Справа № 804/19773/14
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р. Справа № 804/19773/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВО Завод
Приват-Кабель" до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» (далі - ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель», позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить:

-визнати неправомірними дії щодо
встановлення визначених Актом
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, відповідач)
№3020/04-61-22-1/33116889 від 04 листопада 2014 року
порушень Товариством з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» чинного законодавства
України;

-визнати незаконним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення форми «Р»
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 26.11.2014 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств на суму 1203924,00 гривень, в
тому числі 802616,00 грн. за основним
платежем та 401308,00 грн. за нарахованими
штрафними санкціями, винесене на
підставі Акту №3020/04-61-22-1/33116889 від 04
листопада 2014 року;

-визнати незаконним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення форми «Р»
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 26.11.2014 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
на суму 1267288,50 гривень, в тому числі
844859,00 грн. за основним платежем та 422429,50
грн. за нарахованими штрафними
санкціями, винесене на підставі Акту
№3020/04-61-22-1/33116889 від 04 листопада 2014 року

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посадовими особами ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська проводилась
документальна планова виїзна
перевірка ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р., висновки якого щодо заниження
податку на прибуток за перевіряємий
період та нереальності здійснення
господарських операцій ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» із ТОВ «Компанія
Глобал-Маркет», ТОВ «Атрас-Трейдінг»,
ТОВ «Інтервенто» з придбання товарів
не відповідають дійсності та нормам
чинного законодавства, ґрунтуються
лише на матеріалах, отриманих від
податкових органів, а також зроблені
без урахування дійсних фактичних
обставин, без надання належної оцінки
документам, що були надані в
підтвердження здійснення
фінансово-господарських операцій з
переліченими контрагентами, у зв'язку
із чим податкові повідомлення-рішення
від 26.11.2014 року № та №,
прийняті на підставі даного акту, є
незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідач подав письмові заперечення
на позов, в яких зазначив, що висновки
перевірки відповідають фактичним
обставинам справи, акт перевірки
складений правомірно, згідно із діючим
законодавством, висновки акта
перевірки щодо заниження позивачем
податку на додану вартість на загальну
суму 1267288,50 грн. та заниження податку на
прибуток усього у сумі 1203924,00 грн., у
зв'язку із чим позивачу збільшено суми
грошових зобов'язань із відповідних
податків, є цілком обґрунтованими та
доведеними, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені в
позовній заяві, просив суд
задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «НВО
Завод Приват-Кабель» зареєстроване як
юридична особа 17.08.2004р. Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради. Видами діяльності за КВЕД є:
виробництво інших видів електронних і
електричних проводів і кабелів
(основний), неспеціалізована оптова
торгівля, інша допоміжна діяльність у
сфері транспорту тощо. З 12.08.2005р. ТОВ
«НВО Завод Приват-Кабель» є платником
податку на додану вартість.

Судом встановлено, що у період з 17.09.2014р.
по 28.10.2014р. на підставі направлень від
12.05.2014 року №№ 000479, 000480, 000481, 000482
посадовими особами ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська згідно із п.п. 20.1.4 п.20.1
ст.20, п.75.1 ст. 75, ст.77, п. 82.1 ст.82
Податкового кодексу України,
відповідно до наказу ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському м.
Дніпропетровська та відповідно до
плану-графіка проведення перевірок
проведена планова виїзна перевірка ТОВ
«НВО Завод Приват-Кабель» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складено Акт
перевірки №3020/04-61-22-1/33116889 від 04.11.2014
року.

Перевіркою встановлено порушення:

1. п. 198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України - занижено суми податку на
додану вартість на загальну суму 844859,0
грн. у т.ч. за січень 2013 року на суму 283333,0
грн., у т.ч. за березень 2013 р. на суму 8667,0
грн., у т.ч. за квітень 2013 року на суму
213501,0 грн., у т.ч. за червень 2013 року на
суму 10693,0 грн., у т.ч. за липень 2013 року на
суму 328665,0 грн.

2. п. 138.2 ст.138. п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України - занижено
суми податку на прибуток на загальну
суму 802 616,0 грн.

3. пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 з
урахуванням пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України, що
призвело до несплати податку з доходів
фізичних осіб у період, що перевірявся,
у сумі 2 634,62 грн.

На підставі Акта перевірки
№3020/04-61-22-1/33116889 від 04.11.2014 року ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському м.
Дніпропетровська прийнято податкові
повідомлення-рішення:

-№ від 26.11.2014 року, яким ТОВ «НВО
Завод Приват-Кабель» збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств на суму
1203924,00 грн., з яких 802616,00 грн. - за
основним платежем та 401308,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 26.11.2014 року, яким ТОВ «НВО
Завод Приват-Кабель» збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 1267288,50 грн., з
яких 844859,00 грн. - за основним платежем та
422429,50 грн. - за нарахованими штрафними
(фінансовими) санкціями.

Судом встановлено, що між ТОВ «НВО
Завод Приват-Кабель» (покупець) та ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет»
(постачальник) укладено договір
поставки від 25.03.2013 року № 25/03/13-1.

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.2. зазначеного
договору продавець зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити товар, номенклатура та
кількість товару, зазначається у
видатковій накладній; строки поставки
кожної партії товару сторони
узгоджують в кожному конкретному
випадку додатково в усній формі;
поставка товару здійснюється за
рахунок покупця.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» власним
автотранспортом та за його рахунок, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи товарно-транспортними
накладними №0000145 від 04.04.2013 року та
№0000155 від 10.04.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет» у квітні 2013
року поставлено, а ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» у березні-квітні 2013 року
оплачено товар (припій) на загальну
суму 72000,00 грн., в т.ч. ПДВ, що
підтверджується накладними №РН-04404 від
04.04.2013 р., №РН-41001 від 10.04.2013 р.,
платіжними дорученнями від 25.03.2013 р.,
25.03.2013 р., 02.04.2013 р.

Також судом встановлено, що між ТОВ
«НВО Завод Приват-Кабель» (покупець) та
ТОВ «Атрас-Трейдінг» (постачальник)
укладено договір поставки від 10.07.2013
року № 10/07/13.

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.2. зазначеного
договору продавець зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити товар, номенклатура та
кількість товару, зазначається у
видатковій накладній; строки поставки
кожної партії товару сторони
узгоджують в кожному конкретному
випадку додатково в усній формі;
поставка товару здійснюється за
рахунок покупця.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» власним
автотранспортом та за його рахунок, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи товарно-транспортними
накладними №0000192 від 10.07.2013 року, №0000175
від 08.08.2013 року, №0000180 від 31.08.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ
«Атрас-Трейдінг» у липні-серпні 2013 року
поставлено, а ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» у липні 2013 року оплачено
товар (припій) на загальну суму 72000,00
грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується
накладними №РН-71009 від 10.07.2013 р., №80803
від 08.08.2013 р., №80804 від 31.08.2013 р.,
платіжними дорученнями від 10.07.2013 р.,
24.07.2013 р., 25.07.2013 р., 26.07.2014 р.

Також судом встановлено, що між ТОВ
«НВО Завод Приват-Кабель» (покупець) та
ТОВ «Інтервенто» (постачальник)
укладено договір поставки від 04.01.2013
року № 04/01.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. зазначеного
договору продавець зобов'язується
передати у власність покупця товар,
кількість, найменування, ціна якого,
визначається сторонами в видаткових
накладних, а покупець зобов'язується
прийняти товар від продавця та
оплатити його вартість на умовах
даного договору; товар постачається
покупцю товарними партіями, відповідно
до видаткових накладних на умовах EXW - м.
Дніпропетровськ (згідно міжнародних
правил тлумачення торгових термінів
ІНКОТЕРМС 2000); право власності на товар
переходить від продавця до покупця на
складі продавця за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграду, 147 з моменту підписання
сторонами накладної на
приймання-передачу товару.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» власним
автотранспортом та за його рахунок, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи товарно-транспортними
накладними №Р150101 від 15.01.2013 року,
№РРТ-0425/1 від 29.04.2013 року, №РРТ-0326/1 від
30.04.2013 року, №РХТ-0528/2 від 20.06.2013 року,
№РХТ-0528/2 від 01.07.2013 року, №РХТ-0528/2 від
02.07.2013 року, №РХТ-0528/3 від 02.07.2013 року,
№РХТ-0528/3 від 02.07.2013 року, №РХТ-0528/3 від
03.07.2013 року, №РХТ-0528/3 від 04.07.2013 року,
№РХТ-0528/3 від 04.07.2013 року, №РХТ-0528/3 від
04.07.2013 року, №РХТ-0528/3 від 29.07.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ
«Інтервенто» у січні-липні 2013 року
поставлено, а ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» у січні-жовтні 2013 року
оплачено товар (стрічки вогнестійкі,
барвники, стренги, дроти, каталізатори)
на загальну суму 4925153,64 грн. в т.ч. ПДВ, що
підтверджується №150101 від 15.01.2013 р.,
№РТ-0425/12 від 29.04.2013 р., № РН-0326/14 від
30.04.2013 р., №ХТ-0528/26 від 20.06.2013 р., №ХТ-0528/27
від 01.07.2013 р., №ХТ-0528/28 від 01.07.2013 р.,
№ХТ-0528/29 від 02.07.2013 р., №ХТ-0528/30 від 02.07.2013
р., №ХТ-0528/31 від 03.07.2013 р., №ХТ-0528/32 від
03.07.2013 р., №ХТ-0528/33 від 04.07.2013 р., №ХТ-0528/34
від 04.07.2013 р., №ХТ-0528/35 від 04.07.2013 р.,
№ХТ-0528/36 від 29.07.2013 р., платіжними
дорученнями від 23.01.2013 р., 24.01.2013 р., 25.01.2013
р., 30.01.2014 р., 01.02.2014 р., 05.02.2014 р., 07.02.2014 р.,
07.02.2014 р., 08.02.2014 р., 13.02.2014 р., 28.02.2014 р.,
05.03.2014 р., 06.03.2014 р., 15.03.2014 р., 20.03.2014 р.,
28.03.2014 р., 28.03.2014 р., 03.04.2014 р., 05.04.2014 р.,
10.04.2014 р., 10.04.2014 р., 11.04.2014 р., 16.04.2014 р.,
24.04.2014 р., 26.04.2014 р., 29.04.2014 р., 16.05.2014 р.,
22.05.2014 р., 23.05.2014 р., 28.05.2014 р., 29.05.2014 р.,
30.05.2014 р., 03.06.2014 р., 06.06.2014 р., 11.06.2014 р.,
19.06.2014 р., 20.06.2014 р., 26.06.2014 р., 11.07.2014 р.,
07.08.2014 р., 12.08.2014 р., 15.08.2014 р., 20.08.2014 р.,
20.08.2014 р., 21.08.2014 р., 21.08.2014 р., 29.08.2014 р.,
02.09.2014 р., 02.09.2014 р., 04.09.2014 р., 04.09.2014 р.,
10.09.2014 р., 11.09.2014 р., 12.09.2014 р., 13.09.2014 р.,
17.09.2014 р., 04.10.2014 р.,08.10.2014 р., 09.10.2014 р.,
14.10.2014 р.

Згідно пояснень представника позивача,
пояснень в якості свідка директора ТОВ
«НВО Завод Приват-Кабель» ОСОБА_2 та
начальника виробництва ОСОБА_3,
транспортування придбаного товару
здійснювалось ТОВ «НВО Завод
Приват-Кабель» за умовами договорів
самостійно, транспортом, який
знаходиться у власності позивача, що
підтверджено відповідними
товарно-транспортними накладними, які
долучено до матеріалів справи.

Використання придбаних товарів у
власній діяльності (основний вид
діяльності позивача - виробництво
інших видів електронних і електричних
проводів і кабелів) підтверджується
калькуляцією готової продукції по
виробництву кабелів та проводів з
розшифруванням використаних
матеріалів та їх кількості по
конкретним датам, які наявні в
матеріалах справи.

Досліджені судом вказані вище первинні
документи підтверджують факт
реальності здійснення господарських
операцій за вказаними вище договорами.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
витрати-сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1, п. 198.2 ст.198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України закріплено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Із наведеного випливає, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України, а визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником ПДВ є рух товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку та наявність у
платника податків виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства та як підтверджує сплату
податку на додану вартість у складі
ціни товару.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо
підтвердження даних податкового
обліку» документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

На підставі викладеного, суд вважає, що
відповідач не довів належними засобами
доказування, що господарські операції
між позивачем та ТОВ «Компанія
Глобал-Маркет», ТОВ «Атрас-Трейдінг»,
ТОВ «Інтервенто» здійснені без мети
настання реальних наслідків.

У матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсними правочинів,
укладених між позивачем та ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет», ТОВ
«Атрас-Трейдінг», ТОВ «Інтервенто».

Відповідно до ст. 2, ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарської операції є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа; дату і
місце складання; назву підприємства
від імені якого складений документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В акті перевірки відсутні будь-які
посилання на дефекти форми, змісту або
походження первинних і розрахункових
документів, які, в силу ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Податкового кодексу
України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. за № 88) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості.

Отже, оглянуті у судовому засіданні
зазначені первинні документи позивача
та його контрагентів відповідають
переліченим вимогам, містять всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо), як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.

Таким чином, позивач виконав вимоги
чинного законодавства України і
правомірно на підставі даних
бухгалтерського обліку (первинних
бухгалтерських документів) відобразив
у даних податкового обліку операції із
зазначеними контрагентами.

Як вбачається із Акта перевірки
№3020/04-61-22-1/33116889 від 04.11.2014 року, висновки
відповідача щодо нереальності
придбання товарів у перелічених
підприємств ґрунтуються також на
отриманих від податкових органів
матеріалах:

-акті ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська від 06.03.2014 року
№124/26-56-22-03-09/38234768 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
04.09.2012 р. по 31.12.2013 р.», яким зазначено про
укладення угод без мети настання
реальних наслідків;

-акті ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська від 24.12.2013 року №
2488/26-59-22-07/32830554 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Атрас-Трейдінг» з контрагентами, з
якими платником податків
задекларовані взаємовідносини за
період з 01.07.2013 р. по 31.07.2013 р.», яким
встановлено, що за юридичною адресою
ТОВ «Атрас-Трейдінг» відсутнє,
фактичне місцезнаходження
підприємства встановити немає
можливості, визначено вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків.

Суд зазначає, що акт про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчує факт
неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження або не
підтвердження господарських відносин
між платниками податків, оскільки
додатком 3 до Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом ДПА України від 22.04.2011 № 236,
чітко встановлений зразок форми акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, в якому не передбачено
наявності висновку щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій.

З приводу посилання відповідача на
відкрите кримінальне провадження за
фактом створення ТОВ «Інтервенто» з
метою прикриття незаконної діяльності,
судом встановлено наступне.

Згідно ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу
України у відносинах з третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Відповідачем не доведено, що на момент
виконання договору позивач знав про
можливий протиправний характер дій ТОВ
«Інтервенто».

Жодним законодавчим актом України не
передбачено фінансову
відповідальність однієї особи за
протиправні дії іншої особи, так як і не
передбачено спростування раніше
створених податкових зобов'язань
платника податку, на підставі
документів, про недійсність яких він не
знав і не міг знати на момент їх
отримання.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку платника
податків перевіряти законність
реєстрації контрагента, дійсність
свідоцтва платника ПДВ та належних
повноважень особи на підписання
податкової накладної, справність
сплати контрагентом податків та
чинність статутних документів.

Сам по собі факт відкриття
кримінального провадження та
свідчення особи не є підставою для
визнання недійсними вчинених ним з
іншими суб'єктами господарювання угод,
оскільки таке не передбачено законом і
порушує основні засади цивільного
законодавства, зокрема, доведеність
вини, неприпустимість позбавлення
права власності, крім випадків,
встановлених Конституцією України та
законом, свободу підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом,
справедливість, добросовісність та
розумність.

У постанові по справі № 21-1578во08 ВСУ
зазначив, що визнання недійсними
установчих документів юридичної особи
та подальше анулювання свідоцтва
платника ПДВ самі по собі не призвели
до недійсності всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації такої
особи до моменту виключення її з
державною реєстру, та не позбавляло
правового значення видані за цими
господарськими операціями податкові
накладні. У постанові по справою №
21-1376во06 ВСУ дійшов висновку, що у разі
невиконання контрагентом зобов'язання
зі сплати податку до бюджету,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення платника ПДВ права на його
відшкодування у разі, коли цей платник
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 61
Конституції України щодо
індивідуального характеру юридичної
відповідальності особи, діюче
законодавство України, так само як
Податковий кодекс України не
передбачає відповідальності у виді
донарахування податкових зобов'язань,
застосування штрафних санкцій або не
підтвердження права на податковий
кредит на господарюючого суб'єкта за
можливі неправомірні дії свого
контрагента; окрім того, не передбачає
обов'язку або права одного платника
податку контролювати показники
податкової звітності з податку на
додану вартість іншого платника
податку, або на господарюючих суб'єктів
не покладається обов'язок та не
надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції. Ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Висновки податкової не узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява N 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Таким чином, порушення допущені одним
платником податків у відображенні в
податковому обліку певної
господарської операції, за загальним
правилом, не впливають на права та
обов'язки іншого платника податків.

Крім того, чинне законодавство не
покладає на підприємство обов'язок
збирання інформації про стан
господарської діяльності та порушення
підприємств-контрагентів. Навіть якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

З огляду на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивача із визначеними контрагентами,
суд приходить до висновку про
протиправність винесених податкових
повідомлень-рішень від 26.11.2014 року
№ та №, у зв'язку із чим вони
підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання
неправомірними дій щодо встановлення
визначених Актом Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
№3020/04-61-22-1/33116889 від 04 листопада 2014 року
порушень Товариством з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» чинного законодавства
України, то суд зазначає наступне.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України закріплено, що
захисту підлягають порушені або
оспорюванні права особи.

В свою чергу, акт та викладені у ньому
факти та висновки не можна розглядати
як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для суб'єкта
господарювання певні правові наслідки.
Акт є виключно носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом під час проведення перевірки
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання, обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу, він не є
обов'язковим до виконання та не тягне
сам по собі для платника податків
жодних правових наслідків.

Суд зазначає, що самі висновки
ревізорів-інспекторів, які викладені в
актах перевірок (звірок), не призводять
та не можуть призвести до порушення
прав та охоронюваних інтересів особи.
Зроблені в акті висновки можуть в
подальшому стати підставою для
прийняття рішення (вчинення дій)
податковим органом, які, в свою чергу, і
можуть бути предметом оскарження, і
саме під час встановлення
правомірності та обґрунтованості
такого рішення (вчиненої дії) має бути
надано правову оцінку тим висновкам
(доводам), які стали підставою для
прийняття рішення (вчинення дій)
суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання неправомірними дій щодо
встановлення визначених Актом
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 3020/04-61-22-1/33116889 від 04 листопада
2014 року порушень Товариством з
обмеженою відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» чинного законодавства
України задоволенню не підлягають.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд
частково задовольняє адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель».

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 158-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 26.11.2014 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств на суму 1203924,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 26.11.2014 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВО Завод
Приват-Кабель» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (роботах,
послугах) на суму 1267288,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена відповідно до
ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Р.З.
Голобутовський