Справа № 826/15497/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Дочірнього підприємства «БіоЛайн
Україна» до Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення - рішення.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Дочірнє
підприємство «БіоЛайн Україна» (далі
по тексту також - позивач) з позовом до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (надалі також - відповідач), в
- визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25 липня 2014
року № , № ;

- стягнути з відповідача на
користь позивача витрати на сплату
судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликався на те, що спірні
податкові повідомлення рішення є
такими, що не ґрунтуються на приписах
чинного законодавства, завдає шкоди
охоронюваним законом правам та
інтересам позивача, з огляду про що
спірне рішення підлягають скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
про наступне.

Матеріалами справи підтверджено,
що відповідачем у період з 03.07.2014 по
05.07.2014рр. проведено невиїзну
документальну перевірку стану
дотримання ДП «БіоЛайн Україна» (код
32154808) вимог законодавства України з
питань державної митної справи під час
декларування товару «Стерилізатори
медичні. МЕDISТЕR® для термічної
дезінфекції медичних відходів: Кат.
номер GD0007 - МЕDISТЕR 160 with analysis and statistic
software (Установка для дезінфекції
медичних відходів МЕDISТЕR 160 з
програмним забезпеченням для аналізу і
ведення статистики) - 4 шт. Виробник:
МЕТЕКА GmbН, Австрія. Країна виробництва:
АT. Торговельна марка МЕDISТЕR» за митною
декларацією від 24.12.2012р. № 125130000/2012/907986.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт 08.07.2014р.
№18/14/26-15-22-09/32154808 невиїзної
документальної перевірки дотримання
ДП «БіоЛайн Україна» ()
законодавства України з питань митної
справи (далі - акт перевірки).

В ході перевірки відповідачем
встановлено порушення вимог Закону
України «Про Митний тариф України» від
05.04.2001р. №2371-111 (зі змінами та
доповненнями) в частині класифікації
товару, розміру ставок ввізного мита,
що призвело до несплати позивачем
ввізного мита на суму 191 461,59 грн., а
також пункту 190.1 статті 190 Податкового
кодексу України в частині визначення
бази оподаткування товарів, що
ввозяться на митну територію України, в
результаті чого несплачена сума
податку на додану вартість складає 804
138,68 грн.

На підставі висновків акту
перевірки, відповідачем 25 липня 2014
року прийняті податкові
повідомлення-рішення № та №
, якими позивачу визначено
грошові зобов'язання із ввізного мита
та податку на додану вартість із
ввезених на територію України товарів.

Не погоджуючись з висновками
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, ДП «БіоЛайн Україна» оскаржило
вказані вище податкові
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку до
Державної фіскальної служби України.
Однак, скарга залишилась без
задоволення, а повідомлення-рішення -
без змін.

Позивач категорично не
погоджуючись із правомірністю спірних
податкових повідомлень - рішень
звернувся з даним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Засади організації та здійснення
митної справи в Україні, економічні,
організаційні, правові, кадрові та
соціальні аспекти діяльності митної
служби України регламентовані
положеннями Митного кодексу України.

Статтею 11 Митного кодексу України
встановлено, що митні органи,
реалізуючи митну політику України,
виконують, зокрема, завдання щодо
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України.

Згідно з пунктом 35 статті 1
Митного кодексу України пропуск
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України - це дозвіл
митного органу па переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митною кодексу
України наведено визначення терміна
«митні процедури» - це операції,
пов'язані зі здійсненням митного
контролю за переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, митного оформлення цих
товарів і транспортних засобів, а також
зі справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі Митного кодексу
України відповідно до заявленого
митного режиму.

Відповідно до норм статті 69
Митного кодексу України від 13.03.2012р. №
4495,-VI органи доходів і зборів
здійснюють контроль правильності
класифікації товарів, поданих до
митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД
(пункт 2) у разі виявлення під час
митного оформлення товарів або після
нього порушення правил класифікації
товарів орган доходів і зборів має
право самостійно класифікувати такі
товари (пункт 4), рішення органів
доходів і зборів щодо класифікації
товарів для мінних цілей є
обов'язковими (пункт 7), висновки інших
органів, установ та організацій щодо
визначення кодів товарів згідно з УКТ
ЗЕД при митному оформленні мають
інформаційний або довідковий характер
(пункт 8).

Об'єктом класифікації в УКТ ЗЕД є
всі товари, що мають обіг у міжнародній
торгівлі.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, відповідно до частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається із Довідки АА№765883 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
видами діяльності позивача за КВЕД-2010
є: - оптова торгівля фармацевтичними
товарами; - роздрібна торгівля
медичними й ортопедичними товарами в
спеціалізованих магазинах; - роздрібна
торгівля фармацевтичними товарами в
спеціалізованих магазинах; -
неспеціалізована оптова торгівля.

Відповідно до чинного
законодавства України ввезення на
митну територію, реалізація та
застосування в Україні медичних
виробів дозволяється за умови їх
попередньої державної реєстрації у
встановленому порядку.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивач в 2012 році здійснив заходи
щодо внесення до Державного реєстру
медичної техніки та виробів медичного
призначення товару «Стерилізатори
медичні МЕDISТЕR® для термічної
дезінфекції медичних відходів»
кількох модифікацій виробництва
компанії МЕТЕКА GmbН, Австрія.

При цьому, встановлено, що згідно
з наказом Державної служби України з
лікарських засобів від 08.06.2012 року № 467
товар «Стерилізатори медичні МЕDISТЕR®
для термічної дезінфекції медичних
відходів» за кодом УКТ ЗЕД
внесено до Державного реєстру медичної
техніки та виробів медичного
призначення і дозволено до
застосування в медичній практиці, про
що видане Свідоцтво про державну
реєстрацію №11620/2012.

Згідно повідомлення Державної
служби України з лікарських засобів
від 03.09.2014 року № 17182-1.2/5.1/17-14 вказаний
товар на час вирішення справи
перебуває в Державному реєстрі.

Фактичні обставини справи
свідчать, що 01 листопада 2012 року
позивачем був укладений
зовнішньоекономічний контракт № 05/12 на
поставку товару.

На підставі
зовнішньоекономічного контракту № 05/12,
у грудні 2012 року позивачем ввезено на
митну територію України
«Стерилізатори медичні МЕDISТЕR® для
термічної дезінфекції медичних
відходів: Кат. Номер GD0007 - МЕDISТЕR 160 with
analysis and statistic software (Установка для
дезінфекції медичних відходів МЕDISТЕR
160 з програмним забезпеченням для
аналізу і ведення статистики) у
кількості 4 одиниці виробництва
компанії МЕТЕКА GmbН, Австрія (надалі -
Товар).

Разом з тим, встановлено, що
декларування вказаного товару
відбулось за митною декларацією від
24.12.2012 року № 125130000/2012/907986 за кодом УКТ
ЗЕД . Митне оформлення товару
здійснено за ставкою ввізного мита 0% та
з урахуванням пільги по сплаті ПДВ як
виробу медичного призначення.

При цьому, пільги щодо сплати ПДВ
при ввезенні Товару були передбачені
пп. 197.1.27. п. 197.1. ст. 197 Податкового
кодексу України та чинною на той момент
Постановою КМ України від 08.08.2011 р. № 867,
якою був затверджений відповідний
перелік товарів медичного призначення.
За кодом УКТ ЗЕД було передбачено
звільнення від оподаткування ПДВ
операції з постачання стерилізаторів
медичних, хірургічних або
лабораторних.

Як встановлено частиною 1 ст. 257
Митного кодексу України, декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. Обов'язок декларування
покладено на суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності, який
повинен надати органу доходів і зборів
передбачені законодавством документи
для підтвердження заявленого ним коду
товару.

В свою чергу, статтею 69 Митного
кодексу України контроль за
правильністю класифікації товару,
поданого до митного оформлення,
віднесено до виключної компетенцією
органу доходів і зборів. І у разі
виявлення порушення правил
класифікації митний орган має право
самостійно класифікувати товар.

Порядок роботи відділу митних
платежів, підрозділу митного
оформлення митного органу та митного
поста при вирішення питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 року № 650,
зареєстрованим в Міністерстві України
02.07.2012 р. за №1085/21397 (надалі - Порядок 650).

Пунктом 4 розділу III Порядку 650
встановлено, що контроль правильності
класифікації товару здійснюється
шляхом перевірки відповідності: опису
товару в митній декларації процедурі
декларування, передбаченій ст. 257
Митного кодексу України; відомостей
про товар та коду товару згідно УКТ ЗЕД,
заявлених у митній декларації,
відомостям про товар (найменування,
опис, визначальні характеристики для
класифікації товарів тощо), зазначеним
у наданих для митного оформлення
документах, шляхом перевірки
дотримання вимог Основних правил
інтерпретації УКТ ЗЕД; заявленого коду
товару відомостям, наведеним у базі
даних «Класифікаційні рішення»
програми «Інспектор 2006» ЕАІС.

У випадку неможливості
однозначно перевірити правильність
класифікації товару на підставі
задекларованих відомостей митний
орган згідно п. 5 розділу III Порядку 650
зобов'язаний письмово повідомити
декларанта про необхідність надання
додаткових документів чи відомостей.

Однак, як свідчать фактичні
обставини справи, додаткові документи
під час митного оформлення Товару у
позивача не вимагались.

Відповідно до частини 6 ст. 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається до оформлення,
якщо вона подана за встановленою
формою, підписана особою, яка її подала,
і перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені Митним кодексом
України. Митний орган не може відмовити
у прийнятті митної декларації, якщо
виконано всі умови, передбачені цим
кодексом.

При цьому, факт прийняття митним
органом митної декларації від 24.12.2012
року № 125130000/2012/907986 свідчить про те, що
декларантом подано всі необхідні
документи, в тому числі на
підтвердження заявленої класифікації
Товару.

Таким чином, проставляючи штамп у
відповідній графі митної декларації,
на переконання суду митний орган
підтвердив правильність та
достовірність всіх обов'язкових
реквізитів та даних, а отже він
погодився з визначенням Товару за
кодом .

Системний аналіз вимог ст. 69 МК
України свідчить про можливість
митного контролю після завершення
митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів через митний кордон
України було допущено порушення
законодавства. Тому якщо митний орган,
приймаючи митні декларації, відніс
товар до певного коду товарної
номенклатури та пропустив його на
митну територію України (після сплати
податків і зборів), то в подальшому він
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень-рішень про
донарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з виявленням помилки у
класифікації товару.

Позиція суду повністю узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеної у постанові від 05
березня 2013 року у справі № 21-36а13.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Окрім того, основні правила
класифікації товарів в УКТ ЗЕД на
момент митного оформлення Товару були
передбачені Основними правилами
інтерпретації УКТ ЗЕД (Закон України
«Про митний тариф України» від 05.04.2001р.
№ 2371-ІП) та Поясненнями до УКТ ЗЕД,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 30.12.2010р. № 1561
із змінами та доповненнями (надалі -
Наказ ДМСУ 1561).

Відповідно до п.3 Основних правил
інтерпретації УКТ ЗЕД, у разі якщо
товар можна на перший погляд віднести
до двох чи більше товарних позицій, то
при його класифікації перевага
надається тій товарній позиції, в якій
товар описується конкретніше
порівняно з товарними позиціями, де
дається більш загальний його опис.

Як вбачається з технічної
документації, опису Товару та
експертних висновків, він
використовується для термічної
дезінфекції (знезараження) медичних
відходів (шприци, крапельниці,
пробірки, перев'язувальний матеріал,
гумові рукавички тощо) в місцях їх
первинного утворення. В основі методу
дезінфекції лежить термічний вплив -
нагрівання відходів до температури 100
градусів Цельсія за допомогою енергії
електромагнітних коливань надвисокої
частоти у вологому середовищі (відходи
попередньо зволожують) за рахунок
утворення пару. Завдяки такому методу
знищуються туберкульозні палички,
віруси гепатитів А,В,С та D, збудники
сибірської виразки.

Товарна позиція 8419 УКТ ЗЕД
включає машини, обладнання промислове
або лабораторне з електричним чи
неелектричним нагріванням (за винятком
печей, камер та іншого обладнання
товарної позиції 8514) для обробки
матеріалів шляхом зміни температури,
наприклад, нагріванням, варінням,
підсмажуванням, дистиляцією,
ректифікацією, стерилізацією,
пастеризацією, пропарюванням,
сушінням, випарюванням, конденсацією
або охолодженням, крім машин або
обладнання, призначеного для
використання у побуті. У цій позиції
передбачено товарну групу
стерилізаторів медичних, хірургічних
або лабораторних за кодом .

Згідно Пояснень до товарної
позиції 8419 УКТ ЗЕД (Наказ ДМСУ 1561),
розділ VI «Стерилізатори», як правило,
ці агрегати являють собою ємності або
камери, зазвичай нагрівні парою або
киплячою водою (або іноді гарячим
повітрям), в яких вироби чи матеріали,
що підлягають стерилізації,
витримуються при високій температурі
протягом часу, потрібного для знищення
бактерій і т.п., без змін у складі або
фізичному стані самих виробів чи
матеріалів. У цю групу входять не лише
промислові стерилізатори, але також і
стерилізатори, використовувані в
операційних і т.п.

Так, товарна позиція 8514 включає
печі та камери промислові або
лабораторні, електричні (включаючи
індукційні або діелектричні), інше
промислове або лабораторне обладнання
для термічного оброблення матеріалів,
індукційне або діелектричне. У цій
товарній позиції передбачено товарну
групу печей та камер діелектричних за
кодом .

Згідно Пояснень до товарної
позиції 8514 УКТ ЗЕД (Наказ ДМСУ 1561),
розділ І «Печі та камери промислові або
лабораторні, електричні (включаючи
індукційні або діелектричні),
електропечі та камери застосовуються
для плавлення, відпалювання,
відпускання, емалювання, зварювання,
термооброблення зварених швів тощо.
Основними видами є муфельні, тигельні,
ковпакові, тунельні печі і т.д. До цієї
групи печей та камер входять, зокрема,
діелектричні ємнісні печі та камери
(код ), в яких шихта міститься між
двома металевими пластинами,
приєднаними до джерела змінного
струму. Нагрівання шихти відбувається
в результаті діелектричного
гістерезису. При цьому енергія хвиль
перетворюється безпосередньо в тепло
по всій масі матеріалу. Ці печі
використовуються для сушки,
розморожування, плавлення пластмас
тощо. Тобто відбувається зміна
фізичного стану матеріалів, чого немає
при роботі стерилізаторів медичних.
Для довідки, шихтою є суміш матеріалів
у певній пропорції, що підлягають
переробці.

Окрім того, відповідно до цих же
Пояснень, до товарної позиції 8514 не
включається устаткування з
електропідігріванням для сушіння,
стерилізації або аналогічних цілей,
яке відноситься до товарної позиції 8419.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірного податного повідомлення -
рішення. Водночас, доводи викладені
відповідачем у письмових запереченнях
проти позову спростовані
імперативними приписами чинного
законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25 липня 2014
року № , №.

Присудити з Державного бюджету
України на користь Дочірнього
підприємства «БіоЛайн Україна»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А.Качур