Справа № 804/17452/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р. Справа № 804/17452/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Конєвої С.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження у м.Дніпропетровську
адміністративну справу за позовною
заявою Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Дочірнього підприємства по
житлово-комунальному обслуговуванню
«Будівельник» про припинення
юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2014 року Верхньодніпровська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з позовом до Дочірнього підприємства
по житлово-комунальному
обслуговуванню «Будівельник» та
просить припинити юридичну особу
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку в
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
податків та інших обов'язкових
платежів. 02.07.2014р. до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис щодо
відсутності відповідача за вказаною
адресою, що згідно п.5 ч.2 ст.38 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" є підставою для
припинення юридичної особи, у зв'язку з
чим позивач просить припинити юридичну
особу - Дочірнє підприємство по
житлово-комунальному обслуговуванню
«Будівельник».

Ухвалою суду від 30.10.2014р.
відповідачу було запропоновано надати
до суду письмові заперечення або заяву
про визнання позову у 10-денний строк
після одержання ухвали про відкриття
провадження у справі (а.с 1).

Відповідач у встановлений судом строк
не надав до суду ні заперечень на позов,
ні заяви про визнання позову, про
наявність даної справи та розгляд її
судом у скороченому провадженні
повідомлений належним чином у
відповідності до вимог ч.11 ст. 35 КАС
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами (а.с. 20).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані під час провадження
у справі повідомляти суд про зміну
місця проживання (перебування,
знаходження), роботи, служби. У разі
неповідомлення про зміну адресу
повістки надсилається їм за останньою
адресою і вважається врученою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо припинення за зверненням
суб'єкта владних повноважень юридичних
чи фізичних осіб-підприємців у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів з дня закінчення
строку, передбаченого частиною третьою
цієї статті, якщо до суду не було подано
заперечення відповідача та за умови, що
справа розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову, виходячи з
наступного.

Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що Дочірнє
підприємство по житлово-комунальному
обслуговуванню «Будівельник» 15.04.1997
року зареєстроване
Верхньодніпровською районної
державною адміністрацією
Дніпропетровської області за адресою:
51600, Дніпропетровська область,
Верхньодніпровський район, м.
Верхньодніпровськ, вул. Титова, буд. 2 та
перебуває на обліку у
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 17.09.2014р. та Спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 30.10.2014р.
(а.с.6-7,17-19).

Дочірнє підприємство по
житлово-комунальному обслуговуванню
«Будівельник» не має заборгованості
перед бюджетом, що підтверджується
довідкою позивача (а.с.8).

Відповідно з даними, зазначеними у
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, державним
реєстратором від 02.07.2014р. внесено запис
за № 1000485 щодо відсутності
юридичної особи за місцезнаходженням
(а.с.6-7).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців"
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

У відповідності п.5 ч.2 ст.38 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема, є наявність в Єдиному
державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до п. 20.1.37 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи та припинення фізичною
особою - підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Згідно до п.п. 19-1.1.2 п.19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України до
функцій контролюючих органів належить
контроль за своєчасністю подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів.
Вказана норма кореспондує з нормами
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", якими визначені
підстави для постановлення судового
рішення про припинення юридичної особи
або припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
внаслідок неподання податкової
звітності.

Отже, компетенція органів
державної податкової служби
(контролюючого органу) поширюється
саме на відносини в сфері
оподаткування.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, органи
державної податкової служби можуть
звертатися з вимогами про припинення
суб'єктів господарювання не в усіх
випадках, визначених ст. 38 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", а лише в тих, коли
контролюючі органи діють на реалізацію
своєї владної компетенції. Тому органи
державної податкової служби
(контролюючі органи) вправі звертатися
з вимогою про припинення суб'єктів
господарювання лише в разі, якщо
підставою позову є неподання таким
суб'єктом протягом року до органів
державної податкової служби
(контролюючих органів) податкових
декларацій, документів фінансової
звітності згідно з законодавством та
здійснення юридичною особою
діяльності, що заборонена законом.

Даний перелік підстав скасування
державної реєстрації є вичерпним і не
підлягає розширеному тлумаченню.

Що стосується припинення
юридичної особи з інших підстав, то
відповідні позовні вимоги можуть
пред'являтися не органами державної
податкової служби (контролюючими
органами), а іншими державними
органами, уповноваженими здійснювати
контроль за відповідними видами
господарської діяльності.

Зазначена правова позиція
узгоджується з позицією Вищого
адміністративного Суду України,
викладеною в ухвалах Вищого
адміністративного суду від 06.09.2012р. у
справі № К/9991/90918/11 та від 25.03.2014р. у
справі № К- 28886/10.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивачем не надано належних
доказів на підтвердження своїх
повноважень щодо звернення з позовом
до адміністративного суду про
припинення юридичної особи з підстав
наявності у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису щодо
відсутності юридичної особи за
місцезнаходженням.

За викладених обставин, зважаючи на
положення вищенаведених правових норм,
суд приходить до висновку про
відсутність у податкового органу
(контролюючого органу) права на
звернення до суду з позовними вимогами
про припинення юридичної особи з
підстав відсутності останньої за її
місцем реєстрації.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Дочірнього підприємства по
житлово-комунальному обслуговуванню
«Будівельник» про припинення
юридичної особи- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у порядку та у
строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва