Справа № 136/2599/14-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2599/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24" грудня 2014 р. Липовецький районний
суд Вінницької області

в складі: головуючого судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до начальника Львівської
митниці Державної фіскальної служби
України Горобинського Миколи
Олександровича про визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення №1909/20908/14 від 03 жовтня
2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду, як адміністративного
суду, з вищевказаним позовом до
відповідача, який обґрунтував тим, що
Постановою №1909/20908/14 від 03 жовтня 2014
року на нього, ОСОБА_1, накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8 500 грн. за нібито
порушення ч. 1 ст. 95 МК України, а саме
перевищення більше ніж на 10 діб строку
доставки товару (транспортного засобу),
що перебуває під митним контролем до
митного органу призначення (пункту
вивезення за межі митної території
України). Вважає вказану постанову
незаконною, протиправною, а відтак
такою що підлягає до скасування,
оскільки постанова винесена посадовою
особою суб'єкта владних повноважень у
його відсутність, чим позбавлено його
права на захист, без з'ясування усіх
обставин справи, що мали істотне
значення для прийняття рішення.

Так, відповідачем не було взято до
уваги, що даний транспортний засіб,
реєстраційний номер НОМЕР_3 перебуває у
несправному стані та знаходиться на
ремонті з 10.07.2014 року та по даний час, що
підтверджується відповідною довідкою.

Викладаючи мотиви свого рішення
щодо притягнення його, ОСОБА_1, до
відповідальності відповідач зазначив,
що такими підставами є зокрема те, що
27.08.2014 року на момент перетину кордону
ним, ОСОБА_1, не було подано відповідних
документів, що підтверджують факт
аварії дії обставин непереборної сили
або протиправних дій третіх осіб. Хоча
всупереч нормам МК України
відповідальність настає за
перевищення строку, а не за не надання
документів.

Він, ОСОБА_1, повідомив відповідача про
несправність транспортного засобу, що
підтверджуєте письмовими поясненнями,
що знаходяться у матеріалах справи про
порушення митних прав та являються
доказом згідно ст. 495 МК України, однак
відповідач їх залишив поза увагою та,
на його думку, протиправно порушив
відносно нього справу про порушення
митних правил.

Копії протоколу відповідач йому не
вручив, поштовим відправленням з
повідомлення про вручення про розгляд
справи не повідомив, при цьому 03.10.2014
року він хворів, що підтверджується
довідкою від 06.10.2014 року, а тому вважає,
що саме із поважних причин не прибув на
розгляд справи, не подав відповідних
доказів та був позбавлений можливості
скористатись своїми правами
встановленими ст. 498 МК України, зокрема
правовою допомогою.

Розгляд справи без його участі та усіх
доказів призвів до неповного
з'ясування обставин справи та
передчасного прийняття рішення щодо
наявності у його, ОСОБА_1, діях складу
адміністративного правопорушення.

Як випливає із оскаржуваної постанови,
провадження у справі розпочато 27
серпня 2014 року, проте постанова
винесена лише 03.10.2014 року та направлена
07.10.2014 року, тобто через чотири дні, що
підтверджується відміткою у
супровідному листі, хоча її слід було
направити протягом трьох днів.

Оскаржувана постанова надійшла на
його, ОСОБА_1, адресу 14.10.2014 року, проте
скарга була ним подана по за межами
встановленого строку, оскільки у даний
період він хворів, що підтверджується
довідкою від 31.10.2014 року.

Ураховуючи наведені обставини та
наявний факт порушення його прав
посадовою особою суб'єкта владних
повноважень у сфері публічно - правових
відносин, позивач просив суд визнати
протиправною та скасувати постанову у
справі про адміністративне
правопорушення від 03.10.2014 року.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в обсязі заявлених ним
вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, однак надала
суду клопотання, в якому просила суд
здійснювати розгляд справи за її
відсутності за наявними у справі
доказами. Свою позицію представник
відповідача аргументувала у
письмовому запереченні наданому до
матеріалів справи, відповідно до якого
зазначила, що вважає позов
необгрунтованим та таким, що не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

27.08.2014 року близько 23 год. 00 хв. гр.
України ОСОБА_1 автомобілем марки
«Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1,
країна реєстрації - Республіка Польща,
слідував з Польщі до України через
митний пост «Краковець» Львівської
митниці. В ході митного контролю
вказаного транспортного засобу та
внесення даних про нього та особу, яка
його переміщувала, в ПІК «Інспектор -
2006» та ЄАІС Держмитслужби виявилось, що
гр. України ОСОБА_1 через митний пост
«Краковець» Львівської митниці ввіз на
митну територію України 08 липня 2014 року
транспортний засіб VIN НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_3, країна
реєстрації - Республіка Польща по
червоному коридору у митному режимі
«транзит». Згідно даних
програмно-інформаційного комплексу
«Інспектор-2006» та єдиної
автоматизованої інформаційної системи
(ЄАІС), зазначений вище транспортний
засіб з митної території України,
станом на 27.08.14 громадянином ОСОБА_1 не
вивозився та у інший митний режим,
згідно законодавства не поміщений. На
момент перетину кордону, відповідних
документів, що підтверджують факт
аварії, дії обставин непереборної сили
або протиправних дій третіх осіб,
визначених статтею 460 Митного кодексу
України, зазначеною особою подано не
було. Частиною 1 ст.381 МК України
встановлено, що транспортні засоби
особистого користування, постійно
зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, дозволяється ввозити на митну
територію України з метою транзиту без
письмового декларування та внесення на
рахунок митного органу, що здійснив
пропуск таких транспортних засобів на
митну територію України, грошової
застави в розмірі митних платежів, що
підлягають сплаті при ввезенні таких
транспортних засобів з метою вільного
обігу. При цьому, згідно з гл.55 р. ХІІ МК
України поміщення громадянином -
резидентом транспортного засобу,
постійно зареєстрованого у
відповідних реєстраційних органах
іноземної держави, у будь-який інший
митний режим ніж транзит
супроводжуватиметься обов'язковим
письмовим декларуванням цього
транспортного засобу та виконанням
інших митних формальностей,
передбачених Митним кодексом України
(письмове зобов'язання, застосування
заходів гарантування тощо). МК України
визначено що товари, транспортні
засоби комерційного призначення, що
переміщуються у митному режимі
транзиту, перебувають під митним
контролем і повинні бути доставленими
у митний орган призначення до
закінчення строку, визначеного ст.95 МК
України. Статтею 95 митного Кодексу
України визначено строки транзитних
перевезень, а саме: для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Отже, пропуск ввезеного гр. ОСОБА_1
автомобіля здійснено у порядку,
передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК
України - в митному режимі «транзит», на
строк, передбачений нормами ст. 95 МК
України. Позивач як на підставу
невивезення у встановлений
законодавством строк транспортного
засобу посилається на факт його
поломки та перебування на ремонті, що
нібито підтверджується довідкою СТО.
Правовими нормами, щодо відносин по
ремонту транспортних засобів є Правила
надання послуг з технічного
обслуговування і ремонту
автомобільних транспортних засобів
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 11.2002 року №792
(далі - Правила), які регулюють
взаємовідносини між Замовником і
Виконавцем послуг з технічного
обслуговування і ремонту
автомобільних транспортних засобів та
їхніх складових, а також вимоги щодо
контролю за відповідністю наданих
послуг. Правила поширюються на
суб'єктів підприємницької діяльності
всіх форм власності, які надають
послуги з технічного обслуговування і
ремонту автомобільних транспортних
засобів та їхніх складових. Відповідно
до п.8 Правил послуги з технічного
обслуговування і ремонту ДТЗ чи його
складових частин надаються
Замовникові за письмовим договором чи
за усною угодою відповідно до статті 43
Цивільного кодексу Української PCP.
Відповідно до п.9 Правил у разі надання
послуг у присутності Замовника, коли
немає потреби залишати ДТЗ (його
складові) на відповідальне збереження
у Виконавця чи замінювати складові
частини ДТЗ, послуги оформлюються
рахунком-фактурою і
нарядом-замовленням (додаток 1). В
останньому обов'язково робиться запис
про гарантійні зобов'язання (якщо вони
передбачені цими Правилами), а підпис
засвідчується печаткою. Відповідно до
п.26 розрахунковими документами, що
засвідчують надання послуги, є: акт
передання-прийняття ДТЗ (його
складових) після надання послуг з
технічного обслуговування і ремонту;
наряд-замовлення, підписаний, з одного
боку, контролером якості Виконавця, що
засвідчує повноту виконання, оплату,
якість надання послуг і гарантійні
зобов'язання (підпис повинен бути
завірений печаткою), а з другого боку
підписаний Замовником; квитанція про
оплату робіт. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 МК
України до строків зазначених у ч. 1
даної статті, не включається час дії
обставин, зазначених у ст. 192 МК України.
Разом з тим, нормою ч. 1 ст. 192 МК України
передбачено, що у разі, якщо під час
перевезення товарів транспортний
засіб внаслідок аварії або дії
обставин непереборної сили не зміг
прибути до митного органу призначення,
перевізник зобов'язаний терміново
повідомити найближчий митний орган про
обставини події, місце знаходження
товарів і транспортного засобу. В
позовній заяві позивач зазначає, що він
повідомив Львівську митницю про
несправність транспортного засобу, що
підтверджується письмовими
поясненнями, які знаходяться в
матеріалах справи. Такі пояснення були
надані 27.08.2014 року під час перетину гр.
ОСОБА_1 кордону автомобілем марки
«Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1, коли старшим
державним інспектором ВМО №4 митного
поста «Краковець» було виявлено, що
позивач не вивіз в установлені строки
транспортний засіб VIN НОМЕР_2, р.н.
НОМЕР_3. Однак про факт поломки,
відповідно до ст. 192 МК України, гр.
ОСОБА_1 повинен був повідомити
Львівську митницю терміново. Окрім
того, в наданих письмових поясненнях
від 27.08.2014 гр. ОСОБА_1 зобов'язався
надати Львівській митниця довідку з
СТО після завершення здійснення всіх
ремонтних робіт або на момент розгляду
справи. В Протоколі про порушення
митних правил від 27.08.2014 №1909/20908/14
зазначено, що розгляд справи
відбудеться 12.09.2014 року о 10:00. Проте
станом на 12.09.2014 позивач так і не надав
зазначену довідку. Таким чином, позивач
ні на момент складення протоколу про
порушення митних правил, ні на момент
розгляду справи та винесення Постанови
від 03.10.2014 №1909/20908/14 не надав належним
чином доказів, про те що транспортний
засіб VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3 дійсно
перебував на станції технічного
обслуговування, а саме письмового
договору, наряду-замовлення на надання
послуг з технічного обслуговування та
ремонту, відповідно до додатку №1
Правил, актів приймання передачі
відповідно до додатків №2,3 Правил,
рахунок-фактуру, квитанцією про оплату
послуг. Окрім того слід зазначити, що
гр. ОСОБА_1 було визнано винним у
порушенні митних правил та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу саме за перевищення строку,
визначеного ст. 95 МК України, а не за не
надання документів, які підтверджують
факт аварії, дію обставин непереборної
сили або протиправні дії третіх осіб,
про що позивач зазначив у своєму
позові. Позивач вводить суд в оману і
зазначає, що йому не було вручено копії
протоколу про порушення митних правил
та не було повідомлено про розгляд
справи. Проте гр. ОСОБА_1 підписався в
Протоколі про порушення митних правил
від 27.08.2014 №1909/20908/14 про те, що він
отримав примірник протоколу. Окрім
того, як вже було вище зазначено, в
Протоколі міститься інформація про
дату і час розгляду справи. Так як
розгляд справи було перенесено,
позивача було повідомлено про те, що
розгляд справи відбудеться о 10:00, що
підтверджується Повідомленням від
12.09.2014 №13-70- 53/29-2464. В своєму позові гр.
ОСОБА_1 посилається на ст. 525 МК України
і зазначає, що справа про порушення
митних правил розглядається у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання посадовою особою органу
доходів і зборів або судом матеріалів,
необхідних для вирішення справи. При
цьому він зазначає, що провадження у
справі розпочато 27.08.2014, а Постанова
винесена лише 03.10.2014. Відповідно до ч.1
ст. 531 МК України, підставами для
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил є: відсутність
у діях особи, яка притягується до
відповідальності, ознак порушення
митних правил; необ'єктивність або
неповнота провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам, справи; винесення
постанови неправомочною особою,
безпідставне недопущення до участі в
розгляді справи особи, притягнутої до
відповідальності, або її представника,
а також інше обмеження прав учасників
провадження у справі про порушення
митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення; накладення
стягнення, не передбаченого цим
Кодексом. Таким чином, Львівською
митницею було розглянуло справу про
порушення митних правил з дотриманням
норм процесуального права, а той факт,
що позивачу було відправлено Постанову
через чотири дні після її винесення, не
є підставою для скасування
оскаржуваної Постанови. Також в
запереченні представник відповідача
вказав, що позивач зазначає, що
оскаржувана постанова надійшла на його
адресу 14.10.2014 року, проте скарга була
подана поза межами встановленого
строку, так як в той період він хворів.
Проте 14.10.2014 гр. ОСОБА_1 отримав
оскаржувану постанову. Таким чином
24.10.2014 було останнім днем строку на
оскарження такої. Згідно з довідок
Липовецької центральної лікарні
Вінницької області, гр. ОСОБА_1
перебував на лікарняному до 31.10.2014 року,
а адміністративний позов було подано
аж 27.11.2014 року. Отже, навіть з
урахуванням того, що позивач хворів,
він пропустив встановлений
законодавством строк на оскарження
Постанови про порушення митних правил
без поважних причин. Зважаючи на
викладене, Львівською митницею було
досліджено та надано належну оцінку
всім доказам по справі про порушення
митних правил. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
35 КУпАП продовження протиправної
поведінки, незважаючи на вимогу
уповноважених на те осіб припинити її є
обставиною, що обтяжує
відповідальність за адміністративне
правопорушення. Враховуючи те, що
автомобіль «MERSEDES-BENZ 126», р.н. RLSE080 досі не
вивезений за межі митної території
України, позивач, знаючи про порушення
ним митних правил, продовжує
протиправну бездіяльність та не вчиняє
жодних дій по припиненню даного
правопорушення. Враховуючи
вищевикладене, вражає, що Львівською
митницею правомірно притягнуто гр.
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, а тому просила суд, керуючись
нормами Митного кодексу України, та ст.
159, 160, 162 КАС України, відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у зв'язку
з їх безпідставністю та
необґрунтованістю.

Ураховуючи те, що представник
відповідача скористався наданими йому
ч.4 ст.122 КАС України правами, заявляти
клопотання про розгляд справи у його
відсутності, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи, а тому
проводить його в даному судовому
засіданні на підставі зібраних у
справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
адміністративної справи, повно
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх зібраними доказами,
приходить до висновку про таке.

Відповідно до 529 МК України, постанова
митниці у справі про порушення митних
правил може бути оскаржена до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
або до місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України. Скарга (адміністративний
позов) на постанову органу доходів і
зборів у справі про порушення митних
правил подається у строк, встановлений
Кодексом України про адміністративні
правопорушення. У разі пропуску цього
строку з поважних причин він за заявою
особи, яка подає скаргу
(адміністративний позов), може бути
поновлений відповідно митницею,
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
або судом.

Частиною 3 ст. 99 КАС України
передбачено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
скаргу на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Судом встановлено, що постанова у
справі про порушення митних правил
№1909/20908/14 стосовно гр.. ОСОБА_1 про
притягнення його до відповідальності
за ч.3 ст.470 МК України була винесена у
відсутності особи, яка притягується до
відповідальності начальником
Львівської митниці Державної
фіскальної служби України
Горобинським М.О. - 03 жовтня 2014 року.
Відповідно до супровідного листа від
07.10.2014 року за №13-70-53/29-11084 вказана
постанова була направлена ОСОБА_1 для
ознайомлення та сплати штрафу.

Сторонами спору визнавалось, що
оскаржувана постанова надійшла в
адресу позивача 14.10.2014 року. У той час як
слідує із довідки виданої поліклінікою
Липовецької ЦРЛ Вінницької області
31.10.2014 року, в період з 14.10.2014 року по
31.10.2014 року позивач перебував на
лікуванні в Липовецькій ЦРЛ з
двухстороннім гострим гайморитом.

Встановлені судом обставини стосовно
хвороби позивача є об'єктивними
обставинами, які підтверджують
поважність пропуску визначеного
законодавцем десятиденного строку для
оскарження постанови про притягнення
його до відповідальності за порушення
митних правил.

Як слідує з аналізу нормами ст.529 МК
України, законодавець у даному випадку
не обмежує подачу скарги у визначений
строк, що спростовує доводи
представника відповідача стосовно
закінчення строку пред'явлення позову
на оскарження постанови, яка є
предметом даного позову саме в
десятиденний строк, тобто у даному
випадку не може рахуватись 24.10.2014 року.

За таких обставин, суд вважає, що
пропущений позивачем з поважних причин
строк для пред'явлення даного
адміністративного позову має бути
поновлений судом в ході судового
розгляду.

Судом також встановлено, що 27.08.2014 року
старшим державним інспектором ВМО №4
м/п «Краковець» Львівської митниці
Міндоходів Качмар Наталією Іванівною
було складено протокол про порушення
митних правил №1909/20908/14 стосовно ОСОБА_1
за ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Як
вбачається із вказаного протоколу
розгляд справи було призначено на
12.09.2014 року о 10 годині, про що було
повідомлено ОСОБА_1 та вручено йому
копію такого протоколу, про що свідчить
проставлений ним підпис та спростовує
доводи позивача щодо неотримання ним
копії протоколу.

За наслідками розгляду справи про
порушення митних правил, 03.10.2014 року
начальником Львівської митниці
Державної фіскальної служби України
Горобинським М.О. було винесено
постанову про порушення митних правил
№1909/20908/14 стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК
України, якою останнього було визнано
винним у вчиненні порушення митних
правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК
України та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 8500 гривень. Справа
була розглянута у відсутності особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності.

Позивач непогодившись із рішенням
посадової особи суб'єкта владних
повноважень звернувся до суду із даним
позовом.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

За правилами ст. 525 МК України,
визначено строк розгляду справи про
порушення митних правил, відповідно до
якої справа про порушення митних
правил розглядається у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання посадовою особою органу
доходів і зборів або судом (суддею)
матеріалів, необхідних для вирішення
справи.

Як убачається із протоколу про
порушення митних правил від 27.08.2014 року
розгляд справи було призначено на
12.09.2014 року. Відповідно до повідомлення
№13-70-53/29-2464 від 12.09.2014 року направленого
в адресу позивача головним державним
інспектором відділу провадження в
справах про порушення митних правил
ОУБК та МП, розгляд справи про ПМП
№1909/20908/14 відкладено на 03.10.2014 року та
презначено поза межами
п'ятнадцятиденного строку.

Статтею 526 МК України визначено, що
справа про порушення митних правил
розглядається в присутності особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності за це правопорушення,
та/або її представника. Про час та місце
розгляду справи про порушення митних
правил органом доходів і зборів цей
орган інформує особу, яка притягується
до адміністративної відповідальності
за порушення митних правил, поштовим
відправленням з повідомленням про
вручення, якщо це не було зроблено під
час вручення зазначеній особі копії
протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил
може бути розглянута за відсутності
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності за
це правопорушення, лише у випадках,
якщо є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
перенесення розгляду справи.

Аналізуючи здобуті у справі докази
судом не встановлено, що повідомлення
про розгляд справи 03.10.2014 року
позивачем отримано, оскільки в
матеріалах справи відсутнє
підтвердження (рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення із зазначенням підпису
особи встановленої форми), що
спростовоу доводи представника
відповідача про своєчасне та талежне
сповіщення позивача про розгляд справи
та позбавляє можливості посадову особу
суб'єкта владних повноважень на
розгляд справи у відсутності особи, яка
притягується до відповідальності.

Забезпечення кожному права на
справедливий суд та реалізація права
особи на судовий захист мають
здійснюватися з урахуванням норм
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі -
Конвенція 1950 року), а також практики
Європейського суду з прав людини, які
відповідно до статті 17 Закону України
від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" застосовуються судами України
при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6
Конвенції 1950 року кожен при вирішенні
спору щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Право осіб на справедливий судовий
розгляд, закріплене у статті 6
Конвенції, за своєю природою є
комплексним суб'єктивним правом. Воно
складається з великої кількості інших
прав, яких повинно бути дотримано при
розгляді справ, зокрема це вимога
принципу верховенства права, тобто
захист від свавілля; право на правову
допомогу, яке гарантується особі при
розгляді справ про адміністративне
правопорушення Законом України «Про
безоплатну правову допомогу»;
публічність розгляду справ, під якою
мається на увазі щонайменше відкритий
судовий розгляд, коли будь-які особи, в
тому числі сторони і представники
сторін, можуть бути присутні при
розгляді справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил,
поміж інших, в ст. 531 МК України, є:
безпідставне недопущення до участі в
розгляді справи особи, притягнутої до
відповідальності, або її представника,
а також інше обмеження прав учасників
провадження у справі про порушення
митних правил та її розгляду.

Аналізуючи здобуті у справі докази
судом встановлено безпідставне
недопущення до участі в розгляді
справи позивача про порушення митних
правил, тобто рішення посадовою особою
суб'єкта владних повноважень прийнято
не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України, без
урахування прав особи на участь у
процесі прийняття рішення, а відтак є
підстави для його скасування.

Згідно ст.162 КАС України, у разі
задоволення позову, суд може прийняти
постанову про визнання протиправною та
її скасування.

За встановлених обставин, суд дійшов до
переконання про задоволенняпозовних
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України,
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.289 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(РИМ, 4.XI.1950), ст.529, 531 МК України, ст. 2, 3, 17,
19, 71, 162, 165, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову в справі про порушення
митних прав №1909/20908/14 від 03 жовтня 2014
року винесену начальником Львівської
митниці Державної фіскальної служби
України Горобинським М.О. про
притягнення до відповідальності
ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500
гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя:Д. Т. Кривенко