Справа № К/9991/60626/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/60626/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплообмінник" до
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
рішення недійсним за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплообмінник" на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ТОВ "Теплообмінник"
звернулося до суду з позовом до
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
рішення недійсним.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня
2011 року, у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
по справі позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на допущені судами норми матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підляга
задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Артемівської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на підставі наказу від
16 березня 2011 року за № 18-од та
посвідчення № 41 від 16 березня 2011 року
була проведена позапланова перевірка з
питань цільового використання
страхових коштів Фонду
соціальногострахування з тимчасової
втрати працездатності ТОВ
«Теплообмінник».

За результатами перевірки складено акт
№ 49 від 23 березня 2011 року.

Згідно акту ревізії під час перевірки
виявлено порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст.
27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (чинного на час виникнення
спірних правовідносин). Відповідно до
штатного розкладу на підприємстві у 2010
році було передбачено у штаті 5
сторожів, проте у квітні 2010 року було
складено 1 трудову угоду, у жовтні - 1
трудову угоду, у листопаді - 2 трудові
угоди, у грудні - 4 трудові угоди про
виконання за винагороду роботи
сторожа. Нарахування винагороди
сторожам проводилось за фактично
відпрацьований час по відомості
нарахування заробітної плати, де
відображався облік відпрацьованого
часу. Страхові внески до ФСС з ТВП з
цього виду доходу не нараховувались та
не утримувались. В результаті у цей
період занижено фонд оплати праці на
суму - 6062, 20 грн., на яку донараховано
страхові внески у сумі - 119,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
підлягають особи, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у
фізичних осіб, у тому числі в іноземних
дипломатичних та консульських
установах, інших представництвах
нерезидентів, а також обрані на виборні
посади в органах державної влади,
органах місцевого самоврядування та в
інших органах.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів
про працю України трудовий договір -
угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода
міжг ромадянином, організацією на
виконання певної роботи (договір
підряду, договір доручення), предметом
якого є надання певного результату
праці. Тобто за цивільно-правовим
договором громадянин зобов'язується за
винагородувиконувати для підприємства
індивідуально визначену роботу,
підрядник не підпорядковується
правилам внутрішнього трудового
розпорядку, сам організовує роботу і
виконує її на власний ризик.
Правовідносини, що виникають з
вказаних договорів, регулюються
Цивільним кодексом України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на працівників
(сторожів), з якими було укладено
зазначені угоди, покладалися обов'язки
по контролю за спусканням та підйомом
працівників шахти, охорона шахтного
обладнання, матеріальних цінностей, ці
працівники додержувалися внутрішнього
трудового розпорядку, що є ознаками
трудового договору.

Нарахування заробітної плати сторожам
проводилось за фактично
відпрацьований час по відомості
нарахування заробітної плати, де і
відображався облік відпрацьованого
часу. Тобто заробітна плата
нараховувалась та сплачувалась
пропорційно відпрацьованому часу та в
залежності від кількості виходів у
місяці, а не за об'ємом виконаних робіт,
як це передбачено цивільно-правовим
договором.

Обов'язок позивача забезпечити умови
праці, що відповідають вимогам охорони
праці, також свідчить про перебування
цих працівників у трудових відносинах
з підприємством.

За приписами п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, щодіяла на
момент існування спірних
правовідносин) передбачено обов'язок
страхувальника (роботодавця)
нараховувати та утримувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески, надавати та
оплачувати застрахованим особам у
випадку настання страхового випадку
відповідного виду матеріального
забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 цього Закону
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків, у тому числі страхових
внесків, які сплачують застраховані
особи через рахунки роботодавців, а
також за порушення порядку витрачання
страхових коштів.

За неповнусплату (нарахування)
страхових внесків на страхувальника
накладається штраф у розмірі
прихованої (заниженої) суми заробітної
плати, на яку відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.

Оскільки прихована (занижена)
позивачем сума заробітної плати склала
6062,20 грн., то судами зроблено вірний
висновок, що відповідач правомірно
застосував до позивача штраф у цьому ж
розмірі та на суму заниженої
заробітної плати нарахував страхові
внески у сумі 119,98 грн.

Таким чином, судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Теплообмінник" залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 21
липня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.