Справа № 804/17547/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Лисова Л.В.
представника відповідача - Фадєєв Д.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
«Павлоградзернопродукт» до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -
30.10.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за позовом
товариства з обмеженою
«Павлоградзернопродукт» до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16.10.2014 року
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що
Західно-Донбаською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
висновків, викладених у акті перевірки
від 29.09.2014 року № 214-22/2-31980957, прийнято
податкові повідомлення-рішення від
не погоджується, вважає їх
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що підлягають скасуванню,
оскільки здійснював господарську
діяльність у відповідності до вимог
податкового законодавства.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав суду пояснення
відповідно до обставин, викладених у
Представник відповідача проти позову
заперечував та зазначив, що за
результатами проведеної перевірки
виявлено факти порушення вимог
податкового законодавства, що й стало
підставою для винесення податкових
повідомлень-рішень, тому відсутні
підстави для задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, наявні в матеріалах
справи, зазначає наступне.
Товариство з обмеженою
«Павлоградзернопродукт»
зареєстроване, як юридична особа, 28.08.2002
року та перебуває на податковому
обліку в Західно-Донбаській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.
29.09.2014 року працівниками
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області складено
акт № 214-22/2-31980957 «Про результати
планової виїзної документальної
перевірки товариства з обмеженою
«Павлоградзернопродукт» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
Згідно висновків вказаного акту,
перевіркою встановлено порушення:
1. п.138.1, п.138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України ТОВ
«Павлоградзернопродукт» безпідставно
завищено витрати за перевіряємий
період на суму 4 943 146,00 грн., в результаті
чого занижено податок на прибуток, що
підлягає сплаті до бюджету, на загальну
суму 973 534,00 грн., в тому числі за ІІ
півріччя 2012 року на суму 360 523,00 грн.; за
2013 рік на суму 613 011,00 грн.
2. п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України занижено податок на додану
вартість на загальну суму 704 859 грн., в
липень 2012 року - 45 273 грн.
серпень 2012 року - 9 747 грн.
вересень 2012 року - 50 403 грн.
жовтень 2012 року - 24 412 грн.
листопад 2012 року - 31 814 грн.
грудень 2012 року - 20 652 грн.
лютий 2013 року - 89 158 грн.
березень 2013 року - 24 293 грн.
квітень 2013 року - 70 763 грн.
червень 2013 року - 22 109 грн.
липень 2013 року - 66 874 грн.
серпень 2013 року - 12 199 грн.
вересень 2013 року - 46 573 грн.
жовтень 2013 року - 46 134 грн.
листопад 2013 року - 66 991 грн.
грудень 2013 року - 77 464 грн.
3. пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168, пп. 164.2.11 п.164.2 ст. 164,
пп. 176.2.а п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу
- не нарахування, неутримання, та не
перерахування до бюджету сум податку
на доходи фізичних осіб, за
результатами перевірки донараховано
податок на доходи фізичних осіб в
4. пп. 51.1 ст. 51 розділу ІІ, пп. «б» п. 176.2 ст.
176 розділу IV Податкового кодексу -
податкові розрахунки сум доходу
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку (відомості за формою 1ДФ) за
період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року до
Західно-Донбаської ОДПІ надано не в
Не погодившись з викладеними в акті
перевірки висновками позивачем подано
заперечення на акт перевірки.
позивача повідомлено про розгляд його
заперечень та про залишення висновків
акту перевірки без змін.
16.10.2014 року на підставі акту перевірки
від 29.09.2014 року № 214-22/2-31980957
відповідачем винесено податкові
повідомлення рішення:
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 831 558 грн., в
т.ч. за основним платежем в розмірі 554 372
грн. та за штрафними санкціями - 277 186
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 1 036 536
грн., в т.ч. за основним платежем в
розмірі 691 024 грн. та за штрафними
санкціями - 345 512 грн.;
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 150 487 грн.;
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 282 510 грн.
Вирішуючи правомірність визначеного
податковим органом ТОВ
«Павлоградзернопродукт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток та
податку на додану вартість, а також з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, правомірності
формування витрат та податкового
кредиту для цілей визначення об'єкта
оподаткування суд зазначає, що йому
належить з'ясувати, зокрема, такі
обставини, як: рух активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
Вказана позиція викладена в Листах
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року
№1936/11/13-11.
Зокрема, у листі Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» проаналізовано
відповідні законодавчі норми та
наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Також у листі визначено
приблизний перелік обставин, які
можуть указувати на відсутність
відповідної господарської операції.
Відповідно до зазначеного Листа,
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Навіть наявність у покупця належно
оформлених документів, необхідних для
віднесення певних сум до податкового
кредиту, зокрема виданих продавцями
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, якщо реальність здійснених
господарських операцій ставиться під
Порядок проведення податковим органом
перевірок та оформлення результатів її
проведення визначені главою 8
Податкового кодексу України (статті 75 -
86) та Порядком оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 395 від
14.03.2013 року (далі - Порядок № 395).
Відповідно до статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
Згідно ст. 86 цього Кодексу результати
перевірок (крім камеральних та
електронних перевірок) оформлюються у
формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
Відповідно до Порядку № 395 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби (пункт 1.5.).
За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (пункт 1.6.).
Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів (пункт 1.7.).
Результати документальної перевірки
діяльності платника податків
складаються таким чином - у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень;
зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи з обліку,
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних
документів або ненадання їх чи інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити інші докази, що
достовірно підтверджують наявність
факту порушення (пункт 2.3.2.2.).
З акту перевірки та матеріалів справи
вбачається, що фактичною підставою для
винесення оспорюваних рішень стали
В ході здійсненої перевірки
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачем укладались
контрагентами-постачальниками: ТОВ
«Берег Партнер» на придбання
дизельного пального, ТОВ «Нафтаторг»
на придбання абсорбенту, ТОВ
«Прайд-Юка» на придбання абсорбенту,
ТОВ «Агрофірма «Сокільске» на
придбання соняшника, ФОП ОСОБА_4 на
придбання запчастин. Оскільки в ході
здійснення перевірки не підтверджено
факт реального придбання у вказаних
контрагентів товарів, податковим
органом зроблено висновки про
безпідставне віднесення до складу
валових витрат витрат, сформованих з
вказаними контрагентами, та про
завищення податкового кредиту по таким
З метою підтвердження або спростування
висновків податкового органу про не
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій між позивача та
вказаними контрагентами суд не
обмежується виключно формальним
застосуванням приписів Податкового
кодексу України, а віддає перевагу
встановленню фактичних обставин та
достовірності поданих доказів над їх
формальною наявністю та відповідністю
за зовнішніми ознаками вимогам
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Нафтаторг» судом встановлено
01.03.2011 року між позивачем (покупець) та
ТОВ «Нафтаторг» (продавець) укладено
договір № 0103/4, предметом якого є
реалізація паливно-мастильних
Відповідно до наданих документів
позивачем здійснювалось придбання
Перевезення вказаного товару
здійснювалось автомобілями Камаз,
державний номер НОМЕР_6, водій ОСОБА_5,
ГАЗ, державний номер НОМЕР_7, водій
На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
- видаткові накладні № 6-2708/3 від 27.08.2012
року, № 6-0409/1 від 04.09.2012 року, № 6-1209/21 від
12.09.2012 року, № 6-1709/8 від 17.09.2012 року, №
6-2809/7 від 28.09.2012 року, № 6-0210/9 від 02.10.2012
року, № 6-1010/4 від 10.10.2012 року, № 6-1610/3 від
16.10.2012 року, № 6-1311/3 від 13.11.2012 року, №
6-2311/8 від 23.11.2012 року, № 6-0612/1 від 06.12.2012
року, № 6-0102/2 від 01.02.2013 року, № 6-1302/2 від
13.02.2013 року, № 6-0703/1 від 07.03.2013 року, №
6-0304/7 від 03.04.2013 року, № 6-0104/7 від 01.04.2013
року, № 6-1804/3 від 18.04.2013 року, № 6-2304/2 від
23.04.2013 року, № 6-2904/4 від 29.04.2013 року, №
6-0805/2 від 08.05.2013 року, № 6-0706/1 від 07.06.2013
року, № 6-0907/10 від 09.07.2013 року, № 6-1807/12 від
19.07.2013 року, № 6-2708/9 від 27.08.2013 року, №
6-0908/1 від 09.08.2013 року, № 6-0309/1 від 03.09.2013
року, № 6-1309/3 від 13.09.2013 року, № 6-1409/5 від
14.09.2013 року, № 6-1409/6 від 14.09.2013 року, №
6-1610/1 від 16.10.2013 року, № 6-0810/9 від 08.10.2013
року, № 6-0111/8 від 01.11.2013 року, № 6-1511/8 від
15.11.2013 року, № 6-2811/1 від 28.11.2013 року, №
6-2511/3 від 24.11.2013 року, № 6-0312/9 від 03.12.2013
року, № 6-0312/4 від 03.12.2013 року, № 6-1312/1 від
13.12.2013 року, № 6-2512/1 від 25.12.2013 року, №
6-3012/14 від 30.12.2013 року;
- рахунки № 6-0102/3 від 01.02.2013 року, № 6-1302/1
від 13.02.2013 року, № 6-0104/4 від 01.04.2013 року, №
6-1804/1 від 18.04.2013 року, № 6-0111/4 від 01.11.2013
року, № 6-0811/3 від 08.11.2013 року, № 6-1311/5 від
13.11.2013 року, № 6-2811/1 від 28.11.2013 року;
- податкові накладні № 2708003 від 27.08.2012
року, № 0309012 від 03.09.2012 року, № 1109008 від
11.09.2012 року, № 2109012 від 21.09.2012 року, № 210013
від 02.10.2012 року, № 910008 від 09.10.2012 року, №
811011 від 08.11.2012 року, № 2111010 від 21.11.2012
року, № 512002 від 05.12.2012 року, № 0309019 від
03.09.2012 року, № 102002 від 01.02.2013 року, № 1302002
від 13.02.2013 року, № 403009 від 04.03.2013 року, №
104013 від 01.04.2013 року, № 104005 від 01.04.2013
року, № 1804002 від 18.04.2013 року, № 1804012 від
18.04.2013 року, № 1904009 від 19.04.2013 року, № 2404010
віл 24.04.2013 року, № 2604012 від 26.04.2013 року, №
306011 від 03.06.2013 року, № 207013 від 02.07.2013
року, № 1907010 від 19.07.2013 року, № 1907016 від
19.07.2013 року, № 1608011 від 16.08.2013 року, № 309001
від 03.09.2013 року, № 1109011 від 11.09.2013 року, №
1409003 від 14.09.2013 року, № 1510008 від 15.10.2013
року, № 310013 від 03.10.2013 року, № 111008 від
01.11.2013 року, № 1111010 від 11.11.2013 року, № 711013
від 07.11.2013 року, № 2811001 від 28.11.2013 року, №
2511001 від 25.11.2013 року, № 212014 від 02.12.2013
року, № 312004 від 03.12.2013 року, № 1312001 від
13.12.2013 року, № 2512001 від 25.12.2013 року, № 3012005
від 30.12.2013 року;
- товарно-транспортні накладні №
6-2708/3н/т від 27.08.2012 року, № 6-0409/1н/т від
04.09.2012 року, № 6-1109/9н/т від 12.09.2012 року, №
6-1709/9н/т від 18.09.2012 року, № 6-2809/8н/т від
28.09.2012 року, № 6-0210/7н/т від 03.10.2012 року, №
6-1010/3н/т від 10.10.2012 року, № 6-1610/6н/т, №
6-1311/1н/т від 13.11.2012 року, № 6-2311/2н/т від
23.11.2012 року, № 6-0612/1н/т, № 6-0102/1н/т від
01.02.2013 року, № 6-1302/2н/т від 13.02.2013 року, №
6-0703/1н/т від 07.03.2013 року, № 6-0304/7н/т від
03.04.2013 року, № 6-0104/3н/т від 01.04.2013 року, №
6-1804/3н/т від 18.04.2013 року, № 6-2304/3н/т від
23.04.2013 року, № 6-2904/4н/т від 29.04.2013 року, №
6-0805/4н/т від 08.05.2013 року, № 6-0706/1н/т від
07.06.2013 року, № 6-0907/10н/т від 10.07.2013 року, №
6-1907/10н/т від 19.07.2013 року, № 6-2708/8н/т від
28.08.2013 року, № 6-0908/1н/т від 09.08.2013 року, №
6-0309/1н/т від 03.09.2013 року, № 6-1309/3н/т від
13.09.2013 року, № 6-1409/7н/т від 14.09.2013 року, №
6-1409/8н/т від 14.09.2013 року, № 6-1610/1н/т від
16.10.2013 року, № 6-0810/7н/т від 09.10.2013 року, №
6-0111/6н/т, № 6-0811/4н/т від 08.11.2013 року, №
6-1311/5н/т від 13.11.2013 року, № 6-1511/5н/т від
15.11.2013 року, № 6-2811/1н/т від 28.11.2013 року, №
6-2511/1н/т від 25.11.2013 року, № 6-0312/8н/т від
03.12.2013 року, № 6-0312/4н/т від 03.12.2013 року, №
6-1212/2н/т від 13.12.2013 року, № 6-2512/1н/т від
25.12.2013 року, № 6-3012/1н/т від 30.12.2013 року;
року на суму 140 000 грн., № 67 від 02.07.2013
року на суму 390 600 грн., № 2061 від 28.10.2013
року на суму 81 355,60 грн.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Берег
Партнер» судом встановлено наступне.
26.01.2012 року між позивачем (покупець) та
ТОВ «Берег Партнер» (постачальник)
укладено договір постачання товарів №
26-1-12, предметом якого є постачання
паливно-мастильних матеріалів.
Відповідно до наданих документів
позивачем здійснювалось придбання
Перевезення вказаного товару
здійснювалось автомобілем, Камаз,
державний номер НОМЕР_8, водії ОСОБА_7,
На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
року на суму 261 775 грн.;
- прибуткові ордери № ПЗП0000262 від 07.07.2012
року, № ПЗП0000268 від 12.07.2012 року, №
ПЗП0000305 від 26.07.2012 року, № ПЗП0000543 від
17.12.2012 року, № ПЗП0000542 від 17.12.2012 року,
№ПЗП0000544 від 19.12.2012 року;
- рахунки-фактури № СФ-0000353 від 06.07.2012
року, № СФ-0000393, № 000000501 від 26.07.2012 року;
- видаткові накладні № РН-000403 від 07.07.2012
року, № РН-000424, № РН-000450 від 26.07.2012 року,
№ РН-000745 від 17.12.2012 року, № РН-000746 від
17.12.2012 року, № РН-000750 грн. від 19.12.2012 року;
- податкові накладні № 19 від 06.07.2012 року,
№ 36 від 11.07.2012 року, № 61 від 26.07.2012 року,
№ 17 від 14.12.2012 року;
- товарно-транспортні накладні.
Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4 судом
встановлено наступне.
18.11.2013 року між позивачем (покупець) та
ФОП ОСОБА_4 (продавець) укладено договір
купівлі-продажу № 24/01, предметом якого
є постачання запасних частин.
На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
року на суму 852,04 грн.;
- рахунки-фактура № ОО2071 від 18.11.2013 року,
№ ОО2073 від 18.11.2013 року, № ОО2106 від 02.12.2013
року, № ОО2118 від 04.12.2013 року, № ОО2117 від
04.12.2013 року, № ОО2135 від 10.12.2013 року, №
ОО2149 від 11.12.2013 року, № ОО2168 від 17.12.2013
року, № ОО2173 від 19.12.2013 року, № ОО2179 від
- видаткові накладні № ОО2067 від 18.11.2013
року, № ОО2068 від 18.11.2013 року, № ОО2096 від
02.12.2013 року, № ОО2109 від 04.12.2013 року, №
ОО2108 від 04.12.2013 року, № ОО2121 від 10.12.2013
року, № ОО2125 від 11.12.2013 року, № ОО 2137 від
17.12.2013 року, № ОО2144 від 19.12.2013 року, №
ОО2152 від 24.12.2013 року;
- податкові накладні № 39 від 18.11.2013 року,
№ 40 від 18.11.2013 року, № 2 від 02.12.2013 року, №
8 від 04.12.2013 року, № 7 від 04.12.2013 року, № 20
від 10.12.2013 року, № 25 від 11.12.2013 року, № 37
від 17.12.2013 року, № 45 від 19.12.2013 року, № 54
від 24.12.2013 року;
- товарно-транспортні накладні № 693 від
18.11.2013 року, № 745 від 11.12.2013 року;
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Агрофірма
«Сокільське» судом встановлено
10.10.2012 року між позивачем (покупець) та
ТОВ «Агрофірма «Сокільське»
(постачальник) укладено договір
поставки № П1510К, предметом якого є
постачання соняшнику врожаю 2012 року.
На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
- рахунок-фактура № 15 від 10.10.2012 року;
- видаткова накладна № 15 від 10.10.2012 року;
- податкова накладна № 15/2 від 10.10.2012
- товарно-транспортна накладна № 6 від
Як вбачається з акту перевірки
висновки податкового органу про не
підтвердження господарських операцій
ґрунтуються виключно на інформації,
викладеній в акті Західно-Донбаської
ОДПІ № 34/22.3-32685222 від 09.09.2013 року «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Агрофірма «Сокільське» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 року по
30.06.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
Також, з матеріалів справи встановлено,
що позивачем здійснювалось придбання
пального у ТОВ «Прайд-Юка», на
підтвердження чого надано рахунок № 589
від 24.10.2012 року, платіжні доручення №
від 02.11.2012 року на суму 2 153,40 грн.,
видаткова накладна № 378,
товарно-транспортна накладна,
податкова накладна № 243 від 24.10.2012 року,
рахунок № 1 від 02.11.2012 року коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної № 243 від 24.10.2012
Окрім того, позивачем долучено до
матеріалів справи протокол
випробовувань від 01.12.2014 року, в якому
зазначено про те, що абсорбент
придатний для використання в якості
сертифікати відповідності на
абсорбент, відомості про наявні
транспортні засоби, які
використовували придбаний абсорбент в
якості пального. Використання
придбаного пального у власній
господарській діяльності
підтверджується актами списання
пального, долученими до матеріалів
справи.
При цьому податковим органом не було
зазначено ані в актах перевірки ані в
запереченнях на позовну заяву у зв'язку
із чим податковий орган дійшов
висновку про завищення валових доходів
та заниження валових витрат позивача,
по яким операціям вказані порушення
допущенні, які документи були
дослідженні під час перевірки, за
результатами аналізу яких були
зроблені відповідні висновки.
Тобто з акту перевірки неможливо дійти
висновку про будь-яке порушення
позивачем вимог податкового
законодавств при формуванні
Окрім того, в ході судового розгляду
справи відповідачем не наданого жодних
доказів або пояснень, окрім тих, що
викладені в акті перевірки, на
підтвердження правомірності прийняття
оскаржуваних рішень.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Склад витрат та порядок їх визначення
передбачені статтею 138 Податкового
кодексу України. Вказаною статтею
встановлено наступне.
Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу (пункт 138.1.).
Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інших витрат, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (підпункт 138.1.1).
Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2.).
Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
Згідно статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Перевіривши надані до матеріалів
справи первинні документи, суд
зазначає, що позивачем надано до суду
як первинні бухгалтерські документи
так і інші документи, якими оформлені
операції, які свідчать про факт
здійснення господарських операцій
щодо придбання товарно-матеріальних
цінностей у вказаних контрагентів. При
цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган ані в акті перевірки,
ані в ході судового розгляду не ставив
під сумнів достовірність даних, які
містять вказані первинні
бухгалтерські документи.
Посилання на відсутність інформації
щодо послуг з розвантаження товару,
довіреності, сертифікатів якості по
взаємовідносинам позивача з
вищевказаними контрагентами не можуть
вважатись як обставини, що
підтверджують нереальність укладених
правочинів, оскільки підтвердження або
спростування здійснення господарських
операцій вимагає більш детального
дослідження всіх обставин, якими
оформлені такі операції.
Таким чином, відповідач прийшов
помилкового висновку про завищення
валових витрат позивачем та як
наслідок заниження податку на прибуток
приватних підприємств за наслідками
укладених договорів з ТОВ «Берег
Партнер» на придбання дизельного
пального, ТОВ «Нафтаторг» на придбання
абсорбента, ТОВ «Прайд-Юка» на
придбання абсорбента, ТОВ «Агрофірма
«Сокільске» на придбання соняшника,
ФОП ОСОБА_4 на придбання запчастин.
Вказане призвело до неправомірного
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств та накладення
штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків
суми визначеного контролюючим органом
податкового зобов'язання.
Щодо завищення позивачем податкового
кредиту в розмірі 704 859 грн. суд зазначає
Порядок формування податкового
кредиту визначений статтею 198
Податкового кодексу України. Вказаною
статтею встановлено наступне.
Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення, зокрема, операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг ( пункт
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3.).
Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (пункт 198.6.).
В ході судового розгляду справи
підтверджено, що позивачем
здійснювалось придбання у ТОВ «Берег
Партнер» дизельного пального, ТОВ
«Нафтаторг» абсорбента, ТОВ
«Прайд-Юка» абсорбента, ТОВ «Агрофірма
«Сокільске» соняшника, ФОП ОСОБА_4
Висновки податкового органу, в частині
не підтвердження факту отримання від
вказаних контрагентів
товарно-матеріальних цінностей,
спростовуються встановленими в ході
судового розгляду справи обставинами
З матеріалів справи вбачається, що
позивач формував податковий кредит на
підставі первинних документів та
податкових накладних, які відповідають
встановленим для них вимогам,
своєчасно та в межах проведених
господарських операцій. Таким чином, у
суду відсутні підстави вважати, що ТОВ
«Павлоградзернопродукт» склало свою
податкову звітність з податку на
додану вартість без відповідного
підтвердження первинними документами
та відсутні підстави вважати про
заниження податку на додану вартість.
Таким чином, відповідач прийшов
помилкового висновку про завищення
позивачем податкового кредиту в
розмірі 704 859 грн.
Вказане призвело до неправомірного
зменшення позивачеві суми податкового
кредити та збільшено грошового
зобов'язання з податку на додану
З урахуванням вищевикладеного суд
вважає податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.
Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному: суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому позовна заява підлягає
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа) якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень.

Так як, в матеріалах справи містяться
докази понесених позивачем судових
витрат у розмірі 560,28 грн. сплаченого
судового збору, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«Павлоградзернопродукт» судові
витрати у розмірі 560,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Павлоградзернопродукт» до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень -
задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкові повідомлення-рішення 16.10.2014
року №№ , , , .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«Павлоградзернопродукт» витрати у
розмірі 560,28 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 09.12.2014 року.

Суддя В.В.
Горбалінський