Справа № 2а-5126/12/1370
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/35931/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук
С.В.,

Черпака Ю.К.,

секретар Мороз Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» в особі Структурної
одиниці «Львівенергоналадка» до
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2012 року позивачем подано позов
до суду про визнання протиправним та
скасування рішення Виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності №106 від 30 березня 2012
року щодо повернення коштів та
застосування фінансових санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено. Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2012 року скасовано та
постановлено нове рішення про
задоволення позовних вимог. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності №106 від 30
березня 2012 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням
апеляційної інстанції відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в яких
просить скасувати оскаржуване судове
рішення апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, оскільки вважає, що судом
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням
відповідача №106 від 30 березня 2012 року
зобов'язано позивача перерахувати до
Галицького РВД ЛОВ ФСС з ТВП 21995,68 грн,
яких 14229,60 грн. не прийнятих до заліку
витрат, 434,19 грн. неправомірно
витрачених страхових коштів та 7331,89
грн. фінансових санкцій - штрафу за
порушення порядку використання
страхових внесків. Дане рішення
прийнято на підставі результатів
перевірки по коштах Фонду страхування
з тимчасової втрати працездатності,
про що складено акт від 06 березня 2012
року.

В ході перевірки встановлено
порушення позивачем положень Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санітарно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженим постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
25 лютого 2009 року № 12 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) (далі - Порядок), а саме
страхувальником не здійснено
часткової оплати вартості путівки та
не надано до прибуткового касового
ордера або квитанції про часткову
оплату вартості путівки застрахованій
особі.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
зробив висновок про законність рішення
відповідача, оскільки Публічним
акціонерним товариством
«Львівобленерго» в особі Структурної
одиниці «Львівенергоналадка», при
видачі путівок, допущено порушення
вимог Порядку, у зв'язку з чим, суми
витрат фонду за ці путівки не
приймається до заліку та
відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Скасовуючи судове рішення першої
інстанції та постановляючи нове про
задоволення позовних вимог суд
апеляційної інстанції встановив, що
часткова оплата путівок була проведена
підприємством замість працівника в
розмірі 20% вартості путівки в рахунок
наданої такому працівнику позики у
строки, визначенні Порядком. В
подальшому утримання із заробітної
плати працівників здійснювались в
рахунок погашення наданої позики, а не
утримання вартості путівок.

Так, відповідно до частини 2 статті 29
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
застраховані особи зобов'язані: 1)
надавати страхувальнику, страховику
достовірні документи, на підставі яких
призначається матеріальне
забезпечення та надаються соціальні
послуги відповідно до цього Закону; 2)
своєчасно повідомляти страхувальника
та страховика про обставини, що
впливають на умови надання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг (зміни стану
непрацездатності, складу сім'ї,
звільнення з роботи, виїзд за межі
держави тощо) протягом десяти днів з
моменту їх виникнення; 3) дотримуватися
режиму, визначеного лікарем на період
тимчасової непрацездатності; 4)
виконувати інші вимоги, передбачені
цим Законом.

Згідно з частини 1 статті 30 зазначеного
Закону страхувальник-роботодавець
несе відповідальність за
несвоєчасність сплати та неповну
сплату страхових внесків, у тому числі
страхових внесків, що сплачують
застраховані особи через рахунки
роботодавців, а також за порушення
порядку використання страхових коштів
За порушення порядку витрачання
страхових коштів накладається штраф у
розмірі 50 відсотків належної до сплати
суми страхових внесків.

За приписами частини 2 статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» передбачено, що не
сплачені в строк страхові внески, пеня
і штраф стягуються в доход Фонду із
страхувальника у безспірному порядку.
Строк давності в разі стягнення
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій, передбачених цією статтею, не
застосовується.

Порядком визначено, що комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування приймається рішення про
виділення застрахованій особі путівки
в двомісний номер з частковою оплатою в
розмірі 20 відсотків її вартості, а
путівки в одномісний номер - з
частковою оплатою в розмірі 50
відсотків її вартості (пункт 4.5).

Пунктом 4.7 зазначеного порядку
передбачено, що комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування приймається рішення про
виділення путівки одному із
застрахованих батьків (матері або
батькові) або застрахованій особі, яка
їх замінює (опікунові, піклувальнику),
для лікування дитини в супроводі
дорослого за наявності у дитини
медичних показань на
санаторно-курортне лікування з
частковою оплатою в розмірі 20
відсотків її вартості, а для лікування
двох дітей в супроводі дорослого - 10
відсотків її вартості на підставі
заяви застрахованої особи та медичних
довідок для дорослого та дитини.

Часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника. Часткова
оплата вартості путівки до
санаторію-профілакторію вноситься до
каси підприємства, на утриманні якого
перебуває цей санаторій-профілакторій
(пункт 4.13).

За відсутності квитанції до
прибуткового касового ордера або
квитанції про часткову оплату вартості
путівки застрахованій особі путівка не
видається (пункт 4.14).

Сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, у тому
числі не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника (пункт 6.2).

Оскільки, фактично часткова оплата
вартості путівок була здійснена
підприємством замість працівників, то
судами зроблено обґрунтований
висновок про відсутність порушень
позивачем Порядку, а рішення
відповідача - скасуванню.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді даної справи, та ним
повно та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» в особі Структурної
одиниці «Львівенергоналадка» до
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак