Справа № 464/11015/14-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/268/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2014 року

м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борейка
С.В.

за участю секретаря судових засідань
Калітовській А.Б.,

представника позивача Дяків Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
адміністративну справу за позовом
головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
головного управління юстиції у
Львівській області, управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області, про визнання протиправним дій
державного виконавця, скасування
постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із
позовною заявою до відповідачів, в якій
просить: визнати протиправними дії
державного виконавця при винесенні
постанови від 13.10.2014 ВП № 43990808 про
накладення штрафу; скасувати постанову
державного виконавця від 13.10.2014 ВП №
43990808 про накладення штрафу у розмірі
2040,00 грн. В обґрунтування позову
покликається на те, що прийняття
державним виконавцем оскаржуваної
постанови прийнято з порушенням норм
чинного законодавства, зокрема не
прийнято до уваги що судові рішення
щодо стягнення коштів державного і
місцевого бюджетів або боржників
виконуються органами казначейства;
виконавче провадження відкрито з
порушенням норм Закону України «Про
виконавче провадження», а тому
постанова про накладення штрафу
винесена також з порушенням норм
чинного законодавства, а тому просить
позов задовольнити.

У судовому засіданні
представник позивача позов підтримав
та просить такий задовольнити. Дав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви.

У судове засідання представники
відповідачів не з'явились, хоча
викликалися до суду, причини
неприбуття не повідомили. Тому, згідно
з вимогами ч.ч.2, 4 ст.128 КАС України, суд
вважає за можливе розглядати справу у
їх відсутності на підставі наявних в
справі доказів.

Заслухавши пояснення учасника процесу,
дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши її дійсні обставини, суд
приходить до наступного, з огляду на
таке.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Романом Н.О.
накладено штраф у розмірі 2040,00 грн. за
повторне невиконання без поважних
причин судового рішення на виконання
якого видано 03.07.2014 Сихівським районним
судом м.Львова виконавчий лист №
1319/8514/2012, про зобов'язання ГУ ПФУ у
Львівській області здійснити ОСОБА_4
перерахунок та виплату пенсії з 01 липня
2012 року з урахуванням надбавки за
виконання особливо важливих завдань
під час проходження служби
військовослужбовцями, особами
рядового та начальницького складу та
за виконання спеціальних завдань,
пов'язаних з антитерористичною
діяльністю в розмірі 60 % згідно довідки
головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій в Україні в
Львівській області від 15 червня 2012 року
№ 630 та виплачених сум. Однак, перш ніж
винести постанову державним
виконавцем встановлено, що вимогою
державного виконавця від 01.10.2014 року
було повторно зобов'язано боржника
(позивача) виконати рішення суду за
яким видано виконавчий лист, в строк до
07.10.2014 та надати державному виконавцеві
письмові підтвердження виконання,
проте у письмових пояснення божника
(позивача) від 07.10.2014 виконавчий лист
боржником не виконано, а причина
невиконання зазначена у відповідних
поясненнях визнана державним
виконавцем не поважною, внаслідок чого
за повторне невиконання без поважних
причин рішення суду - накладено штраф
на боржника (позивач).

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно з ч.ч.1, 2 цього Закону примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом. До
виконавчих документів цим Законом
віднесені, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами (п. 1 ч. 2 ст. 17 цього
Закону).

Разом з тим, Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 р., який
набрав чинності 01.01.2013 р., встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.3 вказаного
Закону виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження», із заявою про
виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до
Державної казначейської служби
України документи та відомості,
необхідні для перерахування коштів,
згідно з переліком, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Крім того, п.3 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників № 845
від 03 серпня 2011 р. передбачено, що
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Відповідно до матеріалів справи,
боржником за виконавчим листом
№1319/8514/2012 є головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області.

Таким чином, примусове виконання
стягнення коштів з головного
управління пенсійного фонду України у
Львівській області, яке є державним
органом, починаючи з 01.01.2013 р., повинне
здійснюватись Державною казначейською
службою України, а в державного
виконавця відсутні правові підстави
для виконання такого виконавчого
документа.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та доказів зібраних у справі,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
до задоволення та слід визнати
протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови про
накладення штрафу від 13.10.2014 ВП № 43990808,
скасувавши останню.

На підставі ст.19 Конституції
України, Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» та керуючись ст.ст.2, 6, 9,
11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови від
13 жовтня 2014 року ВП № 43990808 про
накладення штрафу.

Скасувати постанову державного
виконавця від 13 жовтня 2014 року ВП №
43990808 про накладення штрафу.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Сихівський районний суд м.Львова.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом ч.3 ст.160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст.254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Головуючий