Справа № 743/1669/14-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1669/14-а
Провадження №: 2-а/743/79/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в п о р я д к у с к о р о ч е н о г о п р
о в а д ж е н н я )

29 грудня 2014 року

суддя Ріпкинського районного суду
Чернігівської області Сташків
В.Б.,розглянувши в смт. Ріпки в
приміщенні суду, в порядку скорченого
провадження, адмін.справу за
позовомОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області (далі - УПФУ в Ріпкинському
районі) провизнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії щодо перерахунку, здійснення
виплат пенсії

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом до УПФУ в Ріпкинському районі,
що підтверджується поштовим штемпелем
на рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення, в
якому зазначає, що вона є інвалідом ІІ
групи, постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1), та отримує державну та додаткову
пенсії, виплата яких передбачена
статтями 50 та 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та, що
розміри призначених і виплачуваних їй
пенсії та додаткової пенсії обчислені
відповідно до Постанов КМУ не
відповідають розмірам, передбаченим
цим Законом, а тому просить:

- визнати дії відповідача щодо не
проведення їй перерахунку державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю визначенням їх
розміру відповідно до положень ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- зобов'язати відповідача здійснити
певні дії, а саме провести їй
перерахунок та виплату пенсії у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.12.2011 р. довічно.

Ухвалою судді Ріпкинського районного
суду Чернігівської області СТАШКІВА
В.Б. від 22 грудня 2014 р.:

- адміністративний позов ОСОБА_1, в
частині вимог про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
останніх провести перерахунок
позивачці та виплату додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком
відповідно ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з 20 травня
2014 р. по 2 серпня 2014 року було повернуто
позивачці, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 108 КАС
України;

- адміністративний позов ОСОБА_1, за
період з 1 грудня 2011 року по 09 червня 2014
року включно по вимогам до УПФУ в
Ріпкинському районі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
останніх провести позивачці
перерахунок та виплату державної
пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком відповідно ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було залишено без розгляду, на підставі
ч. 2 ст. 99, ч. 1 ст. 100 КАС України;

- адміністративний позов ОСОБА_1, за
період з 1 грудня 2011 року по 19 травня 2014
року включно по вимогам до УПФУ в
Ріпкинському районі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
останніх провести позивачці
перерахунок та виплату додаткової
пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії
за віком відповідно ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було залишено без розгляду, на підставі
ч. 2 ст. 99, ч. 1 ст. 100 КАС України.

Також вказаною ухвалою відкрито
скорочене провадження по вимогам
адміністративного позову ОСОБА_1, до
УПФУ в Ріпкинському районі за період:

- з 10 червня 2014 року та довічно по
вимогам до УПФУ в Ріпкинському районі
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання останніх провести
позивачці перерахунок та виплату
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком відповідно
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- з 3 серпня 2014 року та довічно по
вимогам до УПФУ в Ріпкинському районі
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання останніх провести
позивачці перерахунок та виплату
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

23 грудня 2014 року від УПФУ в
Ріпкинському районі надійшло письмове
заперечення проти позову, в якому вони
просять відмовити в позові повністю.
Суть якого зводиться, до того, що:

- ОСОБА_1 перебуває у них на пенсійному
обліку та отримує пенсію по ІІ групі
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- розміри основної та додаткової пенсії
по інвалідності позивачки
врегульовані Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011 р.
N 1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та становлять 1168 грн. 25 коп. та 227 грн. 76
коп. відповідно;.

- в рішенні Конституційного суду
України від 25.01.2012 року у справі №
3-рп/2012 визначено, що однією з ознак
України як соціальної держави є
забезпечення загальносуспільних
потреб у сфері соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України виходячи з фінансових
можливостей держави, яка зобов'язана
справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості та, що повноваження
Кабінету Міністрів України щодо
розробки проекту закону про Державний
бюджет України та забезпечення
виконання відповідного закону
пов'язані з його функціями, в тому числі
щодо реалізації політики у сфері
соціального захисту та в інших сферах.
Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України;

- 03.08.2014 р. набрав чинності Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р., яким
установлено, що норми і положення ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Оцінивши повідомлені позивачкою та
відповідачем обставини, приходжу до
висновку, що достатні підстави для
прийняття законної і обґрунтованої
постанови, в порядку скороченого
провадження, про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з таких
мотивів.

З матеріалів справи та з копії
постанови Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2014
року у справі № 743/1537/14-а (яка чинності
не набрала) вбачається, що ОСОБА_1:

- є інвалідом ІІ групи, причина
інвалідності: захворювання пов'язане з
впливом наслідків аварії на ЧАЕС;

- є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (Категорія
1);

- є непрацюючою пенсіонеркою;

- перебуває на пенсійному обліку в УПФУ
в Ріпкинському районі з 17 січня 2006 р., а
з 13 квітня 2014 р. отримує державну,
додаткову пенсії відповідно до ст.ст. 50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи";

- в оспорюваний період отримувала
основну та додаткову пенсію,
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірах
визначених Порядком обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011 р.
N 1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України від 25 березня 2014 р. №
112 «Про внесення змін до деяких
постанов Кабінету Міністрів України з
питань пенсійного забезпечення», а
саме: основну пенсію в розмірі 1186 грн. 25
коп. (949 грн. х 125 %). та додаткову пенсію в
фіксованій сумі 227 грн. 76 коп..

Чинною редакцією статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 % мінімальної
пенсії за віком;

- інвалідам IІ групи - 75 % мінімальної
пенсії за віком;

- інвалідам IІI групи - 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до чинної редакції ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Слід зауважити, що зміни до ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не вносились.

Рішенням Конституційного суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012
визначено, що:

- в аспекті конституційного подання
положення статті 1, частин першої,
третьої статті 95 Конституції України у
системному зв'язку з положеннями
статті 3, частини першої статті 17,
частини третьої статті 22, статей 46, 48
Основного Закону України треба
розуміти так, що однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

- в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України;

- в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже застосування судами постанов
Кабінету Міністрів України, які
регулюють порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України можливо при
умові, якщо законодавець в Законі
України про Державний бюджет на
відповідний рік передбачив, що норми і
положення певних Законів (в даному
випадку ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи")
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Як вже зазначалось, ухвалою судді
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 22 грудня 2014
р. було відкрито скорочене провадження
за позовом ОСОБА_1 по:

- вимогам по ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
10 червня 2014 року та довічно;

- вимогам по ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
3 серпня 2014 року та довічно.

Перевіряючи правомірність дій УПФУ в
Ріпкинському районі по виплаті
позивачці вказаних основної та
додаткової пенсії за вказані період з
20.05.2014 р., враховую наступне.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VІI в
редакції, яка діяла в період з 1 січня 2014
р. по 2 серпня 2014 р. не було передбачено,
що норми і положення, ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

В той же час, 31.07.2014 р. Верховною Радою
України прийнято Закон України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
1622-VII, яким Прикінцеві положення
доповнено п. 6 прим. 4, 6 прим. 5, 6 прим. 6, 6
прим. 7, 6 прим. 8.

В ч. 2 вказаного Закону вказано, що він
набирає чинності з дня, наступного за
днем його опублікування. В газеті
«Голос України» вказаний закон був
опублікований 2 серпня 2014 року, тобто з
03.08.2014 р. вказаний Закон набрав
чинності.

Зокрема п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» з 03.08.2014 р.
установлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення", статей 14, 22, 37 та 43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", пункту "ж" частини першої статті 77
Основ законодавства України про
охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", статті 43 Гірничого закону
України, статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону
України "Про жертви нацистських
переслідувань" застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з
03.08.2014 року було надано повноваження
Кабінету Міністрів України визначати
розмір основної пенсії та додаткової
пенсії особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, починаючи лише з 03.08.2014 року
розміри основної пенсії та додаткової
пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи "
обмежується вимогами Законом України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік
" від 16.01.2014 р. в редакції Закону України
від 03.08.2014 р..

За таких обставин, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, в період з 10
червня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., УПФУ в
Ріпкинському районі при визначенні:

- розміру основної пенсії, передбаченої
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка підлягала сплаті
позивачці повинен був братись до уваги
не розмір, встановлений актами
Кабінету Міністрів України, а розмір,
передбачений чинною редакцією даної
статті, а саме: 8 мінімальних пенсій за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», та
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність на відповідний рік;

Враховуючи наведене, конкретні
обставини справи та періоди за які
відкрито скорочене провадження,
знаходжу, що дії УПФУ в Ріпкинському
районі щодо обрахування розміру та
виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1
основної пенсії, яка передбачена ч. 4 ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 10 червня 2014 р.
по 2 серпня 2014 р. слід визнати
протиправними та зобов'язати УПФУ в
Ріпкинському районі перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 основну пенсію, як
інваліду ІІ групи, та постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), в розмірі встановленому ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 8 мінімальних пенсій за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначених в ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», за період з 10 червня
2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням
проведених за цей період виплат,
задовольнивши адміністративний позов
в цій частині.

В той же час, в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 за період з 3 серпня 2014 р.
та довічно про зобов'язання
відповідача здійснити певні дії, а саме
провести їй перерахунок та виплату
пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи слід відмовити, виходячи з
того, що:

- виплата вказаних доплати до пенсії та
додаткової пенсії з 3 серпня 2014 р. по
даний час здійснюється УПФУ в
Ріпкинському районі, у відповідності з
п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» в розмірах
передбачених Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011 р.
N 1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тобто правомірно;

- відсутні будь-які докази про
порушення відповідачем права
позивачки в період після подання
адміністративного позову;

- судове рішення за Кодексом
адміністративного судочинства України
має бути наслідком чинного правового
регулювання.

Крім того, мною враховується, що
Європейський суд з прав людини у
справах:

- «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others
v. Italy) та «Сухобоков проти Росії»
зазначав, що законодавчі норми щодо
пенсійного забезпечення можуть
змінюватися, а відповідне судове
рішення не може бути гарантією проти
таких змін у майбутньому;

- «Амола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland)
зазначав, що стаття 1 Першого протоколу
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод не гарантує як
таке право на будь-які соціальні
виплати у певному розмірі;

- «Stran Greek Refineries» та Стратіс Андреадіс
проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis
v. Greece) зазначав, що «Вимога» може
становити «майно» у розумінні статті 1
Першого протоколу вказаної Конвенції
лише якщо достатньою мірою
встановлено, що вона підлягає
виконанню.

Більш того, питання припинення виплати
державними органами України пенсії
учасниці ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, на підставі п. 7 ч. 1
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та Порядку обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011 р.
N 1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було предметом розгляду Європейським
судом з прав людини питання про
прийнятність заяви № 43331/12 Валентина
Ніканорівна Великода проти України.

Так, в ухвалі Європейського суду з прав
людини від 3 червня 2014 року про визнання
вказаної заяви неприйнятною міститься
висновок, що відповідні зміни до Закону
України про державний бюджет України
(на 2011 р.) відповідали вимозі щодо
законності за статтею 1 Першого
протоколу, оскільки у цій справі немає
доказів того, що відповідні зміни до
Закону України про державний бюджет
України (на 2011 р.) не були внесені
відповідно до законної процедури.

Також вирішуючи питання про
прийнятність вказаної заяви,
Європейський суд з прав людини не зміг
дійти висновку, що передавши Кабінету
Міністрів України право на
встановлення розміру соціальних пільг,
Парламент України діяв у порушення
якихось положень Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав
людини в цій ухвалі зазначив, що:

- зменшення пенсії заявниці очевидно
було обумовлено міркуваннями
економічної політики та фінансових
труднощів, з якими зіткнулася держава;

- за відсутності будь-яких доказів щодо
протилежного та визнаючи, що
держава-відповідач має широке поле
свободи розсуду щодо досягнення
балансу між правами, що є предметом
спору, та економічною політикою,
Європейський суд з прав людини не
вважає, що таке зменшення було
непропорційним переслідуваній
легітимній меті або що воно поклало
надмірний тягар на заявницю (п. 28).

За таких обставин, адміністративний
позов ОСОБА_1 в цій частині задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 № 719-VІI, п. 6 прим. 7 Прикінцевих
положень до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», п. 9
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р.,
ч.ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч.1 ст.46, ст. 50, ст.. 56
Конституції України, ст.ст. 6, 8 - 11, 70, 71, 86,
158-163, 183-2, 256 КАС України, ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії щодо перерахунку, здійснення
виплат пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області щодо
обрахування розміру та виплати у
заниженому розмірі ОСОБА_1 основної
пенсії, яка передбачена ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 10 червня 2014 р. по 2 серпня 2014
р. - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 основну пенсію, як
інваліду ІІ групи, та постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), в розмірі встановленому ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 8 мінімальних пенсій за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначених в ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», за період з 10 червня
2014 р. по 2 серпня 2014 р., з урахуванням
проведених за цей період виплат.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Відповідно до ст.. 256 КАС України,
покласти на Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області обов'язок
виконати вказану постанову в мехах
суми стягнень за 1 місяць негайно.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови апеляційної скарги до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Б.Сташків