Справа № 754/5249/14-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві на постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 05 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві про зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління з координації та
контролю за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві, просив, з урахуванням
уточнених позовних вимог, зобов"язати
провести виплату перерахованої пенсії
згідно постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 23 червня 2011
року по справі № 2а-3757/11, зобов'язати
виплатити перераховану пенсію у
розмірі 41 279,69 грн. державної та
додаткової пенсії негайно.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Зобов'язано Управління з координації
та контролю за виплатою пенсій
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві провести виплату
ОСОБА_3 пенсії з 01 листопада 2010 року по
23 червня 2011 року виходячи з розміру,
визначеному ст. ст. 50, 53 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме -
державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком відповідно
перерахунку, проведеного Управлінням
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог та прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов в цій частині
задовольнити.

Також, Головне управління Пенсійного
фонду України у м. Києві звернулось з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню
не підлягає, а апеляційна скарга
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 23 червня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2012 року, у справі № 2-а-3757/2011
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
визнання дій неправомірними - позов
задоволено. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва
здійснити з 01 листопада 2010 року по день
винесення постанови про перерахунок
основної та додаткової пенсії ОСОБА_3,
виходячи з розміру, визначеному ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме: державної пенсії -
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю - у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, виплатити недоплачені
суми з урахуванням проведених виплат.

11 червня 2012 року Деснянським районним
судом м. Києва видано виконавчий лист №
2а-3757/2011, який знаходився на виконанні у
Відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві.

04 березня 2013 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП 33288404 на підставі п. 8 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Так, у вищевказаній постанові
зазначено, що на виконання рішення суду
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва в
межах компетенції проведено
перерахунок пенсії ОСОБА_3, що
підтверджується повідомленням від 04
березня 2013 року. Сума перерахунку
становить 41 274,69 грн. У відповідності до
Положення про Головне управління
Пенсійного фонду України у м. Києві,
виплати пенсії здійснюються
Управлінням з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві.

У зв'язку з невиконанням рішення суду у
справі № 2а-3757/2011, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Так, приймаючи рішення про задоволення
адміністративного позову частково, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що виплата пенсій здійснюється
Управлінням з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ст. 124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ст. 14 КАС України, судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в адміністративному суді,
ухвалюється іменем України. Постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст. 257 КАС України
передбачено, що примусове виконання
судових рішень в адміністративних
справах здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року № 606-XIV, виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

В силу ст.2 вищевказаного Закону,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 вищевказаного Закону,
сторони виконавчого провадження та
прокурор як учасник виконавчого
провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 23 червня 2011 року у
справі № 2-а-3757/2011 зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва
здійснити перерахунок основної та
додаткової пенсії ОСОБА_3, виходячи з
розміру, визначеному ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а саме: державної пенсії - в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю - у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, виплатити недоплачені
суми з урахуванням проведених виплат.

Так, листом Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві від
23 грудня 2013 року № 31919/10/Ш-2767 позивача
було повідомлено про те, що кошти за
судовим рішенням у справі № 2-а-3757/2011
нараховано в сумі 41 279,69 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
Деснянським районним судом м. Києва вже
було прийнято судове рішення, яким
вирішено спір між Управлінням
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва та
ОСОБА_3 щодо проведення перерахунку
пенсії, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальних захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються
зобов"язання відповідача провести
виплату перерахованої пенсії, згідно
постанови Деснянського районного суду
м. Києва від 23 червня 2011 року по справі
№ 2а-3757/11, зобов'язання виплатити
перераховану пенсію у розмірі 41 279,69
грн. державної та додаткової пенсії
негайно.

З вищенаведеного слідує, що позивач
оскаржує дії Управління з координації
та контролю за виплатою пенсій
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві щодо невиконання
судового рішення у справі № 2а-3757/11,
яким зобов'язано здійснити ОСОБА_3
перерахунок основної та додаткової
пенсії.

Тобто, в даному випадку спірні
правовідносини виникли в рамках
виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу та регламентується положеннями
Закону України «Про виконавче
провадження», де, зокрема, передбачено
можливість оскарження дій державного
виконавця щодо невжиття заходів щодо
виконання судових рішень.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази оскарження позивачем постанови
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про закінчення виконавчого
провадження ВП 33288404 від 04 березня 2013
року, в якій зазначено, що виплата
пенсій здійснюється Управлінням з
координації та контролю за виплатою
пенсій Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві.

Крім того, слід враховувати, що згідно
ч. 1 ст. 167 КАС України, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що, звернувшись до суду
із даним позовом до Управління з
координації та контролю за виплатою
пенсій Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві,
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту порушених прав та інтересів.

З приводу посилань суду першої
інстанції на постанову правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року № 11-2, із зазначенням про те, що
виплата пенсій здійснюється
Управлінням з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, колегія суддів зазначає, що
наведена норма відсутня у даному
Положенні, а тому не підлягає
застосуванню.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість та
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, а тому рішення суду підлягає
скасуванню із винесенням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вказує на відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги
ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в
апеляційній скарзі Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві, спростовують висновки суду
першої інстанції та знайшли своє
належне підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 05 червня 2014 року скасувати
та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлений
03.12.2014 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.