Справа № 806/5341/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/5341/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Житомир справа № 806/5341/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання податкової декларації такою, що подана у момент її фактичного отримання,

встановив:

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року було подано позивачем до контролюючого органу в електронному вигляді 19.11.2014 року та особисто в цей же день, що вбачається з квитанцій та титульного аркуша декларації відповідно.

Також з квитанцій № 1 вбачається, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті .

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до п.48.1 ст.48 ПК України , податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За змістом норми п.49.8 ПКУ, під час прийняття податкової декларації контролюючий орган, в якому перебуває на обліку платник податків, перевіряє лише наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, а прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Згідно п.2 Розділу 3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із таких способів на вибір платника податків:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі здійснюється відповідно до порядку підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (п.10 розділу 3).

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, платник податків укладає з органом ДПС договір про визнання електронних документів та отримує безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді, що передбачено розділом 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року N 233.

Податкова звітність, надана платником або його представником (у паперовому вигляді, поштою, засобами електронного зв'язку) та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Кодексу, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2 розділу II Кодексу (пункти 22,23 Наказу № 678).

Згідно п.49.11 ПКУ, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно п.4 розділу 2 Інструкції від 10.04.2008 року N 233, податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Як вбачається з копії податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, яку було особисто подано позивачем до контролюючого органу 19.11.2014 року у її додатках є реєстр виданих та отриманих податкових накладних, що спростовує твердження контролюючого органу про його відсутність у додатках до податкової декларації.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що у позивача відсутній діючий договір «Про визнання електронних документів», оскільки, у квитанціях щодо неприйняття податкової звітності ТОВ "Житомир-Петрол" вказано, що можливо відсутній договір з МДЗУ, крім того, представник відповідача вказує, що у позовних вимогах позивачем не спростовується факт відсутності такого договору, зважаючи на наступне.

Зважаючи, що у квитанціях №1 від 19.11.2014 року підставою для неприйняття документів зазначено: "для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ", що за наявності діючого договору, свідчить про необґрунтованість такої відмови.

Отже, за наявності належним чином заповненої декларації, діючого договору про визнання електронних документів, відповідач був зобов'язаний прийняти декларацію позивача та визнати її податковою звітністю.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідачем було прийнято в порядку електронної звітності податкову декларацію, подану товариством за попередні звітні періоди, зокрема за квітень 2014 року .

Отже, враховуючи наведені обставини та те, що декларація з податку на додану вартість за жовтень 2014 року визнана судом такою, яка належним чином заповнена із зазначенням всіх необхідних реквізитів, відмова Житомирської податкової інспекції у прийнятті вказаного документу є протиправною.

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений шляхом скасування спірного рішення.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що за установленими в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав та обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів) дотримання якої забезпечується правовими в механізмами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для невизнання податковою звітністю податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, відтак відповідач у даному випадку діяв у спосіб, що не передбачений положеннями ПК України.

Щодо позовної вимоги про визнання податкової декларації ТОВ "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 19 листопада 2014 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Оскільки судом встановлено факт неправомірної відмови контролюючим у прийнятті декларації за жовтень 2014 року, а її фактичне прийняття відбулось 19 листопада 2014 року що вбачається з титульного аркуша декларації із позначкою "Отримано Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області 19.11.2014", тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 19 листопада 2014 р. та задовольняє її.

На підставі вищевикладеного адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" задовольнити частково.

Визнати податкову декларацію ТОВ "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, тобто 19 листопада 2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 15 грудня 2014 р.