Справа № 806/4823/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4823/14

категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників третьої особи ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Богунського відділу
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції, третіх осіб без самостійних
вимог на стороні відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра", ОСОБА_5 про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови від 26.06.2013 р. ВП
№35, визнання незаконною бездіяльність,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
неправомірними дії Богунського
відділу Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо винесення постанови від
26.06.2013 року ВП № 35/20; скасувати
постанову Богунського відділу
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції від 26.06.2013 року ВП № 35 про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу; визнати незаконною
бездіяльність Богунського відділу
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції та зобовязати Богунський
відділ Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції винести постанову про передачу
майна - автомобіля HUMMER H3, реєстраційний
номер НОМЕР_1 2005 року, стягувачу - ОСОБА_4
в рахунок погашення боргу та акт
приймання-передачі.

В обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що за зведеним
виконавчим провадженням № 35 (за яким, в
тому числі ОСОБА_4 є стягувачем боргу у
сумі 333525,48 грн), божником в якому є
ОСОБА_5, було арештовано та виставлено
на торги автомобіль HUMMER H3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року.
Оскільки прилюдні торги не відбулись,
позивач звернувся із заявою до
виконавчої служби про передачу йому
вказаного автомобіля в рахунок
погашення боргу. Однак, постановою від
26.06.2013 року автомобіль був переданий
ПАТ КБ "Надра" в рахунок погашення
боргу, як заставлене майно. Вказані дії
по винесенню постанови і сама
постанова, на думку позивача, є
незаконною з огляду на таке. 28.05.2013
року державним виконавцем в порядку
ст.62 Закону України "Про виконавче
провадження" було направлено лист
ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Надра" з пропозицією
подати в 15-денний строк з моменту
отримання повідомлення відповідні
заяви щодо залишення нереалізованого
майна за собою. В порушення норми ст.62
Закону, державний виконавець своєю
вимогою від 14.06.2013 року продовжив строк
подання такої заяви для банку на 5 днів,
а останній в свою чергу із запізненням
15-денного строку подав заяву 20.06.2013 року
(повідомлення отримав 30.05.2013 року). В той
же час ОСОБА_4 було дотримано
встановлених строків та заявлено про
право на непродане майно 29.05.2013 року.
Таким чином, оскільки позивачем було
дотримано вимог законодавства, то він і
має переважне право на залишення за
собою автомобіля HUMMER H3, а постанова
державного виконавця від 26.06.2013 року
про передачу вказаного авто банку, як і
дії по її винесенню є безпідставними.
Крім того, даний автомобіль не
перебуває в заставі банку, саму заяву
подано ПАТ КБ "Надра", в той час як
стягувачем є ВАТ КБ "Надра", тобто
неналежним суб"єктом. Також, враховуючи
незаконність постанови, необхідно
зобов"язати виконавчу службу винести
постанову, якою передати автомобіль
HUMMER H3 в рахунок погашення боргу ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов з підстав,
зазначених у ньому та просив його
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи був належним чином
повідомлений. Згідно раніше наданих
пояснень проти задоволення позову
заперечує з огляду на законність дій
Богунського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції .

Представники третьої особи - ПАТ "КБ
"Надра" просили відмовити у задоволенні
позову. Пояснили, що боржником ОСОБА_5
по даний час не виконано зобов'язання,
забезпечене заставою, а відтак застава
спірного автомобіля не припинена, тому
саме банку належить першочергове право
отримати в рахунок погашення боргу за
невиконаним зобов'язанням автомобіля
HUMMER H3. Крім того, відповідно до ст.44
Закону, у разі наявності кількох
стягувачів, які виявили бажання
залишити за собою нереалізоване майно,
воно передається в порядку
календарного надходження виконавчих
документів до виконання. З урахуванням
того, що до виконавчої служби
виконавчий лист № 2-881/10 надійшов
раніше, ніж виконавчий лист № 2-528/12 про
стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4, банк також має
першочергове право на отримання
автомобіля.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд
розглядає справу на підставі наявних у
ній доказів за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача, третьої особи, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
"КБ "Надра" є правонаступником ВАТ "КБ
"Надра" (а.с.140).

Судом встановлено, що Корольовським
районним судом м.Житомира було видано
10.03.2011 року виконавчий лист № 2-3396 про
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ВАТ "КБ "Надра"
435517,82 грн заборгованості по кредиту та
відсоткам за користування кредитом по
договору № 04-АП від 18.05.2007 року, який
16.08.2012 року Богунським відділом
Державної виконавчої служби було
повернуто стягувачеві, а 15.04.2013 року за
вказаним виконавчим листом було
повторно відкрито виконавче
провадження (а.с.17,18,204).

В той же час, в якості забезпечення
виконання позичальником ОСОБА_5.)
зобов'язань щодо погашення кредиту,
сплати відсотків та інших платежів,
можливих штрафних санкцій по договору
"Автопакет" № 04-АП від 18.05.2007 року
(а.с.195-198), вказаним договором було
встановлено заставу автомобіля марки
HUMMER H3, 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 на
праві власності.

Згідно витягів з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна (а.с.86-91, 145-158)
заставу автомобіля марки HUMMER H3, 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
було зареєстровано 21.05.2007 року та в
подальшому вказаний запис було
вилучено за завершенням п'ятирічного
терміну зберігання.

Постановою Богунського відділу
Державної виконавчої служби від 20.02.2012
року, в межах виконання виконавчого
листа № 2-3396 від 10.03.2011 року, було
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_5, та оголошено заборону
на його відчуження (а.с.201) та при
повторному відкритті виконавчого
провадження накладено арешт 15.04.2013 року
(а.с.205).

Також на виконанні в Богунському
відділі Державної виконавчої служби з
28.05.2010 року перебуває виконавчий лист №
2-881 від 19.04.2010 року про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ВАТ "КБ "Надра" боргу в
сумі 163029,43 грн (а.с.117).

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 04.07.2012 року з ОСОБА_5 було
стягнуто на користь ОСОБА_4 борг в сумі
333525,48 грн та видано виконавчий лист №
2-528, за яким Богунським відділом
Державної виконавчої служби відкрито
виконавче провадження 26.10.2012 року
(а.с.177).

Виконавчі листи № 2-881, № 2-528, № 2-3396
приєднано до зведеного виконавчого
провадження № 35/20 відповідно 18.10.2010
року (а.с.83), 03.06.2013 року (а.с.79), 06.08.2014
року (а.с.178) та в межах якого було 03.08.2011
року описано та арештовано автомобіль
марки HUMMER H3 (а.с.84-85).

16.02.2012 року державним виконавцем в
межах зведеного провадження описано та
арештовано автомобіль марки HUMMER H3
(а.с.81-82).

Починаючи з 21.06.2012 року Богунським
відділом Державної виконавчої служби в
межах зведеного виконавчого
провадження розпочато звернення
стягнення на автомобіль марки HUMMER H3, в
процесі якого остаточний аукціон 13.05.2013
року не відбувся, що вбачається із
постанови № 14/21/3.1/2014 (а.с.57-62). Внаслідок
вказаного державним виконавцем
рекомендованим листом стягувачам, в
тому числі - ОСОБА_4 та ВАТ "КБ "Надра
Банк" направлено повідомлення із
роз'ясненням права про залишення за
собою майна в рахунок погашення
заборгованості, про що необхідно
повідомити орган державної виконавчої
служби в 15-денний строк.

Також 14.06.2013 року державним виконавцем
було надіслано окрему вимогу № 26 786/201
(а.с.53), з якої видно, що оскільки
відомості щодо виявлення бажання
залишити за собою непродане майно від
банку станом на 14.06.2013 року до
виконавчої служби не надходили,
відповідно остання просить, керуючись
ст.5,62 Закону України "Про виконавче
провадження" в 5-денний строк з дня
отримання вказаної вимоги повідомити
про бажання залишити за собою
непродане майно, а саме автомобіль
НОМЕР_2, 2005 року випуску.

29.05.2013 року до відділу ДВС надійшла
відповідна заява ОСОБА_4 про бажання
залишити нереалізоване авто за собою
(а.с.12).

20.06.2013 року до відділу ДВС надішла заява
від ПАТ "КБ "Надра" про бажання залишити
нереалізоване авто за собою (а.с.63).

Постановою державного виконавця про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу від 26.06.2013 року
передано автомобіль НОМЕР_2, 2005 року
випуску, чорного кольору в рахунок
погашення боргу ВАТ "КБ "Надра" з тієї
підстави, що в першу чергу
задовольняються забезпечені заставою
вимоги (п.1 ч.1 ст.44 Закону України "Про
виконавче провадження") та згідно з
порядком календарного надходження
виконавчих документів (п.4.5.12
Інструкції з організації примусового
виконання рішень) (а.с.67-68).

Відповідно до ч.1-ч.5 ст.54 Закону України
"Про виконавче провадження" (у
відповідній редакції) звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

-виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

-якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом.

Відповідно п.3 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" з метою
захисту інтересів стягувача державний
виконавець має право одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно п.1.10 Інструкції з організації
примусового виконання рішень N 512/5 від
02.04.2012 року, запит державного виконавця
про надання необхідної інформації для
здійснення виконавчих дій повинен бути
вмотивованим та встановлювати
обґрунтований строк для надання
інформації. Відповідно до п.4.1
виявлення майна та звернення стягнення
на майно боржника здійснюються у
порядку, встановленому главою 4 Закону

Таким чином, як вбачається із
викладених норм, звернення стягнення
на майно, яке перебуває в заставі, для
задоволення вимог інших стягувачів
можливе лише у двох випадках: якщо
застава виникла після того, як судом
було винесено рішення про стягнення
боргу або у випадку вищої вартості
предмета застави, ніж розмір
заборгованості заставодержателю.

В процесі примусового виконання
судових рішень державний виконавець не
переконався та не перевірив
відсутність чи наявність будь-яких
обтяжень майна боржника ОСОБА_5, а саме
спірного автомобіля марки HUMMER H3, що б
забезпечило захист інтересів всіх
стягувачів по зведеному виконавчому
провадженню та належне проведення
виконавчих дій, і що призвело до
порушення як процесу звернення майна
до стягнення, так і відповідно до
неправомірного прийняття постанови
від 26.06.2013 року про передачу
нереалізованого майна на користь ПАТ
"КБ "Надра".

Вказане підтвердив сам державний
виконавець і в судовому засіданні
пояснював, що про заставу автомобіля
йому було відомо з листів, які направив
банк, будь-якого документального
підтвердження цих обставин на час
винесення спірної постанови у нього не
було.

Крім того, згідно вимог ч.7 ст. 62 Закону
України "Про виконавче провадження",
яка регулює порядок реалізації майна,
на яке звернено стягнення, встановлено,
що у разі якщо стягувач у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання повідомлення державного
виконавця письмово не заявив про своє
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, арешт з майна
знімається і воно повертається
боржникові. Отже, вказаною статтею не
передбачено продовження строку на
подачу заяви про бажання залишити за
собою нереалізоване майно, відтак дії
державного виконавця з продовження
строку є неправомірними і такими, що
також призвели до необгрунтованого
винесення оскаржуваної постанови
державного виконавця.

З урахуванням вказаного, дії
державного виконавця щодо винесення
постанови від 26.06.2013 року, як сама
постанова є незаконною, оскільки в
процесі проведення виконавчих дій
останнім не було дотримано вимог
законодавства, тому в цій частині позов
підлягає задоволенню.

Посилання позивача на те, що спірне
майно: автомобіль марки HUMMER H3 не
перебувало в якості заставного по
зведеному виконавчому провадженню,
немає правового значення, оскільки це
не змінює правовий статус такого майна,
тобто від цього воно не втрачає або не
набуває статус обтяженого.

Що стосується вимог позивача визнати
незаконною бездіяльність Богунського
відділу Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції та зобов'язати Богунський
відділ Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції винести постанову про передачу
майна - автомобіля HUMMER H3, реєстраційний
номер НОМЕР_1 2005 року стягувачу - ОСОБА_4
в рахунок погашення боргу та акт
приймання-передачі, то суд зазначає
наступне.

Позивачем оспорюється бездіяльність
державного виконавця по передачі
нереалізованого майна на користь
ОСОБА_4, яка фактично є тотожною
оскарженню неправомірності дій по
винесенню постанови від 26.06.2014 року. З
огляду на те, що державним виконавцем в
процесі проведення виконавчих дій було
прийнято відповідне рішення, а саме -
постанова державного виконавця від
26.06.2013 року про передачу автомобіля
НОМЕР_2, 2005 року випуску, чорного
кольору на користь ВАТ "КБ "Надра" в
рахунок погашення боргу, бездіяльності
Богунським відділом ДВС допущено не
було. Той факт, що позивач незгоден з
такою постановою, не може бути
підставою для визнання того, що
Богунський відділ був бездіяльним.

Також відповідно до ч.9 ст. 62 Закону
України "Про виконавче провадження" про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. За фактом такої
передачі державний виконавець складає
акт. Постанова та акт є підставами
для подальшого оформлення стягувачем
права власності на це майно.

Враховуючи зазначене, за своєю
правовою природою повноваження
відповідача щодо винесення постанови
про передачу майна в процесі його
реалізації є дискреційним
повноваженням такого суб'єкта владних
повноважень.

Крім того, з урахуванням норм Закону
України "Про виконавче провадження",
порядок реалізації майна тісно
повязаний з особливостями правового
статусу такого майна.

На момент розгляду даної справи,
представниками банку було надано
пояснення, з яких вбачається, що
відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року №
1255-IV, автомобіль НОМЕР_2, 2005 року випуску
було повторно зареєстровано в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна.

В той же час, в матеріалах справи
відсутні докази на спростування чи
підтвердження вказаної обставини.
Враховуючи те, що для винесення
постанови про передачу спірного майна
державному виконавцю надається певна
свобода прийняття такого рішення, та
вона пов'язана із повним з'ясуванням
обставин виконавчого провадження
самим державним виконавцем, в тому
числі з'ясуванням правового статусу
майна, суд вбачає дискрецію
повноважень державного виконавця в цій
частині з метою прийняття ним
обґрунтованого та законного рішення за
матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту Рекомендації N R
(80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи,
державам-членам стосовно реалізації
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень від 11 березня
1980 року, під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
такими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Таким чином, позовні вимоги про
зобов'язання Богунського відділу
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції винести постанову про передачу
майна - автомобіля HUMMER H3, реєстраційний
номер НОМЕР_1 2005 року стягувачу - ОСОБА_4
в рахунок погашення боргу та акт
приймання-передачі, є саме втручанням в
дискреційні повноваження відповідача
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а тому
задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, та
враховуючи всі наведені обставини, з
урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.
19 Конституції України та ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Богунського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції та
скасувати постанову Богунського ВДВС
від 26.06.2013 року у зведеному виконавчому
провадженні № 35/20 про передачу майна
стягувачу Публічному акціонерному
товариству "Комерційний банк "Надра".

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 26
грудня 2014 р.