Справа № 826/17767/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково - Технічний
Центр «ОМНІС» до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві про скасування
податкової вимоги та рішення.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Науково -
Технічний Центр «ОМНІС» (далі по
тексту також - позивач) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві (надалі також - відповідач), в
якому з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог просило:
- скасувати податкову вимогу від
06.11.2014р. № 8351-25;
- скасувати рішення про опис майна
у податкову заставу №1488/26-58-25-01-23 від
В обґрунтування позовних вимог
позивач покликався на те, що спірні
рішення є протиправними позаяк
прийняті відповідачем без правових
підстав, визначених приписами чинного
законодавства.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував та зазначив, що станом на
момент розгляду справи предмет спору
відсутній, позаяк спірні рішення в силу
приписів податкового законодавства є
відкликаними.

16.12.2014р. в судовому засіданні за згодою
представників сторін ухвалено
розглядати справу в порядку письмового
провадження на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено,
що відповідачем 06.11.2014р. виставлено
податкову вимогу №8351-25 в якій
визначено, що станом на 05.11.2014р. сума
податкового боргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-Технічний Центр «ОМНІС» за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 1590216,46 грн. та прийнято
рішення про опис майна у податкову
заставу №1488/26-58-25-01-23 від 06.11.2014 року.

Вважаючи оскаржувану податкову
вимогу від 06.11.2014року №8351-25 та рішення
про опис майна у податкову заставу
№1488/26-58-25-01-23 від 06.11.2014 року
необґрунтованими, а свої права та
охоронювані законом інтереси
порушеними, позивач звернувся з
позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Так, приписами п. 59.1 ст. 59 ПК
України визначено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається
(не вручається), якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. У разі
збільшення загальної суми податкового
боргу до розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, контролюючий орган надсилає
(вручає) податкову вимогу такому
платнику податків.

При цьому, відповідно до п. 59.5 ст. 59
ПК України, у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Під час судового розгляду справи,
позивач зазначав, що оскаржувана
податкова вимога від 06.11.2014 року №8351-25
винесена відповідачем неправомірно,
оскільки, за твердженням останнього,
податкові повідомлення - рішення
№№, від 08.04.2014р. та №№
, від 21.10.2014р. на підставі
яких ніби у позивача виник борг у сумі
1590216,46 грн. оскаржуються у судовому
порядку, а відтак вказана сума
заборгованості не є узгодженою.

Разом з тим, суд звертає увагу на
те, що у розумінні положень ПК України,
податкова вимога - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1
ст. 14 ПК України).

У відповідності до ст. 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 89.1 ст. 89
Податкового кодексу України, право
податкової застави виникає у разі: -
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; - несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 3.1 Порядку
направлення органами доходів і зборів
податкових вимог платникам податків,
затвердженого Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 10.10.2013р. №
576, податкові вимоги формуються
автоматично на підставі даних
інформаційної системи органів доходів
і зборів.

Проте, в межах розгляду справи
підтверджено, що згідно облікових
карток позивача з податку на прибуток
та податку на додану вартість станом на
03.12.2014 року, сума боргу на підставі якої
було винесено спірну податкову вимогу
виключена з обліку основного платежу.

Разом з тим, відповідно до
роздруківки з бази АІС «Податковий
блок» від 04.12.2014 року, наданої
представником відповідача до суду,
податкова вимога №8351-25 від 06.11.2014 року є
анульованою.

Як встановлено положеннями ст. 60
Податкового кодексу України, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо: -
сума податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення; - контролюючий орган
скасовує раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу; - контролюючий орган
зменшує нараховану суму грошового
зобов'язання раніше прийнятого
податкового повідомлення-рішення або
суму податкового боргу, визначену в
податковій вимозі; - рішенням суду, що
набрало законної сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі; -
рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

Враховуючи вищевикладені
обставини справи, зважаючи на
імперативні приписи чинного
законодавства, податкова вимога №8351-25
від 06.11.2014 року вважається відкликаною,
разом з рішенням про опис майна у
податкову заставу у зв'язку з
відсутністю узгодженої суми грошового
зобов'язання, а відтак відсутній
предмет спору, що свідчить про
відсутність порушених прав чи
інтересів позивача, які підлягають
поновленню у судовому порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А.Качур