служби України щодо
відмови у реєстрації податкових
накладних ТОВ "Мобіл-Пей" № 203 від 30.09.2014
року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн.
(ім'я файлу 7036j 20140625.XML),
№ 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т.
ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу
7036j20140625.XML) в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу
України зареєструвати податкові
накладні ТОВ "Мобіл-Пей" № 203 від 30.09.2014
року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн.
(ім'я файлу 7036j20140625.XML),
№ 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т.
ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу
7036j 20140625.XML). в Єдиному
реєстрі податкових накладних датою
надсилання.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В.
Капинос

Судді
В.А.
Панкеєва

О.В.
Лавренчук