Справа № 802/2618/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2618/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жернаков
М.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

18 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

за участю секретаря судового
засідання: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - Прокопюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
07 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимоги про сплату боргу ,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративний позов до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимоги про сплату боргу.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області № від 10.04.2014
року, рішення №18441701 від 29.05.2014 року та
вимогу про сплату боргу №Ф-730 17 від
29.05.2014 року.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи викладені в
апеляційній скарзі та просила щодо її
задоволення.

Позивач та його представник в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
відповідача, посилаючись на письмові
заперечення подані проти апеляційної
скарги.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи викладені в
апеляційній скарзі та просила щодо її
задоволення.

Позивач та його представник в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а рішення суду
першої інстанції необхідно скасувати,
з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, на підставі наказу
№604 від 25.02.2014 року та направлення на
перевірку від 06.03.2014 року №583/17 головний
державний ревізор-інспектор
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області Петренко О.Л. провів
документальну планову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання ФОП
ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2013
по 31.12.2013 року. За результатами
перевірки складений акт від 27.03.2014
№778/1721/198407898.

В результаті проведеної перевірки
виявлено порушення, а саме: - п.177.2 ст.177,
п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України,
в результаті чого позивач занизив суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за 2013 рік на суму
60959,85 грн.; - п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", внаслідок чого
позивачу нараховано єдиний внесок за
2013 рік в сумі 59436,31 грн.

На підставі акта перевірки Вінницька
ОДПІ прийняла податкове
повідомлення-рішення від 10.04.2014 №
, яким позивачу збільшила суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 60959,85 грн.
та нарахувала штрафні санкції в сумі
15239,96 грн.

29.05.2014 року відповідачем на підставі
матеріалів документальної перевірки
№778/1721/НОМЕР_2 та рішення Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 16.05.2014 №7656/с/02-32-10-02-12
прийняла рішення №18441701 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску в сумі 2971,82 грн.

В подальшому, Вінницька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
прийняла вимогу від 29.05.2014 №Ф-730 17 про
сплату боргу (недоїмки) в сумі 59436,31 грн.

Вважаючи податкове
повідомлення-рішення від 10.04.2014 року
№, рішення від 29.05.2014 року №18441701
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску та вимогу від 29.05.2014 №Ф-730 17 про
сплату боргу (недоїмки) в сумі 59436,31 грн.
протиправними, позивач звернувся до
суду з вимогами про їх скасування.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача в повному
обсязі. Зокрема, на думку суду, під час
розгляду справи, доказів на
підтвердження правомірності
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень податковим органом не
представлено, що свідчить про
недотримання відповідачем свого
обв'язку визначеного ст.71 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п.44.1. ст.44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено, законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з пп.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України
маркетингові послуги (маркетинг) -
послуги, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції (робіт,
послуг), політики цін, організації та
управлінні руху продукції (робіт,
послуг) до споживача та
післяпродажного обслуговування
споживача в межах господарської :
діяльності такого платника податків.

До маркетингових послуг належать, у
тому числі послуги з розміщення,
продукції платника податку в місцях
продажу, послуги з вивчення,
дослідження та аналізу споживчого
попиту, внесення продукції (робіт,
послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги).

Рекламні та маркетингові послуги
можуть, зокрема, оплачуватись та
проводитись за ініціативи власника
торговельної марки, виробника
продукції, дистриб'ютора, торговельної
мережі. При цьому витрати на
маркетингові та рекламні послуги несе
безпосередньо замовник цих послуг
(Узагальнююча податкова консультація
щодо віднесення витрат на оплату
маркетингових та рекламних послуг до
складу витрат, Наказ, Державна
податкова служба України, від 15.02.2012 р.
№123 "Про затвердження Узагальнюючої
податкової консультації " щодо
віднесення витрат на оплату
маркетингових та рекламних послуг до
складу витрат).

Як слідує з матеріалів справи,
відповідно договору купівлі - продажу
від 31.12.2010 року за №17 між продавцем ТОВ
СП «Соломія», договору купівлі -
продажу від 03.09.2012р. за №05 між продавцем
ТОВ «Комбінат Здорового Харчування» і
покупцем ОСОБА_2, Продавець бере на себе
зобов'язання брати участь в заходах
щодо просування товару, який є
предметом цього договору, на ринку, а
саме: замовляти і оплачувати
маркетингові, мерчендайзінгові,
рекламні і будь - які інші послуги
направлені на підтримку іміджу та
зацікавленості покупців і
забезпечення найбільшого об'єму
продажів товару в торгівельних мережах
і на ринку збуту.

Однак, кошти (компенсації) за здійснені
послуги по просуванню товару ФОП
ОСОБА_2 від даних постачальників за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. не
надходило.

Крім того, згідно наказу ДПС України
від 15.02.2013р. №123 «Про затвердження
узагальнюючої податкової консультації
щодо віднесення витрат на оплату
маркетингових та рекламних послуг» до
складу витрат, передбачено відповідно
до пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.2 ст.138 Кодексу визначено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Кодексу.

Абзацом "г" пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Кодексу
передбачено, що до складу інших витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, включаються витрати на
збут, зокрема витрати на рекламу та
дослідження ринку (маркетинг), на
передпродажну підготовку товарів.

Для врахування витрат на рекламні та
маркетингові послуги, у тому числі
мотиваційні виплати при обчисленні
об'єкта оподаткування необхідне
доведення безпосереднього зв'язку
таких витрат з господарською
діяльністю платника податків та
підтвердження первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
Кодексу, тобто головною умовою для
врахування у складі податкових витрат
на проведення маркетингових послуг є
їх документальне підтвердження та
зв'язок таких витрат з господарською
діяльністю платника податку, тобто
якщо покупці не надають послуги з
просування товару на ринку або
відсутні первинні документи, що
підтверджують надання ними таких
послуг, то незалежно від умов договорів
купівлі - продажу виплата винагороди
(бонусів) не відноситься до складу
витрат платника податку - продавця, так
як є за своєю суттю виплатою додаткових
заохочень (премій) покупцям.

Однак, ФОП ОСОБА_2 не надано до
перевірки доказів реального виконання
та факту надання послуг ФОП ОСОБА_6, ФОП
ОСОБА_7, ДП" Асканія Дістріб"юшн Захід "
ТОВ "Асканія - Трейдінг", ПП "ЧаКо", ТОВ
"Акріс Логістик", ТОВ "Барса", ТОВ
"Галтрейд ІФ", ТОВ "Клас і К", ТОВ ТД
"Аванта", а саме: письмових звітів про
надані послуги, з зазначенням
кількості годин, витрачених виконавцем
послуг, не надано документів на
підтвердження впливу на господарську
діяльність підприємця послуг, не
надано розрахунків вартості наданих
послуг. Надані до перевірки акти
здачі-виконання послуг не містять
даних про обсяг та фактичний зміст
господарської діяльності, які саме
послуги були надані.

Також до складу валових витрат за 2013
рік ФОП ОСОБА_2 включено транспортно -
експедиційні послуги в загальній сумі
196192 грн. (в т.ч. транспортно -
експедиційні послуги в сумі 190867 грн. та
транспортно - експедиційні послуги
минулого року в сумі 5325 грн.).

Згідно наданого на перевірку договору
перевезення вантажу від 03.01.2013 року між
ФОП ОСОБА_2 (відправник) та ФОП ОСОБА_9
(перевізник), перевізник зобов'язується
організувати перевезення вантажу
відправника до пунктів призначення,
перевізник зобов'язаний надати
транспортні засоби в повністю
справному технічному стані,
заправленими паливно - мастильними
матеріалами, нести експлуатаційні
витрати, провадити технічне
обслуговування і оплату праці водіїв.
Також, відповідно наданих товаро -
транспортних накладних,
автопідприємством являється ФОП
ОСОБА_9 Однак, згідно наданої відповіді
Оратівського віділення Іллінецької
ОДПІ №298/10/17 від 25.03.2014р., ФОП ОСОБА_9 за
2013 рік не використовувала ні власні, ні
орендовані транспортні засоби та
відсутні наймані працівники.

Колегія суддів приймає до уваги доводи
відповідача щодо відсутності у ФОП
ОСОБА_9 трудових ресурсів, транспортних
засобів при здійснені значних обсягів
реалізації робіт, послуг, які нічим не
спростовані зі сторони позивача. Таким
чином, будь-які документи (у т.ч.
договора, акти надання послуг,
накладні, рахунки, тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком з доходу
фізичних осіб мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат і
враховуватись при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на доходи
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивачем в
порушення ч.1 ст.71 КАС України не було
надано достатньо належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
правомірність заявлених позовних
вимог, натомість вони були повністю
спростовані відповідачем.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду
обставинам справи призвели до
помилкового висновку, у зв'язку з чим,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуВінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
задовольнити повністю .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення,
рішення про застосування штрафних
санкцій та вимоги про сплату боргу
скасувати .

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі протягом п'яти днів з дня
закінчення розгляду справи.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар