Справа № 2а-1983/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
Справа № 9104/49283/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Довгополова О.М.,

суддів - Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у м. Ужгороді Закарпатської
області на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 жовтня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, віднесеній до 2 категорії, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2011 року позивач звернулася до
суду з позовом, яким просила визнати
дії Управління Пенсійного фонду
України у м. Ужгороді Закарпатської
області неправомірними та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорії 2, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 20 листопада 1997
року.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 жовтня 2011 року позов
задоволено частково: зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
згідно ст. 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 18 листопада 2010
року по 18 червня 2011 року. У решті
позовних вимог відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального права, просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. На обґрунтування
вимог апеляційної скарги зазначає, що
додаткова пенсія виплачувалась
позивачу відповідно до чинного на той
час законодавства в межах бюджетних
асигнувань. Вважає правомірними
нарахування та виплату додаткової
пенсії відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».

Враховуючи те, що від усіх осіб, які
беруть участь у справі, клопотань про
розгляд справи за їх участю до суду не
надходило, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.
197 КАС України розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Позивач є особою, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи категорії 2,
перебуває на обліку у відповідача,
отримує додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 2 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №
1-28/2008 визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 51
зазначеного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Однак позивачу додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» в розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановленого законом права
позивача, передбаченого ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, колегія суддів приходить до
висновку про залишення позовних вимог
без розгляду за період з 20 листопада 1997
року по 30 вересня 2010 року.

Разом з тим колегія суддів вважає за
необхідне зазначити про те, що 14 червня
2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", який набрав
чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3
ст.43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Судом встановлено, що виплата
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за період з 01 жовтня 2010 року по
22 липня 2011 року здійснювалася у менших,
ніж передбачено законом, розмірах.
Отже, право позивача на підставі Закону
№ 796-ХІІ є порушеним. Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення позову в частині
нарахування та виплати доплати до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за вказаний період.

Встановлено, що у період з 23.07.2011 року
управління Пенсійного фонду діяло
відповідно до постанови від 6 липня 2011
року № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», його дії є
правомірними, а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом з тим, відповідно до ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати. У разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму
та мінімальної заробітної плати і цей
перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що у резолютивній частині
постанови відсутнє найменування
позивача, на користь якого суд першої
інстанції зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а
також зобов'язано відповідача лише
нарахувати спірну виплату та не
зобов'язано відповідача виплатити
таку.

Дані обставини є безсумнівною
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 1, 198,
202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 жовтня 2011 року у справі №
2а-1983/11- скасувати. Адміністративний
позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог
за період з 20 листопада 1997 року по 30
вересня 2010 року залишити без розгляду.

В решті прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ч.1 ст.51, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону, яка діяла до 01.01.2008 року, за
період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011
року з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький