Справа № 299/4222/14-а
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд
Закарпатської області
_______________________________________________________Справа №
Номер рядка звіту 106
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі Онисько С.С., за участю
позивачки та її представника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Виноградів
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Головного управління Державної
Міграційної служби України в
Закарпатській області про оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення від 20.11.2014
року,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд до
Головного управління Державної
Міграційної служби України в
Закарпатській області про оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення від 20.11.2014
року..

Вимоги позову мотивовано тим, що
позивачка ОСОБА_2, яка є громадянкою
Білорусії 20 листопада 2014 року,
звернулась до ДМС України
Закарпатської області в місті Ужгород
з документами для продовження Посвідки
на тимчасове перебування в Україні.

20 листопада 2014 року службовою особою
державної міграційної служби, Рак
Михайлом Федоровичем, була винесена
постанова серії ПН МЗК 011839 у споаві про
адміністративне правопорушеннями
порушення вимог законодавства про
перебування на території України
іноземців та осіб без громадянства,
защо передбачена відповідальність
частиною першою статті 203 КУпАП. і
наклав адміністративний штраф в
розмірі 510 грн.

Позивач вважає, що постанова не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, з також складена з
грубим порушенням Конституції,
Конституційний прав, законів України, а
також наказів МВС України.

Позивачка ОСОБА_2, та її представник
ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали та просили
суд такий задоволити.

Представник відповідача - Головного
управління Державної Міграційної
служби України в Закарпатській
області, належним чином повідомлений
про день, час та місце слухання справи,
в судове засідання не з'явився, однак
подав до суду письмове заперечення,
згідно до якого заявлений
адміністративний позов не визнав та
просив суд у такому відмовитию

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та взаємов"язку, суд
приходить до наступного.

Конституція України (ст.3) визначає, що
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов"язком
держави.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно підпункту 36 пункту 4 Положення
про Головне управління ДМС України в
Закарпатській області, затвердженого
наказом Державної міграційної служби
України від 1 8.07.2011 року № 28, Головне
управління відповідно до покладених на
нього завдань здійснює відповідно до
закону державний контроль за
дотриманням на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці законодавства у сфері міграції
(імміграції та еміграції), у тому числі
протидії нелегальній (незаконній)
міграції, громадянства, реєстрації
фізичних осіб, біженців та інших
визначених законодавством категорій
мігрантів у випадках, передбачених
законодавством, притягає порушників до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" -
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового міст проживання
зареєструвати місце проживання.

Пунктом 13 Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 березня 2012 р. № 251 (далі -Порялок) -
іноземець та особа без громадянства, що
отримали посвідку, повинні
зареєструвати місце проживання, а в
разі його зміни -перереєструвати в
порядку, встановленому Законом України
''Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні".

Так, 20 листопада 2014 року позивачка
звернулася до Головного управління ДМС
України в Закарпатській області щодо
продовження посвідки на тимчасове
проживання з відповідним пакетом
документів.

При перевірці поданих документів
працівником Головного управління було
виявлено, що позивачка після отримання
посвідки на тимчасове проживання з
13.12.2013 року проживала без реєстрації
місця проживання, проте відповідно до
зазначених вище норм чинного
законодавства позивачка повинна була
зареєструвати своє місце проживання
протягом 10 днів після отримання
посвідки.

В цей же день об 11:30 год. уповноваженою
особою Головного управління ДМС
України в Закарпатській області
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії ПР МЗК № 011839
відносно громадянки Білорусії ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка порушила ст. 6 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", п. 13 Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 березня 2012 р. № 251, за що
передбачено відповідальність
відповіднодо ч.1 ст.203 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу про
адміністративне правопорушення та
відповідно до пункту 2.3. Інструкції з
оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення
Державною міграційною службою України,
затвердженої наказом МВС України від
28.08.2013 року № 825 (далі - Інструкція)
ОСОБА_2 було роз'яснено її права і
обов'язки, передбачені статтею 63
Конституції України та ст. 268 КУпАП, про
що остання власноручно у протоколі
підписалася,

З метою дотримання прав ОСОБА_2 та
відповідно до пункту 2.5 Інструкції,
останній було запропоновано надати по
суті вчиненого правопорушення
письмове пояснення.

Згідно наданих письмових пояснень
позивача, остання пояснила, що не може
зареєструватися за місцем проживання
свого чоловіка, так як будинок її
чоловіка знаходиться в іпотеці у
зв'язку з чим неможливо законно
зареєструватися _в даному будинку.

Відповідно до статті 26 Конституції
України іноземці та особи без
громадянства, що перебувають в Україні
на законних підставах, користуються
тими самими правами і свободами, а
також несуть такі самі обов'язки, як і
громадяни України, - за винятками,
встановленими Конституцією, законами
чи міжнародними договорами України.

Статтею 68 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей. Незнання законів не
звільняє від юридичної
відповідальності.

Згідно з пунктом 3.3. Інструкції розгляд
справи про адміністративне
правопорушення було призначено на 12:30
год. 20.11.2014 року у приміщенні Головного
управління ДМС України в Закарпатській
області про що у відповідності до
пункту 3.4. Інструкції ОСОБА_2. було
повідомлено під особистий підпис.

Щодо викладеного у позовній заяві про
порушення на думку ОСОБА_2. право на
захист згідно статті 268 КУпАП, варто
звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП,
в якій перераховано права особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності також зазначено про
те, що під час відсутності цієї особи
справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є дані про своєчасне ЇЇ
сповіщення ПРО місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення
позивач ознайомлена про дату, час та
місце розгляду адміністративної
справи, про що свідчить підпис
позивача. Разом з цим, слід зазначити,
що повідомлення від ОСОБА_2. щодо
відкладення розгляду справи до
Головного управління не надходило.

Після проведення всіх необхідних дій
відповідно до вимог КУпАП та
Інструкції - 20 листопада 2014 року за
порушення вимог статті 6 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" та 13
Порядку оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2012 р. №
251, заступником начальника Головного
управління винесено постанову про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 відповідно до
частини 1 статті 2013 КУпАП України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі п'ятсот десять
гривень.

- Дослідивши протокол і постанову
врахувавши обставини наведені
позивачем, суд прийшов до переконання,
що відповідачем при винесенні відносно
позивача Постанови від 20.11.2014 року було
дотримано вимоги ст.ст.9, 245, 247, 251-252
КУпАП, що призвело до накладення на
позивачки штрафу в сумі 510 грн.

Статтею 2 КАС України. - «Завдання
адміністративного cудочинства»
визначено наступне, -

1. Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав га
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування. їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

2. До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією (254к/96-ВР) чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

3.У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб» що передбачені Конституцією (
254к/96-ВР ) та законами України:

2)з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

-

Статтею 245 КУпАП (Завдання провадження
в справах про адміністративні
правопорушення), визначено, що -
«Завданнями провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне
з»ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а т вкож виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності»

Згідно статті 251 Кодексу (Докази), -
«Доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП
(Поняття адміністративного
правопорушення). «Адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністратиті відповідальність».

Згідно статті 251 Кодексу (Докази), -
«Доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в йоіо вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експеріа. речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів..».

Також статтею 252 Кодексу (Оцінка
доказів) чітко зазначено, що -«Орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю».

Дослідивши протокол і
постанову.врахувавши обставини
наведені позивачем, можна чітко
зазначити, що відповідачем при
винесенні відносно позивача Постанови
було дотримано вимоги ст.ст.9,245,247, 251-252
КУнАП, що призвело до правомірного
накладення на позивача штрафу в сумі 510
грн.

Конституцією України статтею 8
визначено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, та суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази в справі, що відповідачем
проігноровано.

З огляду на вищевказане, оспорювана
позивачем постанова є такою, що
прийнята із дотриманням встановленої
статтею 258 КУпАП процедурою, чим не
порушено права позивача за ст. 268 КупАП.

На підставі наведеного, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів в їх сукупності відповідно до
вимог ст.86 КАС України, суд приходить до
переконання, що позов є таким, що не
підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.3 Конституції
України, ст. ст. 247, 258 КУпАП та керуючись
ст.ст.7, 71, 86, 159, 161,163, 167 КАС України , суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Головного управління
Державної Міграційної служби України в
Закарпатській області про оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення від
20.11.2014р.- відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає

Головуючий А. А. Надопта