Справа № 2а-673/08/1370
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа №
122423/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 01.06.2012 року
про закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправними дій, скасування наказів,
спонукання до вчинення дій та про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся з вищезазначеним
позовом до Львівського окружного
адміністративного суду про визнання
протиправними дій та бездіяльності, а
саме:

- приховано факт надходження 22.06.2007 року
до Управління Служби безпеки України у
Львівській області заяви гр. гр.. ОСОБА_4
з повідомленням про злочин;

- у листі №9/4971 від 24.10.2007 року надано
недостовірну інформацію щодо
проведення оперативної перевірки за
зверненнями зазначеної громадянки;

- безпідставно і необґрунтовано
відмовлено листом № 32/П-35 від 28.02.2008
року в отриманні інформації щодо заяви
громадянки ОСОБА_4 від 22.06.2007 року та
результатів її перевірки Службою
безпеки України;

- не дотримано вимоги законодавства
України при розгляді і перевірці заяви
ОСОБА_4 від 22.06.2007 року, у якій позивач
був звинувачений у скоєнні
кримінального діяння;

- за результатами розгляду заяви гр.
ОСОБА_4 Службою безпеки не вжито заходи
реагування на завідомо неправдиве
повідомлення про злочин, скоєне
громадянкою ОСОБА_4;

- надано (листи - №9/7874 від 23.10.2009 року,
№16/П-15/17/3217 від 27.11.2009 року, №3/П-9 від
09.02.2010 року, N99/6810 від 28.09.2010 року)
необґрунтовану, необ'єктивну і
недостовірну інформацію, яка
стосується факту заведення справи
контррозвідувальної перевірки «Шакал»
та проведення заходів, що обмежують
права і свободи, їх підстав та
законності;

- порушено вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 9, 31, 32, 44 Закону
України «Про інформацію», ст. ст. 5, 8, 10
Закону України «Про боротьбу з
корупцією» при розгляді звернень від
05.10.2009 року, 03.11.2009 року, 23.12.2009 року та
15.09.2010 року, у відповідях на які надана
необ'єктивна, неповна і необґрунтована
інформація (листи - №9/7874 від 23.10.2009 року,
№16/П-15/17/3217 від 27.11.2009 року №3/П-9 від
09.02.2010 року, №9/6810 від 28.09.2010 року);

- у 2009 року відносно незаконно і
безпідставно заведено справу
контррозвідувальної перевірки «Шакал»
проведено заходи, що обмежують права і
свободи, чим порушені вимоги ст. ст. З, 19,
31, 32, 64 Конституції України, ст. ст. 2, 11
Закону України «Про
контррозвідувальну діяльність», ст. ст.
1, 2, 5, 24 Закону України «Про Службу
безпеки України» чим порушені особисті
немайнові права - на інформацію, на
повагу до гідності та честі, на
недоторканність ділової репутації, на
особисте життя та його таємницю, на
спростування негативних відомостей
щодо позивача, тощо;

- надано необгрунтовані і необ'єктивні
відповіді (листи - №04/3-6133-09 від 26.01.2010
року, № 04/4/1-6133-09 від 13.05.2010 року) на
звернення від 17.04.2010 року, 17.05.2010 року,
27.09.2010 року, які стосувались перевірки
законності заведення справи
контррозвідувальної перевірки «Шакал»
та проведення заходів, що обмежують
права свободи, а також недбалого
ставлення до виконання службових
обов'язків співробітників Генеральної
прокуратури при розгляді звернень;

- порушено вимоги ст. ст. З, 19, 32, 40, 121
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19, 20
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 9, 31, 32, Закону України
«Про інформацію», ст. ст. 5, 8,10 Закону
України «Про боротьбу з корупцією» при
розгляді звернень від 05.10.2009 року, 17.12.2009
року, 17.04.2010 року, 17.05.2010 року, 27.09.2010 року;

- не проведено належної перевірки заяви
з повідомленням про порушення
службовими особами Служби безпеки
України прав і свобод громадянина
України ОСОБА_1, стосовно якого
необгрунтовано і незаконно була
заведена справа контррозвідувальної
перевірки «Шакал» та проводились
заходи, що обмежують права і свободи;

- не вжито відповідних заходів
прокурорського реагування на факт
незаконного та безпідставного
заведення справи контррозвідувальної
перевірки «Шакал»та проведення
заходів, що обмежують права і свободи,
чим вчинені порушення вимог ст. ст. 3,
19,121 Конституції України та ст. ст. 1, 4,
5,19, 20 Закону України «Про прокуратуру»;

- внесені недостовірні дані в службові
документи (від 29.05.2008 року N9/4996, від
14.05.2008 року №9/4597, від 08.05.2008 року №9/4596);

- незаконно відмовлено у доступі до
інформації, яка містилась у матеріалах
СБУ №9/4996 від 29.05.2008 року;

- про зобов'язання Генеральної
прокуратури України об'єктивно і
всебічно перевірити підстави
виникнення листа СБУ №9/4996 від 29.05.2008
року, викладені у ньому обставини та
встановити причетність посадових осіб
Служби безпеки України до фактів
скоєння порушень військових статутів
Збройних Сил України при проходженні
служби в СБУ;

- порушено вимоги ст. ст. 3, 19, 40
Конституції України, ст.ст.9, 32, 33 Закону
України «Про інформацію», ст. ст. 16, 19, 20
Закону України «Про звернення
громадян» в ході розгляду звернень від
23.07.2008 року, 26.08.2008 року, 29.08.2008 року і
11.09.2008 року;

- незаконно відмовлено у доступі до
інформації, яка знаходилась у
розпорядженні органів військової
прокуратури; порушено норми ст. 39-1
Закону України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», при
перевірці «Матеріалів» через
зловживання службовим становищем;

- порушено норми ст. ст. 3, 19, 32, 121
Конституції України, ст. ст. 23, 31, 46
Закону України «Про інформацію» при
здійсненні незаконного збирання,
зберігання та поширення відомостей, в
тому числі негативного характеру, що
стосуються позивача;

- про визнання протиправними дії та
бездіяльності посадових осіб
Генеральної прокуратури України щодо
не реагування, відповідно до ст. ст. 3,
19,121 Конституції України, ст. ст. 4, 6, 19, 20,
24 Закону України «Про прокуратуру», на
факт скоєння окремими посадовими
особами СБ України протиправних дій,
пов'язаних із умисною невиплатою
грошового забезпечення;

- про зобов'язання Генеральної
прокуратури України вжити належних
заходів прокурорського реагування, яке
передбачене вимогами ст. ст. 4, 6, 19, 20, 24
Закону України «Про прокуратуру» на
факт скоєння окремими посадовими
особами Служби безпеки України
протиправних діянь, пов'язаних із
невиплатою мені з грудня 2007 року по
вересень 2008 року грошового
забезпечення;

- про зобов'язання Служби безпеки
України провести розгляд і перевірку
заяви гр. ОСОБА_4 у визначеному
законодавством порядку із винесенням
процесуального рішення та висновків за
їх результатами;

- визнати протиправними дії посадових
осіб Служби безпеки України, якими
порушені вимоги ст. ст. 3, 19, 40
Конституції України, ст. ст. 9, 31, 32, 33, 47
Закону України «Про інформацію», а
також п. «г» ст. 5 Закону України «Про
боротьбу з корупцією» в процесі
розгляду звернень від 23.07.2008 року, 26.08.2008
року, 28.08.2008 року;

- визнати протиправними дії та
бездіяльність Служби безпеки України
щодо невиплати грошового забезпечення
за період з грудня 2007 року по вересень
2008 року та стягнути грошове
забезпечення за вказаний період з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення у
розмірі 61477 грн. 12 коп.;

- стягнути зі Служби безпеки України
кошти за відрядження та виїзди за
вимогою керівництва СБУ у м. Київ
протягом 17.12.2007 року та 26.03.2008 року;

- визнати протиправними дії
(бездіяльність) посадових осіб Служби
безпеки України щодо розгляду звернень
від 09.09.2008 року, 30.09.2008 року, 01.10.2008 року,
28.11.2008 року, 16.02.2009 року, якими порушені
права на звернення та інформацію;

- визнати протиправними дії посадових
осіб Служби безпеки України, які
стосуються порядку призначення і
проведення службового розслідування, а
також порядку накладення
дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправними дії посадових
осіб Служби Безпеки України, якими у
матеріали службового розслідування
внесені недостовірні відомості;

- визнати незаконними видання наказів
СБУ від 03.09.2008 року №671/ДСК та від 29.09.2008
року №1287-ос, а також винести постанову,
якою їх скасувати;

- визнати незаконним наказ СБУ №1291-ос
від 30.09.2008 року, як такий що виданий
нелегітимною особою: з порушення вимог
ст. 19 Конституції України та ст. 1 Закону
України «Про тимчасове виконання
обов'язків з посадових осіб, яких
призначає на посаду за згодою
Верховної Ради України Президент
України або Верховна Рада України за
поданням Президента України»;

- визнати звільнення полковника ОСОБА_1
з військової служби в Службі безпеки
України незаконним, про що винести
відповідне судове рішення;

- визнати протиправними дії посадових
осіб Служби безпеки України щодо
незаконного звільнення полковника
ОСОБА_1 з військової служби в Службі
безпеки України;

- визнати незаконним видання Службою
безпеки України наказів №177-ос від 07
лютого 2007 року, №79-ос від 23 січня 2008
року, № 738-ос від 28 травня 2008 року в
частині, що стосується переміщення
полковника ОСОБА_1 на нерівнозначні
посади в період проходження ним
військової служби в СБ України
протягом 2007-2008 років;

- скасувати накази СБ України №177-ос від
07 лютого 2007 року, №79-ос від 23 січня 2008
року, № 738-ос від 28 травня 2008 року в
частинах, що стосуються порядку
проходження полковником ОСОБА_1
військової служби в Службі безпеки
України та призначень на нерівнозначні
посади;

- встановити відсутність повноважень
ОСОБА_2, який діяв від імені тимчасово
виконуючого обов'язки Голови Служби
безпеки України, підписуючи накази по
Службі безпеки України №177- ос від 07
лютого 2007 року, №79-ос від 23 січня 2008
року, № 738-ос від 28 травня 2008 року в тих
частинах, що стосуються порядку
проходження полковником ОСОБА_1
військової служби в Службі безпеки
України, оскільки при підписанні
відповідач вийшов за межі покладених
на нього посадових повноважень, з
порушенням вимог ст. 19 Конституції
України, ст. 1 Закону України «Про
тимчасове виконання обов'язків
посадових осіб, яких призначає на
посаду за згодою Верховної Ради
України Президент України або Верховна
Рада України за поданням Президента
України», ст. 10 Закону України «Про
державну службу»;

- визнати протиправними дії ОСОБА_2,
яким, з порушенням вимог ст. ст. 19, 43
Конституції України, п. 8, п.12, п.73
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України та п. 32 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України, п.43, п.44, п.46
«Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України», затвердженого указом
Президента України від 27 грудня 2007 року
N 1262/2007, видані накази СБУ №177-ос від 07
лютого 2007 року, №79-ос від 23 січня 2008
року, № 738-ос від 28 травня 2008 року, що
стосувались призначення на
нерівнозначні посади;

- визнати незаконним видання Службою
безпеки України наказу № 1291 від 30
вересня 2008 року, оскільки його
підписувала неправомочна посадова
особа - заступник Голови СБ України -
начальник слідчого управління ОСОБА_3,
який діяв всупереч покладеним на нього
посадовим повноваженням, з порушенням
вимог ст. ст. 19, 43 Конституції України,
ст. 1 Закону України «Про тимчасове
виконання обов'язків посадових осіб,
яких призначає на посаду за згодою
Верховної Ради України Президент
України або Верховна Рада України за
поданням Президента України», п. п. 8, 12
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України, п.п. 16, 32 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України;

- скасувати наказ №1291 від 30 вересня 2008
року вимог ст ст. 19,43 Конституції
України, ст. 1 Закону України «Про
тимчасове виконання обов'язків
посадових осіб, яких призначає на
посаду за згодою Верховної Ради
України Президент України або Верховна
Рада України за поданням Президента
України», п. п. 8, 12 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України, п.п. 16, 32
Статуту внутрішньої служби Збройних
Сил України;

- встановити відсутність повноважень
ОСОБА_3, який діяв від імені тимчасово
виконуючого обов'язки Голови СБ
України, при підписанні наказу № 1291 від
30 вересня 2008 року, через те, що воно було
здійснене неправомочною особою
всупереч покладеним на неї посадовим
повноваженням, з порушенням вимог ст.
ст. 19, 43 Конституції України, ст. 1 Закону
України «Про тимчасове виконання
обов'язків посадових осіб, яких
призначає на посаду за згодою
Верховної Ради України Президент
України або Верховна Рада України за
поданням Президента України», п. п. 8, 12
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України, п.п. 16, 32 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України;

- визнати протиправними дії ОСОБА_3,
яким, з порушенням вимог ст. ст. 19, 43
Конституції України, п. 8, п.12, п.73
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України та п. 32 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України, п.43, п.44, п.46
«Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України», затвердженого указом
Президента України від 27 грудня 2007 року
N 1262/2007, виданий наказ № 1291 від 30 вересня
2008 року;

- поновити на посаді помічника
начальника Управління внутрішньої
безпеки Служби безпеки України;

- стягнути грошове забезпечення за
затримку розрахунку при звільненні та
за весь час вимушеного прогулу за
період з 01.10.2010 року по 31.01.2012 року з
урахуванням встановленого індексу
інфляції у розмірі 260 785 грн. 61 коп.; та
просить стягнути з відповідачів
моральну шкоду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.06.2012 року
закрито провадження у справі за
позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
щодо приховання факту надходження
22.06.2007 року до Управління Служби
безпеки України у Львівській області
заяви гр. ОСОБА_4 з повідомленням про
злочин; надання у листі №9/4971 від 24.10.2007
року недостовірної інформації щодо
проведення оперативної перевірки за
зверненнями зазначеної громадянки;
безпідставного і необґрунтованого
відмовлення листом № 32/П-35 від 28.02.2008
року в отриманні інформації щодо заяви
громадянки ОСОБА_4 від 22.06.2007 року та
результатів її перевірки Службою
безпеки України; не дотримання вимоги
законодавства України при розгляді і
перевірці заяви ОСОБА_4 від 22.06.2007 року,
у якій позивач був звинувачений у
скоєнні кримінального діяння; не
вжиття за результатами розгляду заяви
гр. ОСОБА_4 Службою безпеки України
заходів реагування на завідомо
неправдиве повідомлення про злочин,
скоєне громадянкою ОСОБА_4; надання
(листи - №9/7874 від 23.10.2009 року, №16/П-15/17/3217
від 27.11.2009 року, №3/П-9 від 09.02.2010 року,
N99/6810 від 28.09.2010 року) необґрунтованої,
необ'єктивної і недостовірної
інформації, яка стосується факту
заведення справи контррозвідувальної
перевірки «Шакал»та проведення
заходів, що обмежують права і свободи,
їх підстав та законності; порушення
вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40 Конституції
України, ст. ст. 16,18, 19 Закону України
«Про звернення громадян», ст. ст. 9, 31, 32,
44 Закону України «Про інформацію», ст.
ст. 5, 8, 10 Закону України «Про боротьбу з
корупцією» при розгляді звернень від
05.10.2009 року, 03.11.2009 року, 23.12.2009 року та
15.09.2010 року, у відповідях на які надана
необ'єктивна, неповна і необґрунтована
інформація (листи - №9/7874 від 23.10.2009 року,
№16/П-15/17/3217 від 27.11.2009 року №3/П-9 від
09.02.2010 року, №9/6810 від 28.09.2010 року);
незаконного і безпідставного
заведення справи контррозвідувальної
перевірки «Шакал» у 2009 року та
проведення заходів, що обмежують права
і свободи, чим порушені вимоги ст. ст.3,
19, 31, 32, 64 Конституції України, ст. ст. 2, 11
Закону України «Про
контррозвідувальну діяльність», ст. ст.
1, 2, 5, 24 Закону України «Про Службу
безпеки України» чим порушені особисті
немайнові права - на інформацію, на
повагу до гідності та честі, на
недоторканність ділової репутації, на
особисте життя та його таємницю, на
спростування негативних відомостей
щодо позивача, тощо; надання
необґрунтованих і необ'єктивних
відповідей (листи - №04/3-6133-09 від 26.01.2010
року, № 04/4/1-6133-09 від 13.05.2010 року) на
звернення від 17.04.2010 року, 17.05.2010 року,
27.09.2010 року, які стосувались перевірки
законності заведення справи
контррозвідувальної перевірки «Шакал»
та проведення заходів, що обмежують
права свободи, а також недбалого
ставлення до виконання службових
обов'язків співробітників Генеральної
прокуратури при розгляді звернень;
порушення вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40,121
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19, 20
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 9, 31, 32, Закону України
«Про інформацію», ст. ст. 5, 8, 10 Закону
України «Про боротьбу з корупцією» при
розгляді звернень від 05.10.2009 року, 17.12.2009
року, 17.04.2010 року, 17.05.2010 року, 27.09.2010 року;
не проведення належної перевірки заяви
з повідомленням про порушення
службовими особами Служби безпеки
України прав і свобод громадянина
України ОСОБА_1 стосовно якого
необґрунтовано і незаконно була
заведена справа контррозвідувальної
перевірки «Шакал» та проводились
заходи, що обмежують права і свободи; не
вжиття відповідних заходів
прокурорського реагування на факт
незаконного та безпідставного
заведення справи контррозвідувальної
перевірки «Шакал» та проведення
заходів, що обмежують права і свободи,
чим вчинені порушення вимог ст. ст. 3,
19,121 Конституції України та ст. ст. 1, 4,5,19,
20 Закону України «Про прокуратуру»;
внесення недостовірних даних в
службові документи (від 29.05.2008 року
N99/4996, від 14.05.2008 року №9/4597, від 08.05.2008
року №9/4596); незаконного відмовлення у
доступі до інформації, яка містилась у
матеріалах СБУ №9/4996 від 29.05.2008 року;
порушень вимог ст. ст. 3, 19, 40 Конституції
України, ст.ст.9, 32, 33 Закону України «Про
інформацію», ст. ст. 16, 19, 20 Закону
України «Про звернення громадян» в
ході розгляду звернень від 23.07.2008 року,
26.08.2008 року, 29.08.2008 року і 11.09.2008 року;
незаконної відмови у доступі до
інформації, яка знаходилась у
розпорядженні органів військової
прокуратури; порушено норми ст. 39-1
Закону України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», при
перевірці «Матеріалів» через
зловживання службовим становищем;
порушення норм ст. ст. 3, 19, 32, 121
Конституції України, ст. ст. 23, 31, 46
Закону України «Про інформацію» при
здійсненні незаконного збирання,
зберігання та поширення відомостей, в
тому числі негативного характеру, що
стосуються позивача; не реагування,
відповідно до ст. ст. 3, 19, 121 Конституції
України, ст. ст. 4, 6, 19, 20, 24 Закону України
«Про прокуратуру», на факт скоєння
окремими посадовими особами Служби
безпеки України протиправних дій,
пов'язаних із умисною невиплатою
грошового забезпечення; про
зобов'язання Генеральної прокуратури
України вжити належних заходів
прокурорського реагування, яке
передбачене вимогами ст. ст. 4, 6, 19, 20, 24
Закону України «Про прокуратуру» на
факт скоєння окремими посадовими
особами Служби безпеки України
протиправних діянь, пов'язаних із
невиплатою з грудня 2007 року по вересень
2008 року грошового забезпечення; про
зобов'язання Служби безпеки України
провести розгляд і перевірку заяви гр.
ОСОБА_4 у визначеному законодавством
порядку із винесенням процесуального
рішення та висновків за їх
результатами; про зобов'язання
Генеральної прокуратури України
об'єктивно і всебічно перевірити
підстави виникнення листа СБУ №9/4996 від
29.05.2008 року, викладені у ньому обставини
та встановити причетність посадових
осіб Служби безпеки України до фактів
скоєння порушень військових статутів
Збройних Сил України при проходженні
служби в СБУ; про стягнення з
відповідачів заподіяної моральної
шкоди у розмірі 750 000 (сімсот п'ятдесят
тисяч) гривень, які перерахувати на
рахунок № НОМЕР_1, МФО 300528, ІНН НОМЕР_2,
Банк отримувача: АТ «ОТП Банк» місто
Київ, 01033, вул. Жилянська, 43, отримувач:
ОСОБА_6.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що провадження у справі щодо
таких вимог належить закрити на
підставі п.1 ст.157 КАС України, та
роз'яснив позивачу, що розгляд такої
категорії спорів віднесено до
компетенції загальних місцевих судів в
порядку кримінального судочинства.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням позивачем подано апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу, з підстав
зазначених у апеляційній скарзі.

Зокрема зазначає, що ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також без повно
та всебічно з'ясованих обставин справи,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, із внесенням
завідомо недостовірних відомостей і
перекручених фактів і норм законів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення. При цьому зазначає
наступне.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст. 17 КАС України, компетенція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт , який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

Тому, враховуючи приписи Кодексу
адміністративного судочинства
України, такі спори не випливають із
здійснення суб'єктом владних
повноважень своїх владних
управлінських функцій, а тому не
належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що скарги на дії
(бездіяльність) прокурора щодо порядку
його діяльності при розгляді
повідомлення про злочин повинно
розглядатись судом в порядку,
визначеному нормами КПК України.

Зокрема колегія суддів зазначає, що
захист прав і свобод людини при
зверненні в порядку ст. 97 КПК України не
може бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду окремі
процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду. Однак, таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб прокуратури має свої особливості
і не належить до управлінської сфери.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що захист прав заявника, з
урахуванням обов'язковості дотримання
вимог частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду, до якого
надійшла заява, перевірити, чи містить
звернення викладені ознаки суспільно
небезпечного діяння, встановленого
Кримінальним кодексом України,
відповідність заяви вимогам статті 95
Кримінально-процесуального кодексу
України, дотримання відповідачем інших
приписів, установлених
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
заявника.

Як зазначено в рішенні Конституційного
Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001,
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду окремі
процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органу досудового
розслідування. Але таке оскарження
може здійснюватись у порядку,
встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність таких
посадових осіб має свої особливості і
не належить до управлінської сфери.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції при винесенні
ухвали прийшов до вірного висновку, що
позов не належить розглядати у порядку
адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що суддя суду першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків судді, а тому підстав для
його скасування немає.

Керуючись ч.3 ст 160 ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1
ст.199, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
01.06.2012 року про закриття провадження у
справі № 2а-673/08/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль