Справа № 804/12950/13-а
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. справа 804/12950/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І.
Олефіренко Н.А.

при секретарі
Новошицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції в м.Дніпропетровську на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.11.2013 у справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Ортмедтех» до Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції в м.Дніпропетровську про
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Ортмедтех» 02.10.2013 звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції в
м.Дніпропетровську, в якому просить
визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 23.09.2013 про податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 38940гр
(т1ас4).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.11.2013 позов задоволений (т1ас237).

В апеляційній скарзі податкова
інспекція просить постанову суду
скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог. Вказують на
відсутність реальності господарських
операцій у взаємовідносинах позивача з
ТОВ «Діксібуд» та ТОВ «Авісфарм» (т2ас1).

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно акту №447/22-04/33473869 від 03.09.2013
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Ортмедтех» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Діксібуд» та ТОВ
«Авісфарм» в липні-вересні 2012 року,
проведеної Лівобережною МДПІ,
позивачем укладались договори без
реальної мети здійснення
господарських операцій. Контрагенти не
мають трудових ресурсів, виробничого
обладнання, складських і торговельних
приміщень, транспортних засобів (т1ас23).

Лівобережною МДПІ 23.09.2013 прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість основний платіж 25960гр, штрафні
санкції 12980, а всього 38940гр (т1ас45).

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14
Податкового Кодексу України,
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового Кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового Кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів,
основним видом діяльності ПП
«Ортмедтех» є оптова торгівля
парфумами і косметичними товарами,
виробництво парфум, косметичних
засобів, мила, миючих засобів, засобів
чищення (т1ас88-93).

Між ПП «Ортмедтех» та ТОВ «Авісфарм»
укладений договір №25-06/12 від 25.06.2012, за з
яким ТОВ «Авісфарм» зобов'язалось
створити дизайн упаковки, етикетки та
інші об'єкти, в тому числі розробити
макет упаковки. Згідно актів
здачі-прийняття робіт, зразків,
податкових накладних, видаткових
накладних, надані послуги з дизайну
коробок для шампунів, вазелинів,
кремів, сиропів на суму 114000гр
(т1ас47-53,63-65,210-223).

Між ПП «Ортмедтех» та ТОВ «Авісфарм»
укладений договір №2-07/12 від 02.07.2012, за з
яким ТОВ «Авісфарм» зобов'язалось
надавати юридичні послуги. Згідно
актів здачі-прийняття робіт, звітів,
копій складених документів, податкових
накладних, надана консультаційна
допомога в розробці договорів
поставок, зовнішньоекономічних
контрактів, трудових договорів, надана
консультація в галузі трудового права,
всього на суму 18000гр (т1ас54-62,82,118-209).

Між ПП «Ортмедтех» та ТОВ «Діксібуд»
укладений договір №22-06/12 від 22.06.2012, за з
яким ТОВ «Авісфарм» отримало в
суборенду нежиле приміщення по
наб.Заводській, 9 в м.Дніпропетровську.
Згідно актів здачі-прийняття робіт,
податкових накладних, позивачем
оплачені послуги суборенди в сумі 35640гр
(т1ас66-73).

За отримані від контрагентів послуги
ПП «Ортмедтех» повністю розрахувалось,
в тому числі сплатило податок на додану
вартість (т1ас74-79).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового Кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкові накладні по всім
операціям, на які посилається
податкова інспекція, оформлені
відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність», пункту 201.1 статті 201
Податкового Кодексу України. Вирішуючи
справу по суті, суд першої інстанції
правильно вказав, що за отримані
послуги від ТОВ «Діксібуд» та ТОВ
«Авісфарм», необхідні для здійснення
власної господарської діяльності,
позивач повністю розрахувався, в тому
числі сплатив ПДВ у ціні послуг.

Стосовно доводів апеляційної
скарги про недійсність договорів,
відповідно до статті 204 ЦК України,
правочин є правомочним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011, не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючими органами грошових
зобов'язань недійсними, які укладались
за ланцюгом між попередніми
посередниками. Відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів і послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої з безпосереднім
контрагентом. Податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину, як це
передбачено частиною 3 статті 228 ЦК
України. Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин, в судовому рішенні про
визнання правочину недійсним.

Крім того, для надання юридичних
послуг, розроблення дизайну, здачі
приміщення в оренду не потрібні значні
трудові ресурси, виробниче обладнання,
складські і торговельні приміщення,
транспортні засоби.

Відповідно до пункту 201.4
Податкового Кодексу України, податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 201.10
Податкового Кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що відповідальність за не
внесення до бюджету податку на додану
вартість повинні нести постачальники
продукції (виконавці робіт), а не
позивач, який сплатив податок на додану
вартість в ціні отриманих послуг. В
судовому засіданні представник
податкової інспекції не заперечувала
що податок на додану вартість
перерахований контрагентами до
бюджету (т2ас35).

Окружний суд дійшов
обгрунтованого висновку, що реальність
надання позивачу послуг підтверджена
платіжними документами про
перерахунок коштів, податковими
накладними, актами виконаних робіт, які
містяться в матеріалах справи та на які
є посилання в акті перевірки.
Відповідно до положень статті 200
Податкового Кодексу України, ПП
«Ортмедтех» отримало право на
одержання бюджетного відшкодування та
правомірно зазначило про це в
деклараціях з податку на додану
вартість.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового Кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України,
реєстрація осіб як платників податку
здійснюється податковими органами та
діє до дати її анулювання.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесенні до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

ТОВ «Діксібуд» та ТОВ «Авісфарм»
перебувають в Єдиному державному
реєстрі, мають свідоцтва платників
податків (т1ас80,81).

Європейський Суд з прав людини в
пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі
«Інтерсплав проти України» зазначив:
коли державні органи володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною кампанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду щодо загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстежування і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Суб'єктом владних повноважень не
доказано наявність порушень,
безпосередньо допущених ПП
«Ортмедтех» при отриманні послуг.
Позивач не має відношення до
діяльності інших суб'єктів, ніяк не
може впливати на оформлення ними
документів, не наділений
повноваженнями перевіряти посадових
осіб контрагентів та не може нести
відповідальність за їх дії.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції в м.Дніпропетровську
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали
проголошено 25.12.2014.

В повному обсязі ухвала складена 26.12.2014.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
Н.А. Олефіренко