Справа № 712/13877/12
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа № 876/7029/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 квітня 2013 року про
залишення без розгляду позовної заяви
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Ужгородського районного комунального
підприємства (бюро) технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про
скасування реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Ужгородського районного
комунального підприємства (бюро)
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, яким просив визнати
протиправною та скасувати здійснену
відповідачем реєстрацію за ОСОБА_2
права власності на нерухоме майно - 1/2
частину нерухомого майна по АДРЕСА_1,
оформлену витягом про державну
реєстрацію прав від 19.05.2011 року № 30016518.

Також позивач просив поновити йому
строк звернення до суду з даним
позовом, обґрунтовуючи клопотання тим,
що про оскаржуване рішення відповідача
йому стало відомо лише у квітні 2012 року,
отримавши копію ухвали Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12.04.2012 року в іншій судовій
справі з додатками до неї, серед яких
був і оскаржуваний витяг про державну
реєстрацію прав від 19.05.2011 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 10
квітня 2013 року позовну заяву залишено
без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що
адміністративний позов ОСОБА_1
заявлений поза межами шестимісячного
строку, визначеного ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки про оскаржувану
реєстрацію йому було відомо з постанов
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 10.06.2011 року, прийнятих за
його заявами, в яких було зазначено,
зокрема, що ОСОБА_2 належним чином
оформила право власності на 1/2 будинку
по АДРЕСА_1 і одержала витяг про
державну реєстрацію прав власності від
19.05.2011 року № 30016518.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
позивач, вважає, що при її
постановленні суд неповно з'ясував
обставини, що мали значення для
вирішення питання пропущення чи
непропущення ним строку звернення до
суду та порушив норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення цього питання. Просить
ухвалу скасувати і направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що про оскаржуване
рішення відповідача йому стало відомо
лише у квітні 2012 року, отримавши копію
ухвали Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 12.04.2012
року в іншій судовій справі з додатками
до неї, серед яких був і оскаржуваний
витяг про державну реєстрацію прав від
19.05.2011 року. Висновок суду першої
інстанції про те, що йому було відомо
про оскаржуване рішення відповідача з
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи від 10.06.2011 року, на
думку позивача, є необґрунтованим,
оскільки він не отримував цих постанов,
а лише повідомлення про відмову в
порушенні кримінальної справи, в якому
не було посилання на оскаржуваний
витяг. Також в матеріалах справи
відсутні будь-які відомості про те, що
йому до квітня 2012 року було відомо про
здійснення відповідачем спірної
реєстрації.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(тут і далі в редакції чинній на час
постановлення оскаржуваної ухвали)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Відповідно до ст. 100 цього Кодексу
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Тобто відповідно до змісту наведених
норм визначальною умовою початку
перебігу строку звернення до суду є
момент, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів і дана
обставина повинна бути підтверджена
належним доказами, які однозначно
встановлюють цей момент.

Однак, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції не встановив на
підставі належних і достатніх доказів
моменту, коли позивач дізнався про
здійснення оскаржуваної реєстрацію за
ОСОБА_2 права власності на спірне
нерухоме майно та існування витягу про
державну реєстрацію прав від 19.05.2011
року № 30016518.

При цьому, висновок суду першої
інстанції про те, що про оскаржувану
реєстрацію позивачу було відомо з
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи від 10.06.2011 року,
прийнятих за його заявами, в яких було
зазначено, зокрема, що ОСОБА_2 належним
чином оформила право власності на 1/2
будинку по АДРЕСА_1 і одержала витяг про
державну реєстрацію прав власності від
19.05.2011 року № 30016518, є необґрунтованим,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які відомості про отримання
позивачем копій цих постанов, а позивач
заперечує факт їх отримання і зазначає,
що отримував лише повідомлення про
відмову в порушенні кримінальної
справи, в якій було відсутнє посилання
на ці документи.

В свою чергу, ОСОБА_1 стверджує, що про
оскаржуване рішення відповідача і
витяг йому стало відомо лише у квітні
2012 року після отримання копії ухвали
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 12.04.2012 року в
іншій судовій справі з додатками до
неї, серед яких був і оскаржуваний
витяг про державну реєстрацію прав від
19.05.2011 року, а відповідач і третя особа
не надали належних доказів на
спростування цих доводів.

Таким чином, саме з цього часу слід
обчислювати строк звернення до суду з
даним позовом.

Оскільки ОСОБА_1 подав позовну заяву до
суду 26.07.2012 року, передбачений ч. 2 ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України шестимісячний строк звернення
до адміністративного суду ним фактично
не пропущено.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
формально підійшов до вирішення
питання щодо пропущення чи
непропущення позивачем строку
звернення до суду, не надавши при цьому
належної оцінки зазначеним вище
доводам позивача з цього питання, в
зв'язку з чим висновок суду першої
інстанції про відсутність поважних
причин пропуску ОСОБА_1 строку
звернення до суду з даним позовом є
необґрунтованим, що суперечить вимогам
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена з порушенням норм
процесуального справа та за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для вирішення питання про
пропущення позивачем строку звернення
до суду, тому її слід скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 10
квітня 2013 року про залишення без
розгляду позовної заяви у справі №
712/13877/12 за позовом ОСОБА_1 до
Ужгородського районного комунального
підприємства (бюро) технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про
скасування реєстрації - скасувати і
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький