Справа № 750/13392/14
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2014-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/773/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі судді Рахманкулової І.П.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання перерахувати та доплатити
щорічну разову допомогу до 5 травня за
2014 рік,-

В С Т А Н О В И В:

25.12.2014 року позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому
просить:

- визнати незаконними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради при призначенні та виплати їй
щорічної разової допомоги до 5 травня
2014 року в розмірі 2020 грн.

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради здійснити перерахунок щорічної
разової допомоги до 5 травня 2014 року в
розмірі, передбаченому ч.5 статі 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", ст.2 Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та ст.7 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", тобто в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, як
інваліду 3 групи, та провести доплату
недонарахованої суми в розмірі 4623 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що вона є інвалідом
війни 3 групи та має право на щорічну
разову грошову допомогу до 5 травня
згідно Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком.

Позивач вважає, що її законні права
обмежено шляхом порушення
відповідачем принципу пріоритетності
закону над підзаконними актами, шляхом
застосування останнім положень
нормативно-правових актів, що
суперечать Закону, а тому просить
задовольнити позов.

Ухвалою судді Деснянського районного
суду м. Чернігова від 26.12.2014 року у
справі було відкрито скорочене
провадження.

Відповідачу у передбаченому законом
порядку направлено позовну заяву та
надано строк для подачі письмових
заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника
відповідача вбачається, що він проти
задоволення позовних вимог заперечує,
посилаючись на їх необґрунтованість та
безпідставність. Зазначає, що
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради діяло на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення. У разі
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного і
обґрунтованого судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання в справі не
проводилось та особи, які беруть участь
у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд не знаходить підстав
для задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок по доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи стороні відповідача необхідно
довести правомірність своїх дій та
бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом війни 3 групи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Кабінет Міністрів України, в свою
чергу, щорічно у проекті Державного
бюджету України на відповідний рік,
передбачає цільові кошти, необхідні
для виплати разової грошової допомоги
інвалідам війни.

Такий розмір у 2014 році визначений
Кабінетом Міністрів України
постановою від 16.04.2014 року за №102.

Виплата разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня у 2014 році була
здійснена позивачу відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014 року за №102 відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", оскільки ця Постанова є
чинною, і підлягає виконанню, а органи
уповноважені на здійснення цих виплат
у цей час діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з викладеного
вище Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 16.04.2014 року № 102 "Про
деякі питання виплат у 2014 році разової
грошової допомоги передбаченої
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту
" та "Про жертви нацистських
переслідувань", згідно якої позивачу
була проведена виплата 13.06.2014 року у
розмірі 2020 грн.

На день розгляду справи Постанова
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014
року за №102 та положення Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", не
скасовані та неконституційними не
визнавались.

Крім того, Конституційний Суд України,
приймаючи рішення від 25 січня 2012 року
№3-рп/2012 виходить з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції
України та законів України, виходячи з
фінансових можливостей держави.

Також суд враховує те, що розміри
соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване статтею 48
Конституції України.

Згідно зі статтею 22 "Загальної
декларації прав людини" розміри
соціальних виплат і допомоги
встановлюються з урахуванням
фінансових можливостей держави.

Таким чином, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з частиною першою
статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.
Водночас зміст основного права не може
бути порушений, що є загальновизнаним
правилом.

Відповідно до Конституції України
основи соціального захисту, форми і
види пенсійного забезпечення
визначаються виключно законами
України (пункт 6 частини першої статті
92); Кабінет Міністрів України
повноважний вживати заходів щодо
забезпечення прав і свобод людини і
громадянина та проводити політику у
сфері соціального захисту (пункти 2, 3
статті 116).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач при виплаті
позивачу за 2014 рік щорічної грошової
допомоги до 5 травня діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивача є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", Постановою
Кабінету міністрів України від 16.04.2014
року № 102 "Про деякі питання виплат у 2014
році разової грошової допомоги
передбаченої Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту " та "Про жертви
нацистських переслідувань", Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2012
від 25 січня 2012 року, ст. ст. 69-71, 99, 159-163,
183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання перерахувати та доплатити
щорічну разову допомогу до 5 травня за
2014 рік - відмовити.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів, які
обчислюються з моменту отримання копії
постанови.

Суддя: