Справа № 802/4122/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2014 р.
Справа № 802/4122/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Ємельянова Р. І.,

представника позивача:
Олійника А. М.,

представника відповідача:
Білого В. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Вінниці

до: товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Блок-1"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Вінниці з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Блок-1" про
стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач має заборгованість перед
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
розмірі 1034,98 грн., яку добровільно не
сплачує, а тому позивач звернувся до
суду з позовом про примусове стягнення
цієї заборгованості.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
установив такі фактичні обставини.

Відповідно до звіту щодо сплати
заборгованості зі сплати страхових
коштів до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України за 2 квартал 2012
року (а. с. 4) у відповідача наявна
заборгованість зі сплати страхових
внесків в розмірі 1034,98 грн., яка станом
на день подання позову до суду не
сплачена.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", суми внесків,
нарахованих на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Згідно з п.п. 2.1. п. 2 Порядку стягнення та
обліку заборгованості зі сплати
страхових внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженого
постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України № 31 від 30.11.2010,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених до 1
січня 2011 року, в тому числі страхових
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, і контроль за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд) та
надання страхувальниками за
підсумками 2010 року розрахункової
відомості про нарахування і
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду і відомості
розподілу чисельності працівників,
річного фактичного обсягу
реалізованої продукції (робіт, послуг)
за видами економічної діяльності
здійснюються відповідно до Інструкції
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за N 867/14134.

Згідно зі ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), роботодавець
(страхувальник) зобов'язаний своєчасно
та повністю сплачувати в
установленому порядку страхові внески
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", страхувальник несе
відповідальність за шкоду, заподіяну
застрахованому або Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
внаслідок невиконання своїх обов'язків
із страхування від нещасного випадку,
відповідно до закону.

Згідно з п. 5.8 Інструкції про порядок
перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 12.07.2007 № 36 (яка
була чинна на момент виникнення
спірних правовідносин), при стягненні
недоїмки за платежами до Фонду строки
давності не застосовуються. Сплата
(погашення) пені здійснюється у такому
самому порядку, як і недоїмки. У разі,
коли страхувальник має несплачені суми
недоїмки, пені і штрафних санкцій та
здійснює сплату поточних сум страхових
внесків, ці суми зараховуються шляхом
перерозподілу такої сплаченої суми в
рахунок сплати недоїмки, пені та
штрафних санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення.

Беручи до уваги викладені положення
законодавства та встановлені у справі
обставини, суд доходить висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Щодо визнання відповідачем
адміністративного позову суд зазначає
таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КАС України
відповідач має право визнати
адміністративний позов повністю або
частково, подати заперечення проти
адміністративного позову.

Частиною 3 статті 136 КАС України
передбачено, що судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного
позову ухвалюється за правилами,
встановленими статтею 112 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 112 КАС
України відповідач може визнати
адміністративний позов повністю або
частково. Згідно з частиною 4 цієї
статті суд не приймає визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії відповідача суперечать закону
чи порушують чиї-небудь права, свободи
або інтереси.

Суд приймає визнання відповідачем
адміністративного позову як таке, що не
суперечить закону, не порушує
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Враховуючи визнання відповідачем
адміністративного позову, суд ухвалює
рішення за правилами, що встановлені ч.
3 ст. 112 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС в разі
повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Таким чином, у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом, суд позбавлений
процесуальної можливості прийняте
інше рішення, ніж постанову про
задоволення адміністративного позову.

Враховуючи визнання позову
відповідачем, а також те, що таке
визнання не порушує нічиї права,
свободи або інтереси, суд доходить
висновку про необхідність задоволення
адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз,
відповідно до положень ст. 94 КАС
України, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Блок-1" () на користь відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Вінниці (, р/р № 1000, МФО 802015, банк
одержувача: Головне управління
Держказначейства України у Вінницькій
області) заборгованість зі сплати
страхових внесків у розмірі 1034 (одна
тисяча тридцять чотири) грн. 98 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович