Справа № 2а/2570/130/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5682/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Цвіркуна Ю.І. - суддя-доповідач,

Бухтіярової І.О., Ланченко Л.В.,
Приходько І.В., Юрченко В.П.,

розглянувши заяву Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12.11.2014 року у справі
№2а/2570/130/2012

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Завод «Будмаш»

до Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області Державної податкової служби

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Прилуцька об'єднана державна податкова
інспекція Чернігівської області
Державної податкової служби
звернулась із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.11.2014 року у справі №2а/2570/130/2012, якою
касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Чернігівської області Державної
податкової служби залишено без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.01.2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012 року
у справі №2а/2570/130/2012 - без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції п. 200.4 ст. 200, пп. «а» п. 200.14 ст.
200 Податкового кодексу України.

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує і додає ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
05.06.2013 року (№К/9991/76745/12).

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України»).

З огляду на зміст відповідних судових
рішень, у справі, щодо якої подано заяву
про перегляд, та справі, на яку
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права судом
касаційної інстанції, колегія суддів
не вбачає подібність правовідносин.

Так, при постановленні ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.11.2014 року у справі №2а/2570/130/2012 суд
касаційної інстанції погодився із
висновками судів попередніх інстанцій
про неправомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування, оскільки за
результатами перевірки відповідачем
не виявлено порушень платником
податків правових норм, які регулюють
правовідносини щодо проведення
розрахунків з бюджетом.

З тексту ухвали ВАСУ від 05.06.2013 року
№К/9991/76745/12, на яку заявник посилається
в обґрунтування неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
вбачається, що суд касаційної
інстанції направив цю справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, що
свідчить про неповноту встановлення
обставин справи для правильного
вирішення спору та про недослідження
всіх доказів, оскільки судами
попередніх інстанцій не з'ясовано яка з
конкуруючих правових норм (п. 102.5 ст. 102
та п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу
України) застосовується до спірних
правовідносин з урахуванням обставин
справи.

Тож у судових рішеннях, на які
посилається заявник, відсутнє різне
правозастосування в подібних
правовідносинах, яке відповідно до
статті 237 КАС України може бути
підставою для перегляду судових рішень
в адміністративній справі Верховним
Судом України.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, колегія
суддів дійшла висновку про відмову в
допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Відмовити Прилуцькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області у допуску до
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12.11.2014 року у справі
№2а/2570/130/2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді
Ю.І.Цвіркун

І.О.Бухтіярова

Л.В.Ланченко

І.В.Приходько

В.П.Юрченко