Справа № 2а-809/1186/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/21034/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Короля І.В.

відповідача - Дутки-Гефко Х.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014

та постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013

у справі № 809/1186/13-а

за позовом Дочірнього підприємства
«Інструмент-ІФ» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тиса-3»

до Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Інструмент-ІФ»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тиса-3» звернулось
до суду з позовом про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську від 29.12.2012 № та
№ .

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013, яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014,
позов задоволено; визнано
протиправними та скасовано спірні
податкові повідомлення-рішення, з
підстав обґрунтованості позовних
вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну
скаргу просить залишити її без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін, як такі, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому
засіданні заявлено клопотання про
заміну відповідача, у зв'язку із
реорганізацією, із Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську на правонаступника -
Державну податкову інспекцію в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі до
вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
позапланової виїзної перевірки ДП
«Інструмент-ІФ» ТОВ «Тиса-3» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2009 по 30.09.2012, складено акт №
11709/221/31292989 від 07.12.2012, в якому
зафіксовані порушення: п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2,
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44 та пп. 138.1.1
п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податкові
зобов`язання з податку на прибуток на
загальну суму 662 705 грн.; пп. пп. 7.2.1, 7.2.4,
7.2.6 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, пп.
7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. п. 198.1,
198.2 ст. 198, п. п. 201.1, 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
встановлено заниження податку на
додану вартість на суму 566 126 грн.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 29.12.2012 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 698 428 грн., в т.ч.: 626 342
грн. основного платежу та 72 086 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 640 306 грн., в т.ч.: 535 807 грн.
основного платежу та 104 499 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Відповідачем в акті перевірки зроблено
висновок, що укладені позивачем угоди
під час господарських взаємовідносин з
«Тіал-Альянс», ПП «Сітал», ТОВ
«Декос-Альянс» за травень 2011 року, а
також за період з 01.12.2011 по 30.05.2012 є
нікчемними, з огляду на те, що в актах
перевірок отриманих від інших ДПІ,
зокрема: ДПІ у Печерському районі м.
Києва «Про результати невиїзної
документальної перевірки ТОВ
«Тіал-Альянс», акт № 914/23-4/37317565
від 25.07.2011, акт від 12.08.2011 № 1096/2304/37317565 за
травень 2011 року, акт від 21.06.2012 №
2012/22-9/21695093 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Сітал» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.12.2011 по 30.05.2012»,
акт від 29.02.2012 № 1062/23-4/37240791 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Сітал», акт від 26.06.2012 №
28/23-10/37505731 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Декос-Альянс» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства України за період 08.02 по
31.12.2011» встановлено відсутність
будь-якої інформації про наявні
складські приміщення, автомобільний чи
інший транспорт, а також устаткування,
необхідного для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства; ДП «Інструмент-ІФ» ТОВ
«Тиса-3» мало взаємовідносини в періоді
з 01.10.2009 по 31.03.2011 з суб`єктами
господарювання: ТОВ «Номинус», ПП
«Оптима Консалтинг Плюс», ТОВ
«Віктрейд лтд», ТОВ «Кассіда Прожектс»,
ТОВ «Агрофон», ТОВ «ТД Мега Груп», ТОВ
«МК Візар», ТОВ «Віп Союз», ТОВ «Техно
Лайт», ТОВ «Прогрес консалт», ТОВ
«Севконтакт», ТОВ «Авитек груп ЛТД»,
які носять безтоварний характер.

Матеріалами справи встановлено
договірні відносини у спірному періоді
між позивачем та контрагентами: ТОВ
«Тіал-Альянс», ТОВ «Віп Трейд», ТОВ
«Авитек груп ЛТД», ТОВ «Декос-Альянс»,
ТОВ «Віп Союз», ТОВ «Агрофон», ТОВ
«Техно Лайт», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес
консалт», ТзОВ «МК Візар»,ТОВ
«Севконтакт», ТОВ «Номинус», ПП «Оптима
Консалтинг Плюс», ТОВ «Віктрейд лтд»,
ТОВ «Кассіда Прожектс».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що до суду позивачем надано відповідні
первинні документи, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку
та які вказують на товарність
господарських операцій, їх
відповідність основній меті
господарської діяльності
контрагентів: ТОВ «Тіал-Альянс», ТОВ
«Віп Трейд», ТОВ «Авитек груп ЛТД», ТОВ
«Декос-Альянс», ТОВ «Віп Союз», ТОВ
«Агрофон», ТОВ «Техно Лайт», ПП «Сітал»,
ТОВ «Прогрес консалт», ТОВ «МК Візар»,
ТОВ «Севконтакт», ТОВ «Номинус», ПП
«Оптима Консалтинг Плюс», ТОВ
«Віктрейд лтд», ТОВ «Кассіда Прожектс».

Однак, такі висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними та такими, що
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі.

Слід зазначити, що надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій посилались на
докази, які є обов'язковими, але не
вичерпними, оскільки предмет
доказування у справі, що розглядається,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самих господарських
операцій, а відтак і обґрунтованість
визначення податкового кредиту
позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування
податкового кредиту позивача,
податковий орган вказував, що операції
між позивачем та вищезазначеним
контрагентом були нікчемними.

В даному випадку, судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин, що
підтверджують або спростовують
реальність здійснення самих
господарських операцій між позивачем
та контрагентами: ТОВ «Тіал-Альянс»,
ТОВ «Віп Трейд», ТОВ «Авитек груп ЛТД»,
ТОВ «Декос-Альянс», ТОВ «Віп Союз», ТОВ
«Агрофон», ТОВ «Техно Лайт», ПП «Сітал»,
ТОВ «Прогрес консалт», ТОВ «МК Візар»,
ТОВ «Севконтакт», ТОВ «Номинус», ПП
«Оптима Консалтинг Плюс», ТОВ
«Віктрейд лтд», ТОВ «Кассіда Прожектс»,
а саме: можливостей контрагентів
позивача щодо виконання укладених з
позивачем договорів, зокрема,
наявності технічних та технологічних
можливостей; питання щодо фактичної
оплати позивачем податку на додану
вартість в ціні отриманого товару, не
досліджено руху активів у процесі
здійснення господарських операцій, з
відповідним документальним
підтвердженням.

Для вирішення спору важливе значення
має встановлення факту реєстрації та
перебування контрагентів платника
податку в стані платників податку на
додану вартість, що надає право таким
платникам видавати податкові накладні,
які є підставою для формування
податкового кредиту.

Також, судами попередніх інстанцій не
досліджувалось питання щодо
правомірності формування валових
витрат позивача в спірному періоді в
розрізі із понесеними витратами на
виконання господарських операцій із
вищевказаними контрагентами та їх
зв'язку з господарською діяльністю
позивача.

Однак, встановлення даних обставин має
важливе значення для правильного
вирішення даної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі
відповідача - Державної податкової
інспекції в м.
Івано-Франківську її правонаступником
- Державною податковою інспекцією в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 та
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний