Справа № 816/4906/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/4906/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Кльопової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Миргородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Миргородська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - позивач, Миргородська
ОДПІ) звернулась до суду з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про
стягнення податкового боргу зі сплати
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 12 367 грн 66 коп., посилаючись на
несплату відповідачем узгоджених сум
грошового зобов'язання у визначені
Податковим кодексом України строки.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце його
проведення повідомлений належним
чином, причин неявки суду не повідомив,
заяв чи клопотань до суду не надав.

Згідно з частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи достатність наданих
позивачем доказів, суд визнав за
можливе розглядати справу без участі
відповідача.

З огляду на неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
відповідно до положень частини першої
статті 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку
зареєстрована як фізична особа -
підприємець та перебуває на обліку
платників податків в Миргородській
ОДПІ з 02.11.2006 /а.с. 6-7/.

Відповідач є платником єдиного
податку.

За особовим рахунком ФОП ОСОБА_1
обліковується податковий борг зі
сплати єдиного податку з фізичних осіб
в розмірі 12 367 грн 66 коп., що виник за
наступних обставин.

Відповідачем до контролюючого органу
подано податкову декларацію платника
єдиного податку - фізичної особи -
підприємця за 2014 рік, в якій самостійно
визначено суму єдиного податку, що має
бути сплачений до бюджету за
підсумками звітного (податкового)
періоду, в розмірі 12 367 грн 66 коп. /а.с. 10/.

З огляду на несплату відповідачем
самостійно розрахованих сум грошового
зобов'язання у законодавчо визначені
строки, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог, суд
враховує наступне.

Статтею 67 Конституції України
передбачено обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий борг визначено як суму
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеню, нараховану на суму
такого грошового зобов'язання.

Таким чином, статусу податкового боргу
набуває лише узгоджена сума грошового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у визначений строк.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 295.3 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України передбачено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

У зв'язку з несплатою відповідачем
самостійно задекларованих сум
грошового зобов'язання у визначені
Податковим кодексом України строки,
дане зобов'язання набуло статусу
податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що
Миргородською ОДПІ сформовано та
19.06.2014 надіслано відповідачу
податкову вимогу від 13.06.2014 №2-11 про
сплату податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями в
розмірі 10 459 грн 48 коп. /а.с. 11/. Поштове
відправлення повернуто до податкової
інспекції із зазначенням причини
невручення від 25.07.2014 "за закінченням
терміну зберігання" /а.с. 12/.

Згідно з абзацом 3 пункту 58.3 статті 58
Податкового кодексу України у разі
коли пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Таким чином, податкова вимога від 13.06.2014
№2-11 вважається врученою відповідачу
25.07.2014 /а.с. 12/.

Сторонами у справі доказів оскарження
зазначеної податкової вимоги у
встановленому законом порядку не
надано.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Відтак, нові податкові вимоги
контролюючим органом не формувались.

Податковий борг відповідачем не
сплачено, що підтверджено даними
картки особового рахунку /а.с. 20-34/.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

В силу частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву та
жодних заперечень по суті вимог
позивача чи доказів сплати податкового
боргу до суду не надав.

Разом з тим, наявність за особовим
рахунком ФОП ОСОБА_1 податкового боргу
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями підтверджено
матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку про правомірність та
обґрунтованість позовних вимог
Миргородської ОДПІ. А відтак, позов
належить задовольнити у повному
обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 7-11, 41, 69-71, 86, 94, 122, 128,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1;
АДРЕСА_1) 21 367 (двадцять одну тисячу
триста шістдесят сім) гривень 66
(шістдесят шість) копійок податкового
боргу зі сплати єдиного податку з
доходів фізичних осіб на розрахунковий
рахунок 0012, код платежу 18050400,
одержувач - УДКС України у
Миргородському районі Полтавської
області, , банк - ГУДКС
України у Полтавській області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 26
грудня 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба