Справа № 2а-3606/12/1470
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3606/12/1470

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної фінансової інспекції
у Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року по справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції у Миколаївській області до
Кривоозерської селищної ради про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державна фінансова інспекція у
Миколаївській області (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Кривоозерської селищної ради (далі -
відповідач), в якому позивач просив суд
визнати протиправною бездіяльність
відповідача, що стосується розрахунку
плати за землю за договорами оренди
землі № 35, № 36 від 01.12.2006
року, укладеними з ВАТ «Укртелеком».

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року у задоволенні вказаних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі, наголошуючи, зокрема,
на порушенні норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивачем відповідно до постанови
Кривоозерського районного суду
від 10.09.2010 року на
підставі направлення № 678 від 28.09.2010
року проведено позапланову виїзну
ревізію фінансово-господарської
діяльності Кривоозерської селищної
ради з питань відповідності орендної
плати за землю діючому законодавству
за період з 01.03.2002 року по 01.10.2010 року, за
результатами якої складено акт № 05-24/10
від 18 жовтня 2010 року.

Зазначеною ревізією встановлено
порушення відповідачем ст. 21 Закону
України «Про оренду землі», а саме при
укладенні 19 договорів оренди земельних
ділянок не виконано умови щодо
встановлення річної орендної плати за
земельні ділянки в трикратному розмірі
земельного податку згідно вимог Закону
України «Про плату за землю», що
призвело до втрат надходжень орендної
плати за земельні ділянки комунальної
власності за 2009 рік на загальну суму
465953,56 грн., в тому числі, обласного
бюджету - 116488 грн., районного бюджету -
69893,03 грн., селищного - 279572 грн., за 2010 рік
(9 місяців 2010 року) - на загальну суму
443479,20 грн., в тому числі обласного
бюджету - 110869,80 грн., районного бюджету -
66521,88 грн., селищного - 266087,52 грн.

На підставі встановлених ревізією
порушень позивачем висунуто
відповідачу вимогу № 05-14/764 від 29.10.2010
року, зокрема, про переукладення угоди
на оренду земельних ділянок,
проведення претензійно-позовної
роботи з орендарями для відшкодування
втрат за 2009 рік на загальну суму 465,95
тис. грн., в тому числі, обласного
бюджету - 116,49 тис. грн., районного
бюджету - 69,89 тис. грн., селищного
бюджету - 279,57 тис. грн.

Предметом розгляду у даній справі є
встановлені вказаною ревізією
порушення, що призвели до втрат бюджету
у розмірі 7305,73 грн. у зв'язку із
недотриманням відповідачем
відповідних вимог законодавства при
укладенні договорів оренди землі № 35,
№ 36 від 01.12.2006 року з ВАТ «Укртелеком»,
що стало підставою для звернення із цим
позовом про зобов'язання відповідача
виконати п. 2 вимоги для відшкодування
цих втрат.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що укладення
договорів оренди земельних ділянок є
результатом вільного волевиявлення
сторін договору та звернення будь-якої
особи до суду з позовом є відповідним
процесуальним правом в
адміністративному, господарському та
цивільному судочинстві, що виключає
можливість зобов'язувати будь-яку
особу вчинити ці дії в судовому
порядку.

Крім того, суд першої інстанції вказав
на безпідставність вказаної вимоги,
враховуючи те, що питання
відповідності орендної плати вимогам
Закону України «Про оренду землі» є
предметом дослідження правоохоронного
органу, який і повинен вживати
відповідні заходи для усунення
виявлених порушень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» № 2939-ХІІ від 26.01.1993 року (в
редакції, яка діяла на час проведення
ревізії) головними завданнями
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно із п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону
України № 2939-ХІІ від 26.01.1993 року (в
редакції, яка діяла на час проведення
ревізії) позивач має право на
пред'явлення вимог щодо усунення
виявлених під час ревізії порушень та
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Крім того, за правилами п. 10 ст. 10 Закону
України № 2939-ХІІ
від 26.01.1993 року (в редакції, яка діяла на
час проведення ревізії) органи
державної контрольно-ревізійної
служби наділені правом звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

З огляду на викладене вбачається, що
чинним законодавством визначені
повноваження позивача щодо здійснення
державного фінансового контролю та
контролю, зокрема, за виконанням
функцій з управління об'єктами
державної власності, цільовим
використанням коштів державного і
місцевих бюджетів, усуненням виявлених
недоліків і порушень, та вжиття в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства.

При цьому, колегія суддів враховує, що
вимоги контролюючого органу мають
відповідати вищезазначеним нормам та
узгоджуватись із чинним
законодавством, що свідчить про їх
законність.

Колегія суддів вважає, що такий спосіб
усунення виявлених під час ревізії
порушень та вжиття заходів щодо
відшкодування збитків як зобов'язання
підконтрольного органу переукласти
відповідні угоди не відповідає вимогам
цивільного законодавства, які
визначають таку домовленість як
результат вільного волевиявлення
сторін угоди.

Також, зобов'язання підконтрольного
органу провести відповідну
претензійно-позовну роботу з
орендарями не узгоджується із
принципом диспозитивності, який
визначає вчинення таких дій
відповідним процесуальним правом
особи.

Колегія суддів вважає, що зазначене
виключає можливість зобов'язувати
будь-яку особу вчинити ці дії в
судовому порядку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що ревізія відповідача проведена
на підставі рішення районного суду, а
тому вважає необґрунтованим вирішення
позивачем питання про усунення
виявлених порушень законодавства,
вжиття заходів щодо відшкодування
шкоди (збитків), враховуючи вимоги
Порядку взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Генеральної
прокуратури України 19 жовтня 2006 року №
346/1025/685/53.

З огляду на викладене, оскільки
позивачем обрано не вірний спосіб
захисту, вимоги позивача не
узгоджуються з нормами законодавства,
колегія суддів вважає правильними
висновки суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
висновки суду першої інстанції
обґрунтовані та відповідають чинному
законодавству, а доводи апеляційної
скарги їх не спростовують, колегія
суддів, на підставі ст. 200 КАС України,
приходить до висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2012 року - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня
2012 року по справі за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області до Кривоозерської селищної
ради про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/