Справа № 760/25145/14-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а-82/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої
Л.А.

при секретарі - Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
встановлення способу і порядку
виконання постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 травня 2012
року в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, Державного казначейства
України про визнання бездіяльності
протиправно та зобов»язання виплатити
одноразову грошову допомогу, моральну
та матеріальну шкоду, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду і просить
встановити спосіб та порядок виконання
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 03 травня 2012 року в
справі за його адміністративним
позовом до Міністерства оборони
України, Державного казначейства
України про визнання бездіяльності
протиправною та зобов»язання
виплатити одноразову грошову допомогу,
моральну та матеріальну шкоду.

Посилається на те, що постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 03 травня 2012 року його
адміністративний позов був
задоволений.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду постанова суду
залишена без змін.

На підставі виданого судом виконавчого
листа органами виконавчої служби було
відкрито виконавче провадження про
зобов»язання Міністерства оборони
України виплатити йому одноразову
грошову допомогу в розмірі 48-місячного
грошового забезпечення за останньою
посадою, яку він займав на день
звільнення.

Відповідач відмовляється виконувати
рішення суду, повідомивши державного
виконавця про те,що на виконання
постанови Окружного адміністративного
суду від 06.10.2008 року йому виплачено
грошову допомогу в розмірі,визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№284 від 21.02.2007 року в розмірі 8 826, 16гр. з
врахуванням раніше виплаченої суми в
розмірі 650, 00гр. та ставить питання про
закриття виконавчого провадження.

До цього часу рішення суду залишається
невиконаним з вини відповідача.

Враховуючи викладене вище, просить
встановити спосіб та порядок його
виконання шляхом зобов»язання
Міністерства оборони України
виплатити йому недоплачену суму
одноразової грошової допомоги в
розмірі 35 569, 84 гр.

Представник відповідача - Міністерства
оборони України в судовому засіданні
проти позову заперечував.

Посилається на те, що постанова
Солом»янського районного суду м. Києва
від 03.05.2012 року МО України виконана в
порядку, визначеному її резолютивною
частиною.

Вважає, що саме таким чином мала
виконуватися постанова, а не в порядку,
визначеному її мотивувальною частиною,
де приведена сума, що підлягала сплаті
позивачу.

Крім того, інший представник
відповідача, який з»явився в судове
засідання 25.12.2014 року, посилався на те,
що за ініціативою позивача спосіб
виконання рішення суду змінюватися не
може, т.я. стягувати грошові кошти
позивач у такому випадку може лише з
Державної казначейської служби
України.

Просить у задоволенні заяви відмовити.

Представник відповідача - Державного
казначейства України в судове
засідання не з»явився, про час розгляду
справи повідомлений належним чином.
Про причину неявки суд до відома не
поставив, а тому суд вважає за можливе
розглядати заяву в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 03 травня 2012 року був задоволений
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України,
Державного казначейства України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов»язання виплатити одноразову
грошову допомогу, моральну та
матеріальну шкоду.

Визнано протиправною бездіяльність
Міністерства оборони України в частині
неприйняття рішення про виплату
одноразової грошової допомоги в
зв»язку з настанням інвалідності
ОСОБА_1 у встановленому чинним
законодавством розмірі.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року постанова Солом'янського
районного суду м. Києва залишена без
змін.

Так, поняття способів захисту прав,
свобод та інтересів особи в
адміністративному судочинстві
охоплюється визначеним законом
механізмом матеріально-правових
засобів здійснення охорони цих прав,
свобод та інтересів, що приводиться в
дію за рішенням суду у разі їх
порушення чи реальної небезпеки такого
порушення.

Стаття 263 Кодексу адміністративного
судочинства України містить не тільки
механізм процесуальної процедури
розгляду питань зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, а й підстави для розгляду цих
питань.

Оскільки ці підстави є
матеріально-правовими, то їх слід
розглядати у сукупності з положеннями
ст.ст.105, 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, які визначають
зміст способів захисту порушеного
права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та
стаття 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлюють, що
судові рішення, зокрема постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом.

Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Так, судом встановлено, що на виконання
постанови суду відповідач частково
сплатив належну до виплати позивачу
суму.

Суд вважає, що приведені в заяві
обставини не дають підстав для
висновку про неможливість виконання
судового рішення, що відповідно до ст.
263 Кодексу адміністративного
судочинства України було б підставою
для зміни способу і порядку його
виконання.

Суд вважає, що посилання в заяві на
небажання МО України виконувати судове
рішення та виплатити позивачу суму
одноразової грошової допомоги в
розмірі, визначеному судом, на дають
підстав для задоволення заяви,
оскільки з огляду на положення ст. 124
Конституції України та ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови в адміністративних справах,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України незалежно від
обраного судом способу захисту
порушеного права позивача
(зобов'язання відповідача вчинити
певні дії чи стягнення з нього коштів),
т.я., змінивши спосіб виконання такої
постанови із зобов'язання виплатити
зазначену допомогу на стягнення
конкретної суми цієї допомоги,буде
допущено зміну постанови по суті та
виходом за межі позовних вимог, а також
вирішенням питання, що не було
предметом розгляду в судовому
засіданні.

Виходячи з цих обставин, суд приходить
до висновку, що зміна на підставі ст. 263
Кодексу адміністративного судочинства
України способу і порядку виконання
судового рішення не передбачає зміни
обраного судом відповідно до ст. 162
Кодексу адміністративного судочинства
України при ухваленні рішення способу
відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція висловлена
в постанові Верховного Суду України
від 11.11.2014р. (справа № 21-394а14).

Виходячи з викладеного вище, керуючись
ст.ст.14, 105, 162, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
наступного після проголошення ухвали.

Суддя: