Справа № 354/296/14-а,2-а/354/22/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.
Справа № 876/8510/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 04
серпня 2014 року по справі № 354/296/14-а,
2-а/354/22/14 за позовом ОСОБА_1 до
Поляницької сільської ради про
визнання протиправними дій та
зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом, яким просив визнати
протиправними дії Поляницької
сільської ради в частині відмови йому у
задоволенні клопотання про виділення
та передачу у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,25 га в межах Поляницької
сільської ради та скасувати рішення
Поляницької сільської ради від 03.04.2014
року №199-32-2014 в частині незадоволення
його клопотання; зобов'язати
відповідача повторно розглянути на
наступній сесії сільської ради подане
ним клопотання у відповідності до норм
чинного законодавства із прийняттям
аргументованого і законного рішення.

Постановою Яремчанського міського
суду Івано-Франківської області від 04
серпня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції
оскаржив, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що у його клопотанні
відповідно з вимогами чинного
законодавства України визначено всі
необхідні дані та обґрунтовано намір
реалізувати право на безоплатне
отримання у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) згідно з вимогами
Земельного кодексу України. Відтак,
вважає, що рішення сільської ради
прийнято необгрунтовано без
зазначення законних підстав та
незаконно відмовлено в наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 16.10.2013 року ОСОБА_1
звернувся до Поляницької сільської
ради із клопотанням в порядку статті 118
Земельного кодексу України про
виділення та надання йому безоплатно у
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд у межах норм безоплатної
приватизації орієнтовною площею 0,25 га
із земель комунальної власності в
межах Поляницької сільської ради та
надати йому дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки. У додатку до вказаного
клопотання в якості графічного
матеріалу з бажаним місцем
розташування земельної ділянки
позивач надав роздруківку з Інтернету
карти с. Поляниця із відмежованою іншим
тоном частиною його території .

Поляницька сільська рада розглянула
клопотання позивача про одержання
земельної ділянки на пленарному
засіданні, але всупереч вимог ст.59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.118
Земельного кодексу України по
розглянутому питанню не прийняла
відповідного рішення.

Постановою Яремчанського міського
суду від 27.03.2014 року дії Поляницької
сільської ради щодо неприйняття
рішення по розгляду заяви позивача від
16.10.2013 року визнано неправомірними та
зобов»язано Поляницьку сільську раду
розглянути клопотання на черговій
сесії ради після набрання судовим
рішенням законної сили.

За результатами повторного розгляду
заяви позивача на виконання
вищевказаної постанови суду рішенням
Поляницької сільської ради № 19-32-2014 від
03.04.2014 року останньому відмовлено у
наданні дозволу на виготовлення
проекту відведення на земельну ділянку
для будівництва та господарських
будівель площею 0, 25 га в зв»язку з
відсутністю земель запасу, які можуть
бути надані для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого селянського
господарства, а також в зв»язку з
відсутністю технічної документації
(кадастрового плану земельної ділянки
та акту встановлення меж), яка
додається до заяви.

Згідно до ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить
відповідно до закону вирішення питань
регулювання земельних відносин.
Зазначені питання вирішуються
відповідно до закону на пленарних
засіданнях ради.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України. Згідно до ч. 6 ст. 118 ЗК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Таким чином, клопотанням, яке підлягає
розгляду, у розумінні вищенаведеної
норми Закону, є заява з обов»язковими
додатками, а саме графічними
матеріалами, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 ЗК України
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином місце розташування
земельної ділянки, зазначене в
клопотанні, є основним критерієм для
вирішення питання щодо надання дозволу
нарозроблення проекту землеустрою або
відмови у цьому. Тобто відсутність
таких відомостей є перешкодою для
можливості розгляду клопотання про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Частиною 1 статті 79 ЗК України
передбачено, що земельна ділянка - це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Статтею 1 Закону України «Про
землеустрій» від 22.05.2003 року N 858-IV
передбачено, що документація із
землеустрою - затверджені в
установленому порядку текстові та
графічні матеріали, якими регулюється
використання та охорона земель
державної, комунальної та приватної
власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо. План земельної ділянки -
графічне зображення, що відображає
місцезнаходження, зовнішні межі
земельної ділянки та межі земель,
обмежених у використанні і обмежених
(обтяжених) правами інших осіб
(земельних сервітутів), а також
розміщення об'єктів нерухомого майна,
природних ресурсів на земельній
ділянці.

Графічний матеріал - це документація,
яка характеризує місце розташування
запитуваної земельної ділянки
відносно інших землевласників та
землекористувачів, її орієнтовний
розмір, межі, його виготовлення повинно
здійснюватись з урахуванням вимог
Закону України «Про землеустрій».

Отже, з норм діючого законодавства не
вбачається, що роздруківка з Інтернету
карти с. Поляниця із відмежованою іншим
тоном частиною території зазначеного
населеного пункту є тими самими
графічними матеріалами, які можуть
визначати місце розташування
земельної ділянки в розумінні ст. 118 ЗК
України.

Звернувшись з клопотаннями до
Поляницької сільської ради про
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки, позивач зазначив
про бажання отримати будь-яку земельну
ділянку в межах Поляницької сільської
ради, не конкретизувавши всупереч ч. 6
ст. 118 ЗК України місце знаходження
бажаної земельної ділянки.

Слід зазначити, що законодавство не
покладає на орган місцевого
самоврядування обов'язок щодо пошуку
для зацікавленої особи земельної
ділянки серед наявних в запасі вільних
земель з врахуванням побажань
заявника. Однак, орган місцевого
самоврядування зобов'язаний
перевірити чи відповідає бажана
земельна ділянка, місце розташування
якої зазначено в клопотанні особи,
встановленим вимогам для відповідного
її використання. При цьому, без
визначення особою місця розташування
земельної ділянки неможливо
перевірити відповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. З'ясування зазначених
питань є обов'язковим для вирішення
питання про надання дозволу або
відмову у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (п. 7 ст. 118
ЗК України).

Оскільки позивач не надав відповідачу
необхідних та обов»язкових для
розгляду його клопотання відомостей
(графічних матеріалів із зазначенням
бажаного місця розташування земельної
ділянки), суд вважає, що було порушено
порядок звернення із клопотанням про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки, визначений в ст. 118
Земельного кодексу України ( в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), а тому
відповідач відмовляючи позивачу, діяв
на підставі та в межах повноважень,
передбачених Законами України .

Посилання позивача на те, що підставою
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути також викопіювання з
кадастрової карти (плану) є помилковим,
оскільки на час його звернення з
клопотанням до Поляницької сільської
ради була чинною інша редакція частини
6 статті 118 Земельного кодексу України,
яка передбачає, що такою підставою
можуть бути тільки графічні матеріали.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги є
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 04 серпня 2014 року по справі
№ 354/296/14-а, 2-а/354/22/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

В.П. Сапіга