Справа № 554/16956/14-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 25.11.2014

25 листопада 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді
Савченка А. Г.

при секретарі
Гречка Є. В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Бистрай О. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Полтаві
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № 1
роти ДПС для обслуговування доріг
державного значення старшого
прапорщика міліції Губені Ігоря
Олександровича про визнання
протиправною та скасування постанови,

в с т
а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з цим позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 5 листопада 2014 року він
керував автомобілем «Mitsubihi-Pajero-Sport»
державний номерний знак НОМЕР_1 та
рухався автомобільною дорогою
Суми-Полтава, дотримуючись швидкості
руху, встановленої Правилами
дорожнього руху України (далі - Правил).

Того ж дня на нього складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ 2 № 574197 від 5
листопада 2014 року за порушення вимог
п.14.6 (г) Правил за ч. 2 ст.122 КУпАП. На
підставі вищезазначеного протоколу
інспектором винесено постанову ПС 1 №
675097 від 5 листопада 2014 року, згідно з
якою на нього накладено
адміністративне стягнення у розмірі 425
грн.

Вважаючи вказану постанову
незаконною він зазначив, що п.14.6 (г)
Правил встановлено, що обгін
заборонено у кінці підйому, на мостах,
естакадах, шляхопроводах, крутих
поворотах та інших ділянках доріг з
обмеженою оглядовістю чи в умовах
недостатньої видимості. Він рухався із
дозволеною швидкістю, а відрізок шляху
Диканька-Полтава мав достатню
дистанцію для огляду та не містив
ніяких не дозволяючих обгін знаків чи
дорожньої розмітки та не міг бути
відрізком шляху з обмеженою
оглядовістю, оскільки це рівна дорога.
Інспектор ДПС, який його зупинив,
забрав у нього посвідчення водія та
реєстраційний талон транспортного
засобу, пішов до свого автомобіля.
Повернувшись через 15-20 хвилин він
повідомив позивача, що йому потрібно
підписати протокол. У протоколі
зазначений свідок ОСОБА_4, який на
думку позивача, не може бути свідком,
оскільки працівники міліції його
зупинили вже після складання
протоколу. Вважає такі дії відповідача
протиправними.

Крім того, позивач вважає, що
своїми протиправними діями працівники
міліції порушили його право на захист.

Так, протокол про
адміністративне правопорушення було
складено 5 листопада 2014 року о 16:15 год. з
повідомленням позивача про те, що
розгляд адміністративної справи
відбудеться того ж дня о 16: 20 год., тобто
через 5 хвилин, що на думку позивача, є
грубим порушенням його конституційних
прав.

Виходячи з цього, вважає себе
невинуватим у вчиненні
інкримінованого йому правопорушення
та просить скасувати постанову про це.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні з мотивів,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог,
наголошуючи, що своїми діями позивач
створив аварійно-небезпечну ситуацію,
оскільки обгін на вказаній ділянці
дороги є прямо заборонений Правилами.

Заслухавши сторони та дослідивши
письмові докази, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з матеріалів справи, 5
листопада 2014 року відповідачем було
складено протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП, згідно з яким в цей день порушник
ОСОБА_1, керуючи автомобілем
«Mitsubihi-Pajero-Sport» державний номерний знак
НОМЕР_1 та рухаючись автомобільною
дорогою Суми-Полтава, не виконав
вимоги п. 14.6 Правил.

В цей же день відповідачем відносно
нього винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення,
згідно з якою на позивача накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 грн. (а. с. 6).

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - та кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Як слідує із змісту протоколу про
адміністративне правопорушення, до
нього додається тільки постанова в
справі про адміністративне
правопорушення. Із змісту позовної
заяви та протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
також слідує, що позивачем були надані
пояснення, згідно з якими він не згоден
з тим, що допустив порушення Правил,
які йому інкримінуються, однак це не
було враховано відповідачем при оцінці
інкримінованого позивачу порушення та
прийнятті рішення по справі.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства по справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху і експлуатації транспорту, а також
про адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови повинен відповідати вимогам,
передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В
ній, зокрема, необхідно навести докази,
на підставі яких ґрунтується висновок
про вчинене особою адміністративне
правопорушення, і вказати мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилається правопорушник, або
висловлених останнім доводів.

Не дивлячись на те, що згідно статті 251
КУпАП, доказами по справі являються
також пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, в постанові, яку
виніс відповідач, не наведена будь-яка
оцінка вказаного доказу та
обґрунтувань на спростування
заперечень позивача про вчинення ним
адміністративного правопорушення.

В даному випадку єдиним джерелом даних,
що були використані як доказ, є нічим не
підтверджені суб'єктивні припущення
відповідача, викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення від 5
листопада 2014 року.

Виходячи з принципу презумпції
невинуватості та ч. 3 ст. 62 Конституції
України про те, що обвинувачення не
може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом, а також на
припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь, суд вважає не доведеною
вину позивача у вчиненні порушення
Правил, яке йому інкримінується, а тому
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення
складений з грубими порушеннями вимог
ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в
протоколі про адміністративне
правопорушення, зокрема, повинні бути
зазначені: дата і місце його складення,
посада, прізвище, ім'я по батькові
особи, яка склала протокол; відомості
про особу порушника; місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення порушника; інші відомості,
необхідні для вирішення справи.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка вчинила
адміністративне правопорушення. У разі
відмовлення особи, яка вчинила
правопорушення, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. При складенні протоколу
порушникові роз'яснюються його права і
обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про
що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України 4 жовтня 2013 року № 950
протокол про адміністративне
правопорушення складається на
спеціальному бланку, що виготовлений
друкарським способом, на якому
проставлено відповідні серія і номер.
Усі реквізити протоколу заповнюються
чорнилами чорного або синього кольору,
крім селевих, розбірливим почерком,
державною мовою. Не допускається
закреслення чи виправлення відомостей,
що заносяться до протоколу, а також
унесення додаткових записів після
того, як протокол підписано особою,
стосовно якої його складено. Протокол
складається у двох примірниках, один з
яких під підпис вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

При складанні протоколу зазначаються:
дата і місце його складення (число,
місяць, рік, населений пункт,
географічна точка); посада, спеціальне
звання, прізвище, ім'я, по батькові
посадової особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(зазначаються повністю (без скорочення)
її прізвище, ім'я та по батькові; число,
місяць і рік народження; місце
народження; місце проживання; місце
реєстрації; найменування підприємства,
установи, організації, де працює (її
посада) або навчається особа; документ,
що посвідчує особу (серія, номер
паспорта, дата видачі й назва ОБС, що
його видав, або серія, номер іншого
документа, що посвідчує особу, яка
вчинила правопорушення (службове чи
пенсійне посвідчення, студентський
квиток), дата видачі й найменування
підприємства, установи, організації, що
його видали); відомості щодо
притягнення особи до адміністративної
відповідальності впродовж року (за
наявності); місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення
(суть адміністративного
правопорушення повинна точно
відповідати ознакам складу
адміністративного правопорушення,
зазначеним у статті КУпАП, за якою
складено протокол); частина
відповідної статті та стаття КУпАП,
згідно з якою передбачена
адміністративна відповідальність за
таке правопорушення; прізвища, місця
проживання свідків і потерпілих, якщо
вони є; пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

При складанні протоколу особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, роз'яснюються її
права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63
Конституції України, статтею 268 КУпАП,
повідомляється, що справу про
адміністративне правопорушення буде
розглянуто у строки, визначені статтею
277 КУпАП, про що робиться відмітка та
ставиться підпис особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Протокол
підписується уповноваженою посадовою
особою, яка його склала, і особою, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. За наявності свідків
і потерпілих протокол може бути
підписано також цими особами. До
протоколу долучаються інші матеріали
про адміністративне правопорушення
(пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновок експерта,
речові докази, протокол про вилучення
речей і документів, рапорти посадових
осіб, а також інші документи).

Ці вимоги закону ініціатором
складення протоколу були грубо
порушені.

Так, протокол складений
нерозбірливим почерком, суть
правопорушення, яке інкримінується
позивачу, не відповідає ознакам складу
адміністративного правопорушення,
зазначеному у ч. 2 ст. 122 КУпАП, що
порушує право на захист особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Із змісту протоколу
слідує, що позивачем порушено вимоги ч.
2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення водіями
транспортних засобів правил проїзду
перехресть, зупинок транспортних
засобів загального користування,
проїзд на заборонний сигнал світлофора
або жест регулювальника, порушення
правил обгону і зустрічного роз'їзду,
безпечної дистанції або інтервалу,
розташування транспортних засобів на
проїзній частині, порушення правил
руху автомагістралями, користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди. Проте, які ж саме
порушення допустив позивач, в
протоколі не зазначається, натомість
зазначено, що позивач здійснив обгін
транспортного засобу на ділянці дороги
з обмеженою оглядовістю.

Наведене також свідчить і про грубе
порушення відповідачем при
притягненні позивача до
адміністративної відповідальності
його права на захист, що також є
свідченням незаконності винесеної ним
постанови про накладення
адміністративного стягнення.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку про незаконність
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності та
накладення на нього адміністративного
стягнення, а отже незаконності
постанови про це та необхідність її
скасування та задоволення позовних
вимог.

Керуючись статтями 159-163 КАС України,
суд,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати
як незаконну постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС 1 № 675097 від 5 листопада 2014 року ,
згідно якої на позивача ОСОБА_1 на
підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 425 грн., закривши
провадження по справі на підставі п. 1 ч.
1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяА.Г. Савченко