Справа № 2-а/5793/11/2220
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/5793/11/2220
Головуючий у 1-й інстанції: Головко Н.П.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Шепетівської міської ради
Хмельницької області на постанову
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 23 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради Хмельницької області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
допомоги на оздоровлення ,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2011 року позивач звернувся до
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Шепетівської міської ради
Хмельницької області про визнання дій
відповідача незаконними; зобов'язання
відповідача перерахувати розмір
компенсації на оздоровлення та
виплатити за 2007-2010 роки відповідно до
норм ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", вказавши дату виплати
недоотриманих коштів; зобов'язання
відповідача виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по день
припинення права на таку допомогу.

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23.09.2011 року позов
задоволено частково: визнано дії
відповідача незаконними; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату призначеної позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки
по день припинення права на такі
виплати відповідно до вимог ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст.ст. 183-2, 197 КАС України
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, інвалідом ІІ групи, що
підтверджується копією довідки серії
МСЕ № 298296, та має право на пільги,
передбачені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З листа управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради Хмельницької області
встановлено, що допомога на
оздоровлення за 2007 рік виплачена 25.01.2007
року у розмірі 120 грн., за 2008 рік - 13.03.2008
року у розмірі 120 грн., за 2009 рік - 14.04.2009
року у розмірі 120 грн., за 2010 рік - 15.06.2010
року у розмірі 120 грн.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам І
та ІІ групи у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам I і II групи, 120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік позивачеві
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач має право на
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог позивача
про перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009-2010 роки по день
припинення права, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 100 КАС України визначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Виходячи зі змісту даної норми, суд
повинен надати оцінку та перевірити
наявність чи відсутність підстав для
застосування ч. 1 ст. 100 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач звернувся до суду з позовом
29.08.2011 року, що підтверджується вхідним
штемпелем Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області.

Відповідно до адміністративного
позову позивач просить зобов'язати
відповідача перерахувати розмір
компенсації на оздоровлення та
виплатити за 2007-2010 роки відповідно до
норм ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", вказавши дату виплати
недоотриманих коштів, та зобов'язати
відповідача виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по день
припинення права на таку допомогу.

З листа управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради Хмельницької області
встановлено, що допомога на
оздоровлення за 2007 рік виплачена 25.01.2007
року у розмірі 120 грн., за 2008 рік - 13.03.2008
року у розмірі 120 грн., за 2009 рік - 14.04.2009
року у розмірі 120 грн., за 2010 рік - 15.06.2010
року у розмірі 120 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про
перерахунок розміру допомоги на
оздоровлення за 2007-2010 роки подані
позивачем з пропуском строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого ст. 99 КАС України.

Виходячи із встановлених обставин,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає, що суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про наявність
підстав для задоволення позову, не
вирішивши попередньо процесуального
питання щодо дотримання позивачами
строку звернення до суду.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Згідно з вимогами чинного
законодавства цей вид допомоги є
щорічним одноразовим, тобто
виплачується один раз на рік. Крім того,
судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Тому, позовні вимоги про виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
по день припинення такого права
задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати постанову
суду і залишити позовну заяву без
розгляду або закрити провадження у
справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Статтею 205 КАС України встановлено, що
розглянувши апеляційну скаргу, суд
апеляційної інстанції постановляє
ухвалу в разі скасування судового
рішення і залишення позовної заяви без
розгляду або закриття провадження у
справі.

В силу ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанову суду першої
інстанції слід скасувати, залишивши
адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 вересня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Шепетівської міської ради
Хмельницької області про визнання дій
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок розміру допомоги на
оздоровлення скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Шепетівської міської ради
Хмельницької області про визнання дій
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок розміру допомоги на
оздоровлення залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.