Справа № 673/1578/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/1578/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Коваль Ф.І.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

24 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області на постанову Деражнянського
районного суду Хмельницької області
від 04 листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області про призначення пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2014 року позивач звернулася до
Деражнянського районного суду
Хмельницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області про призначення пенсії.

Постановою Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 04
листопада 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до
пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС
України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач перебуває на пенсійному обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
у Деражнянському районі Хмельницької
області та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України "Про
державну службу".

08 жовтня 2014 року позивач звернулась із
заявою до відповідача про проведення
розрахунку призначеної пенсії з
урахуванням виплачених їй
матеріальної допомоги на соціально -
побутові потреби, матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
доходів, які входять до структури
заробітної плати державного службовця.

За результатами розгляду зазначеної
заяви, відповідач в листі № 57/Д-4 від 08
жовтня 2014 року повідомив про відмову у
перерахунку пенсії, посилаючись на те,
що інші виплати, що зазначені в довідці,
не є складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не
враховуються при розрахунку пенсії
державного службовця.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов`язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» № 2493-III від 07
червня 2001 року пенсійне забезпечення
посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж служби в
органах місцевого самоврядування
та/або державної служби не менше 10
років, здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України
про державну службу.

За змістом статті 37 Закону № 3723-ХІІ (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Види надбавок, які враховуються при
призначенні пенсій відповідно до
Закону, встановлені постановою
Кабінету Міністрів України №268 від 09
березня 2006 року «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівникам апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів». До них
відносяться надбавки: за високі
досягнення у праці, за знання та
використання в роботі іноземної мови,
за почесне звання «заслужений»,
доплата за науковий ступень.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
оплату праці" від 24 березня 1995 року
визначено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 24 лютого 2003 року № 212 є складовою
заробітної плати. На суми виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань і індексацію нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
відображено у наданій відповідачу
довідці форми 5-1.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05
листопада 1991 року врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 зазначеної
статті до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з статтею 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така ж правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постановах від 20 лютого
2012 року у справі № 21-430а11, від 28 травня
2013 року №21-97а13 та від 03 червня 2014 року №
21-134а14.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Однак, при цьому, суд І інстанції
неправильно визначив час з якого
відповідач зобов'язаний здійснити
нарахування та виплату позивачу
різниці недорахованої пенсії з огляду
на таке.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За правилами статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

ОСОБА_2 призначено пенсію з 30 червня 2009
року, і саме з цього часу їй відомо про
порушення своїх прав (неправильне
визначення розміру пенсії) і з цього
дня слід обчислювати строк звернення
до суду. З матеріалів справи слідує, що
встановлений строк звернення до суду
визначений статтею 99 КАС України
позивачем пропущений, підстави для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними відсутні.

З врахуванням того, що позивач до суду І
інстанції звернулась 16 жовтня 2014 року,
то строк з якого настає право на
перерахунок пенсії слід визначити з 16
квітня 2014 року, а позовна вимога про
перерахунок та виплату пенсії за
період з 30 червня 2009 року по 15 квітня 2014
року підлягає залишенню без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Судові витрати, згідно з статтею 87 КАС
України, складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Колегія суддів вважає, що суд І
інстанції помилково присудив стягнути
з рахунку відповідача судові витрати,
оскільки такі витрати підлягають
стягненню з Державного бюджету
України.

Таким чином, при вирішенні спору суд І
інстанції врахував не всі його
обставини, тому висновки суду по суті
справи не в повній мірі відповідають
встановленим у ній обставинам, що
призвело до неправильного її
вирішення, у зв'язку з чим апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваного
рішення слід задовольнити з прийняттям
нової постанови про часткове
задоволення позовних вимог.

Згідно з статтею 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду І інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області задовольнити частково .

Постанову Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 04
листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області про призначення пенсії
скасувати .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії за
період з 30 червня 2009 року по 15 квітня 2014
року залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі щодо не
включення ОСОБА_2 суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на оздоровлення до відпусток,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань в заробітну
плату для призначення їй пенсії
відповідно до Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Деражнянському районі
здійснити розрахунок пенсії ОСОБА_2,
призначеної їй відповідно до Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» з 16 квітня
2014 року, включивши до сум заробітної
плати, з якої нараховується пенсія,
суми індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення
до відпусток.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.