Справа № 821/1671/14
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

24 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1671/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Войтович І.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Кравця О.О.,

судді - Шеметенко
Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Херсонський
суднобудівельний завод» на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Херсонський
суднобудівельний завод» до головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
«Херсонський суднобудівельний завод»
звернулося до суду з позовом до ГУ
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 6 грудня 2014 року
№№ та .

Свої позовні вимоги ПАТ «Херсонський
суднобудівельний завод» обґрунтувало
незаконністю спірних рішень.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року у задоволенні вищенаведеного
позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Херсонський
суднобудівельний завод» просить
скасувати вищенаведену постанову, як
таку, що прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості даного позову та
відсутності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було проведено перевірку
позивача щодо правильності сплати
податків та митних платежів за 2013 рік,
результати якої відображені в акті від
20 січня 2013 року /т. 1, а.с. 8-17/.

Перевіркою було встановлено порушення
позивачем ст.ст. 4, 149, 151, 160 МК України та
ст. 206 ПК України. Зміст порушень
полягав у переробці іноземних товарів
на митній території більш ніж рік, не
поміщенні зазначеного товару в інший
митний режим після спливу річного
терміну на його переробку та не сплаті
самостійно визначених ним (позивачем)
податків та митних платежів від яких
його було умовно звільнено.

На підставі вищенаведеного акту
відповідачем було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 6 лютого 2014
року № про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму у 588652,59 гривень (основний
платіж - 392435,06 гривень. штрафні санкції -
196217,53 гривень) та № про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання зі сплати митних платежів
на загальну суму у 7409,88 гривень
(основний платіж - 4939,92 гривень. штрафні
санкції - 2469,96 гривень) /а.с. 20, 21/.

22 червня 2011 року позивач уклав
контракти (з додатками) з іноземними
суб'єктами господарської діяльності на
будівництво суден з кінцевою датою
передачі таких замовнику 31 липня 2013
року та 15 серпня 2013 року /т. 1, а.с. /.

На виконання вищенаведених контрактів,
з 18 червня по 13 липня 2012 року, в митному
режимі переробки на митній території,
позивачем було ввезено обладнання для
вищенаведених суден. У зазначені дати
відповідачем, також, було завершено
його (обладнання) митне оформлення /т. 1,
а.с. /.

Кінцевою датою строку переробки
вищенаведеного обладнання на митній
території України було встановлено, з
продовженнями, 13 липня 2013 року /т. 1, а.с.
/.

Зазначене обладнання, у складі
вищенаведених суден, було вивезено за
межі митної території України лише 27
серпня 2013 року та 30 вересня 2013 року /т. 1,
а.с. /.

При ввезенні вищенаведеного
обладнання на митну територію України
позивачем було самостійно визначено до
сплати (умовне звільнення від
оподаткування) 392435,06 гривень ПДВ та 4939,92
гривень митних платежів (митні
декларації) /т. 1, а.с. /.

Згідно зі ст. 67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 206.12 ст. 206 ПК України
передбачено, що до операцій із ввезення
товарів на митну територію України в
митному режимі переробки на митній
території застосовується умовне повне
звільнення від оподаткування за умови
дотримання вимог та обмежень,
встановлених главою 23 Митного кодексу
України.

Пунктом 62 ст. 4 МК України передбачено,
що умовне звільнення від оподаткування
митними платежами - звільнення від
сплати нарахованого податкового
зобов'язання у разі поміщення товарів у
митні режими, що передбачають
звільнення від оподаткування митними
платежами за умови дотримання вимог
митного режиму;

Таким чином, обов'язковою підставою
умовного звільнення від оподаткування
митними платежами є дотримання вимог
та обмежень встановлених главою 23 МК
України.

Відповідно до ст. 147 МК України,
переробка на митній території - це
митний режим, відповідно до якого
іноземні товари піддаються у
встановленому законодавством порядку
переробці без застосування до них
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності, за
умови подальшого реекспорту продуктів
переробки.

Частинами 1, 4 ст. 149 МК України
передбачено, що поміщення товарів у
митний режим переробки на митній
території допускається з письмового
дозволу органу доходів і зборів за
заявою власника цих товарів або
уповноваженої ним особи. Якщо
зовнішньоекономічний договір, на
підставі якого здійснюватиметься
переробка, передбачає ввезення товарів
з метою переробки окремими партіями
протягом певного періоду часу на
однакових умовах, дозвіл видається на
обсяг товарів і строк, визначені
зовнішньоекономічним договором, але не
більше ніж на один рік.

Частиною 1 ст. 151 МК України передбачено,
що строк переробки товарів на митній
території України встановлюється
органом доходів і зборів у кожному
випадку під час видачі дозволу
підприємству, виходячи з тривалості
процесу переробки товарів та
розпорядження продуктами їх переробки.
Зазначений строк обчислюється,
починаючи з дня завершення митного
оформлення органом доходів і зборів
іноземних товарів для переробки. За
заявою підприємства, якому видано
дозвіл на переробку товарів, з причин,
підтверджених документально, строк
переробки товарів на митній території
України продовжується зазначеним
органом, але загальний строк переробки
не може перевищувати 365 днів.

Частиною 1 ст. 160 МК України передбачено,
що митний режим переробки на митній
території завершується шляхом
реекспорту продуктів переробки чи
поміщення їх в інший митний режим, а
також у випадках, передбачених
частиною другою цієї статті.

Пунктом 206.16 ст. 206 ПК України
передбачено, що у разі втрати товарів,
що перебувають під митним контролем у
митних режимах, в яких надано
звільнення або умовне звільнення від
оподаткування, нецільового
використання цих товарів або в разі
невиконання у строки, встановлені
Митним кодексом України, заходів щодо
завершення таких митних режимів особа,
відповідальна за дотримання митного
режиму, зобов'язана сплатити суму
податкового зобов'язання, на яку було
надане таке звільнення або умовне
звільнення, та пеню, нараховану
відповідно до статті 129 цього Кодексу,
розраховану з дня надання звільнення
або умовного звільнення від
оподаткування.

Таким чином, митний режим переробки на
митній території не може перевищувати 1
року з дня завершення митного
оформлення іноземних товарів
завезених для такої переробки, після
спливу якого (терміну) особа,
відповідальна за дотримання митного
режиму, повинна помістити в інший
митний режим такі іноземні товари або
сплатити митні платежі та податки від
спати яких її (особу) було звільнено.

Таким чином, Закон прямо та
безпосередньо регламентує, що у разі
порушення річного строку митного
режиму переробки на митній території і
не поміщення іноземного товару в інший
митний режим особа повинна сплатити
податки та митні платежі від сплати
яких її було звільнено.

Отже, будь-якого неоднозначного
трактування прав чи обов'язків
суб'єктів спірних правовідносин діюче
законодавство не містить. Тобто,
податкові органи не можуть на свій
розсуд звільняти суб'єктів
підприємницької діяльності від сплати
вищенаведених податків та митних
платежів у разі недотримання ними (СПД)
умов переробки іноземних товарів на
митній території України.

Окрім того, з норм діючого
законодавства не вбачається, що
юридична необізнаність, небажання або
відсутність можливостей поміщення
товару в інший митний режим чи
продовження режиму переробки
іноземних товарів на митній території
є підставами для звільнення суб'єктів
підприємницької діяльності від
вищенаведених платежів.

З урахуванням того, що позивач порушив
умови глави 23 Митного кодексу України,
які встановлені для переробки
іноземних товарів на митній території,
а саме: здійснював таку переробку більш
ніж рік, після закінчення річного
строку не помістив зазначений
іноземний товар в інший митний режим та
не сплатив самостійно визначені ним
податки та митні платежі (від яких його
було умовно звільнено), висновки
податкового органу про обов'язок їх
сплати позивачем є правильними.

Тобто, спірні рішення є правомірними.

Отже, колегія судів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість даного позову та
відсутність підстав для його
задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
вважає не суттєвими та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Херсонський
суднобудівельний завод» - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Херсонський
суднобудівельний завод» до головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 6 грудня 2014 року
№№ та - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в порядку передбаченому
діючим законодавством.

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/О.О.
Кравець/

/Л.П.
Шеметенко/