Справа № 813/2737/13а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.
Справа № 876/8191/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Українсько-німецького
спільного підприємства у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернешнл Каттер
Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013 р. у
справі №813/2737/13-а за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області до Українсько-німецького
спільного підприємства у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернешнл Каттер
Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)» про стягнення
заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду
України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому
районі Львівської області звернулося в
суду з позовом до
Українсько-німецького спільного
підприємства у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ
(ІСМ)» про стягнення заборгованості по
сплаті нарахованої пільгової пенсії на
суму 35279,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач не сплачував витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункту «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Відповідно до
розрахунку суми заборгованості
відповідач повинен відшкодувати
нараховану пільгову пенсію в розмірі 35
279,52 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
позов задоволено, стягнуто з
Українсько-німецького спільного
підприємства у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ
(ІСМ)» на користь управління Пенсійного
фонду України в м. Дрогобичі та
Дрогобицькому районі Львівської
області заборгованість по сплаті
нарахованої пільгової пенсії на суму 35
279,52 грн.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з неправильним та неповним
дослідженням доказів і встановленням
обставин у справі та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що впродовж
січня-березня 2013 року відповідач не
сплачував витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Відповідно до
розрахунку суми заборгованості
відповідач повинен відшкодувати
нараховану пільгову пенсію в розмірі 35
279,52 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що у відповідача наявна
заборгованість по фактичних витратах
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій, яка в
добровільному порядку не сплачена,
тому підлягає стягненню в судовому
порядку.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» для юридичних
осіб, незалежно від форми власності,
бюджетних, громадських та інших
установ та організацій, до об'єкту
оподаткування відносить фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»,
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що після
01.01.2004 року зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, який діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 6 січня 2004 р. за №64/8663),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень.

Згідно з п. 6.8. Інструкції підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Оскільки відповідачем фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій відшкодовані не були,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про підставність позовних
вимог позивача про стягнення з
відповідача на користь позивача 35 279,52
грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування немає.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу
Українсько-німецького спільного
підприємства у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ
(ІСМ)» залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013 р. у
справі №813/2737/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.