Справа № 192/1769/14
Суддя: Омелюх В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/1769/14
Провадження № 2-а/192/16/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючого - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Савчуковій
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Солоне
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Березнуватівської сільської
ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням
уточнень від 04 серпня 2014 року,
звернувся до суду з позовом до
відповідача - Березнуватівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання виконати обов'язкове
перерахування грошових коштів до
Державного бюджету України, як сплату
обов'язкових податків і зборів при
виплаті суми середньої заробітної
плати за період вимушеного прогулу та
за період затримки у видачі трудової
книжки йому - ОСОБА_1.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що постановою
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року у справі № 0438/1241/2012, провадження
№2-а/192/1/13 на його користь було стягнуто
з Березнуватівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області грошову
суму в розмірі 29 332 гривні 00 копійок, як
середню заробітну плату за період
вимушеного прогулу та за період
затримки у видачі трудової книжки.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2014 року вказана постанова
була залишена без змін, а Солонянським
районним судом видано виконавчий лист
від 24 жовтня 2013 року.

12 травня 2014 року він (позивач) особисто
отримав від відповідача -
Березнуватівської сільської ради
шляхом електронного поштового
переказу грошову суму в розмірі 29 332
гривні 11 копійок, але під час
нарахування та виплати цієї суми
відповідач не здійснив обов'язкове
перерахування необхідних податків до
бюджету, чим порушив вимоги чинного
законодавства та знехтував його
особистими правами та інтересами,
оскільки згідно п. 164.6 ст. 164 Податкового
кодексу України під час нарахування
доходів у формі заробітної плати, база
оподаткування визначається як
нарахована заробітна плата, зменшена
на суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Також посилався на те, що у
відповідності до п. 168.1.2 ст. 168
Податкового кодексу України податок
сплачується (перераховується) до
бюджету під час виплати оподаткованого
доходу єдиним платіжним документом,
при цьому банки приймають платіжні
документи на виплату доходу лише за
умови одночасного подання
розрахункового документу на
перерахування цього податку до
бюджету, а згідно положень закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» роботодавці
повинні сплачувати єдиний внесок під
час кожної виплати заробітної плати.

На сесії Березнуватівської сільської
ради Дніпропетровської області 23
квітня 2014 року, на якій був присутній і
він (позивач), приймалося рішення про
виплату йому необхідної грошової суми,
як суми середньої заробітної плати за
період вимушеного прогулу та за період
затримки видачі трудової книжки разом
зі сплатою обов'язкових податків і
зборів до Державного бюджету України у
сумі 35 000 гривень, проте він отримав
лише 29 332 гривні 11 копійок, тобто решту
в сумі 5 667 гривень 89 копійок
відповідач зобов'язаний був
перерахувати до бюджету у вигляді суми
обов'язкових платежів та зборів, у
зв'язку з чим при виплаті йому
зазначених у рішенні суду сум він
недоотримав від відповідача на своєму
рахунку в Пенсійному фонді України
значної для нього грошової суми, яка
буде зараховуватись йому як сума
заробітку для нарахування його
майбутньої пенсії, що підтверджується
випискою УПФУ в Солонянському районі
Дніпропетровської області від 15 липня
2014 року, у зв'язку з чим змушений
звернутися з даним адміністративним
позовом до суду про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав з підстав,
викладених в адміністративному позові
та просив їх задовольнити в повному
обсязі, при цьому пояснив, що згідно
постанови суду відповідачем через
державне казначейство було виплачено
суму середньої заробітної плати за
період вимушеного прогулу та за період
затримки у видачі трудової книжки в
загальному розмірі 29 332 гривні 00
копійок, але при цьому не було
здійснено з даної виплати перерахувань
передбачених законом обов'язкових
податків та єдиного соціального внеску
в сумі 5 667 гривень 89 копійок, внаслідок
чого ці суми не були враховані на його
рахунку в Пенсійному фонді України, що
порушує його права на врахування цих
сум заробітку для нарахування йому
пенсії в майбутньому. Не заперечував,
що виконання рішення суду про виплату
на його користь середньої заробітної
плати за період вимушеного прогулу та
за період затримки у видачі трудової
книжки здійснювалось через Державне
казначейство України у Солонянському
районі на підставі виданого судом
виконавчого листа, який ним було
пред'явлено для примусового виконання
саме до цього органу, а не до
Березнуватівської сільської ради, при
цьому зі змісту рішення суду
вбачалось, що нарахування на його
користь сум середньої заробітної плати
за період вимушеного прогулу та за
період затримки у видачі трудової
книжки було здійснено без відрахування
обов'язкових податків та єдиного
соціального внеску, але сплачувати ці
кошти самостійно він не буде, оскільки
ця сума є компенсацією спричиненої
відповідачем йому моральної шкоди,
тому вважав що вказані податки та ЄСВ
повинен сплатити саме відповідач, у
зв'язку з чим прохав постановити
рішення, яким зобов'язати відповідача
повести відповідні перерахування
податків і зборів.

Представник відповідача -
Березнуватівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області в судовому
засіданні позов не визнав, надавши суду
письмові заперечення проти позову
(а.с.48-49). Пояснив, що на виконання
виданого виконавчого листа
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року по справі №0438/1241/2012 була
скликана позачергова сесія
Березнуватівської сільської ради, на
якій одним з питань було «Про внесення
змін до рішення сесії сільської ради
№2-29/VI від 07 лютого 2014 року «Про
сільській бюджет на 2014 рік», на якій
було внесено міни до бюджету на суму 33
940 гривень, з яких для погашення згідно
постанови суду було виділено 29 333
гривні, а для слати єдиного соціального
внеску - 4 167 гривень та для оплати
поштового збору - 440 гривень. 30 квітня 2014
року необхідні для проведення
розрахунку суми були зареєстровані в
УДКСУ в Солонянському районі та цього ж
дня УДКСУ проведено безспірне списання
коштів на суму 29 332 гривні 11 копійок з
рахунку сільської ради відповідно до
виконавчого листа суду від 24 жовтня 2013
року, а решту коштів перераховано
платіжними дорученнями № 237 про сплату
ЄСВ на суму 4 167 гривень та №238 за
пересилання та виплату переказу на
суму 301 гривня 33 копійки.

Згідно роз'яснення Пенсійного фонду
України від 07 вересня 2011 року №18794/03-30,
листа Солонянського відділення
Дніпропетровської ОДПІ від 18 жовтня 2011
року №22373/03-20 та положень КЗпП України
вважали, що виплата належних сум
звільненому працівнику не є заробітною
платою, а являється суто
компенсаційними виплатами,
прив'язаними розрахунками до середньої
заробітної плати, хоч виплати і
проводяться з фонду заробітної плати, а
тому при здачі звіту за квітень 2014 року
кошти в сумі 4 167 гривень були
зараховані як переплата
Березнуватіської сільської ради до ПФУ
та внаслідок взаєморозрахунків в
наступних звітних місяцях повернуті на
рахунок сільської ради і є на залишку.
Вважали, що посилання позивача на п.164.6
ст. 164 Податкового кодексу України,
відповідно до якого при нарахуванні
доходів у формі заробітної плати база
оподаткування визначається як
нарахована заробітна плата, зменшена
на суму ЄСВ, які сплачуються за рахунок
заробітної плати працівника,
зобов'язують саме позивача сплатити до
Державного бюджету України суму, що
становить 15% отриманих коштів як
податок з доходів фізичних осіб, а щодо
сплати 6,1% єдиного соціального внеску,
то це питання необхідно вирішувати з
Пенсійним фондом України, у зв'язку з
чим просить суд визнати правомірними
дії відповідача щодо виконання вимог
виконавчого листа.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
показала, що вона працює головним
бухгалтером Березнуватівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області і саме до її
компетенції входить оформлення всіх
платіжних документів сільської ради, в
тому числі і щодо виплати заробітної
плати та утримання з неї податків та
ЄСВ. При виплаті за виконавчим листом
суду позивачеві стягнутих сум
середньої заробітної плати за період
вимушеного прогулу та за період
затримки у видачі трудової книжки нею
було оформлено платіжні доручення, в
тому числі і на перерахування
відповідних податків, які передано на
проведення оплати до казначейства, про
що є відповідні відмітки на зазначених
документах. В рішенні суду не було
зазначено, що з суми, яка підлягає
сплаті необхідно утримати відповідні
податки, тому грошові кошти на ці
податки рішенням сесії сільської ради
про внесення змін до бюджету було
виділено додатково. В той же час, з
рішення суду вбачається, що судом
розрахунки сум середньої заробітної
плати за період вимушеного прогулу та
за період затримки у видачі трудової
книжки було проведено без відрахувань
відповідних податків. Стягнення за
виконавчим листом 30 квітня 2014 року було
проведено казначейство шляхом
безспірного списання зазначених в
виконавчому листі коштів на користь
позивача, при цьому відповідні податки
з цієї суми утримані не було. Вказані
виплати відносяться до фонду
заробітної плати, при цьому при виплаті
сум середньої заробітної плати за
період вимушеного прогулу підлягають
сплаті як податок з фізичних осіб, так і
єдиний соціальний внесок, а з сум
середньої заробітної плати за період
затримки у видачі трудової книжки
підлягає сплаті лише податок з доходів
фізичних осіб. Оскільки позивач
отримав всю суму за виконавчим листом
без відрахування відповідних податків
та ЄСВ, то ніщо не перешкоджає йому
самому сплатити зазначені суми.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, свідка,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов в межах заявлених
позовних вимог не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року у справі №0438/1241/2012 провадження
№2-а/192/1/13 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Березнуватівської сільської
ради Солонянського району
Дніпропетровської області, третя особа
- Управління Державної казначейської
служби України у Солонянському районі
Дніпропетровської області про
стягнення середньої заробітної плати
за період вимушеного прогулу та за
період затримки видачі трудової книжки
було стягнуто з відповідача на користь
позивача за період вимушеного прогулу
з 12 серпня 2011 року по 22 грудня 2011 року
середню заробітну плату в сумі 11 479
гривень 71 копійку та середню заробітну
плату за затримку видачі трудової
книжки за період з 26 грудня 2012 року по 12
червня 2013 року в сумі 17 851 гривня 40
копійок, а всього - 29 332 гривні 11
копійок (а.с.73-77).

Рішення суду набрало законної сили 13
березня 2014 року, а 03 квітня 2014 року на
виконання рішення суду Солонянським
районним судом Дніпропетровської
області було видано виконавчий лист
(а.с.108).

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу, до
складу якої згідно зі ст. 2 Закону
України "Про оплату праці" включаються
і виплати за виконану роботу, а також
гарантії та компенсації за
невідпрацьований час.

Таким чином, відповідно до п.2.2.12
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, до фонду оплати праці у
складі фонду додаткової заробітної
плати входять суми грошових
компенсацій, передбачених
законодавством, в тому числі і за
період простою не з вини працівника, а
тому середня заробітна плата за період
вимушеного прогулу та за період
затримки видачі трудової книжки, яка
була стягнута на користь позивача
постановою суду від 24 жовтня 2013 року
належить до фонду оплати праці, що
також підтверджується статтею 117 КЗпП
України, якою передбачені підстави
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
які відносяться до розділу VII "Оплата
праці" вказаного Кодексу. Тобто середня
заробітна плата за період вимушеного
прогулу та за період затримки видачі
трудової книжки відносяться до виплат,
які належать до фонду оплати праці.

Отже, виплати за час простою та за час
затримки розрахунку при звільненні,
пов'язані з трудовими
правовідносинами, є оплатою праці та їх
слід віднести до структури заробітної
плати, а тому з вказаних сум підлягають
сплаті податки та обов'язкові платежі.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» сума
середнього заробітку, нарахована за
рішенням суду за час вимушеного
прогулу, має бути поділена на кількість
місяців, за які вона нарахована.

Судом встановлено, що постановою
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року на користь позивача з
відповідача було стягнуто суму
заробітної плати за період вимушеного
прогулу та затримку у видачі трудової
книжки без утримання податку та інших
обов'язкових платежів, оскільки
відповідно до ст. 18 Податкового кодексу
України органи суду не належать до
складу податкових агентів платника
податку, а податковий агент, згідно з
пп.14.1.180 Податкового кодексу України
зобов'язаний нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV Податкового кодексу України
до бюджету від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються їй, вести податковий
облік, подавати податкову звітність
податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм.

Судом встановлено, що з тексту судового
рішення вбачається, що при розрахунку
відповідних платежів судом було
враховано середню заробітну плату
позивача за місцем його роботи в
Березнуватівській сільській раді
Солонянського району
Дніпропетровської області без
відрахувань відповідних податків та
зборів, про що було достовірно відомо
як позивачеві, так і відповідачеві, що
вони підтвердили і в судовому
засіданні.

Статтею 170 КАС України передбачено, що
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту, але ні позивач, ні
відповідач, ні орган, який здійснював
виконання судового рішення до суду за
таким роз'ясненням судового рішення не
звернулись.

Судом встановлено, що згідно рішення
№4-30/VI від 23 квітня 2014 року
Березнуватівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області «Про
внесення змін до рішення сесії
сільської ради №2-29/VI від 07 лютого 2014
року «По сільській бюджет на 2014 рік»
було встановлено дефіцит загального
фонду сільського бюджету в сумі 33 940
гривень на суму розподіленого залишку
коштів, що утворилися на 01 січня 2014 року
(а.с.31), з яких згідно довідки про зміни
до річного розпису бюджету на 2014 рік
сума в розмірі 29 333 гривні віднесена до
заробітної плати, а сума в розмірі 4 167
гривень - до нарахувань на заробітну
плату (а.с.50,51).

Згідно списку поштових переказів
електронних (а.с.4), фіскального чеку від
12 травня 2014 року (а.с.5), повідомлення
управління Державної казначейської
служби України у Солонянському районі
Дніпропетровської області про
безспірне списання коштів з рахунків
боржника від 30 квітня 2014 року № 1 (а.с.52),
меморіального ордеру № 1 від 30 квітня
2014 року (а.с.53) позивач отримав від
Березнуватівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області 29 332 гривні
11 копійок на підставі виданого
виконавчого листа Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області №0438/5005/1241/2012 від 24 жовтня 2013
року, тобто всю суму заробітної плати
без відрахування відповідних податків
та ЄСВ, що підтвердила в судовому
засіданні і свідок ОСОБА_5 та не
оспорювали сторони.

Крім цього, відповідачем
Березнуватівською сільською радою
були підготовані та надані Державній
казначейській службі реєстри
бюджетних зобов'язань розпорядників
бюджетних коштів від 28 квітня 2014 року №
19 та від 30 квітня 2014 року №68 (а.с.54,55) на
суму 29 333 гривні, в якості компенсації
середньої заробітної плати за
постановою суду та на суму 4 167 гривень
в якості податку та ЄСВ за квітень 2014
року (а.с.58,59), які були отримані УДКСУ у
Солонянському районі
Дніпропетровської області (а.с.50-59,111-117).

Згідно відмітки на виконавчому листі
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року у справі №0438/1241/2012 (а.с.72), яка
здійснена заступником начальника та
головним бухгалтером УДКСУ у
Солонянському районі з
Березнуватівської сільської ради 30
квітня 2014 року в безспірному порядку
було стягнуто 29 332 гривні 11 копійок
відповідно до затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 2011 року №845 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, що також підтверджено
листом Управління державної
казначейської служби України у
Солонянському районі від 02 грудня 2014
року №05-04.2/795 про безспірне списання
коштів на користь ОСОБА_1 в сумі 29 332
гривні 11 копійок, при цьому зазначено,
що бухгалтерській облік по нарахуванню
та перерахуванню податків та зборів до
бюджету здійснює Березнуватівська
сільська рада (а.с.107).

Відповідно до п.п.142.1,142.2 ст. 142
Податкового кодексу України до складу
витрат платника податку включаються
витрати на оплату праці фізичних осіб,
що перебувають у трудових відносинах з
таким платником податку, які включають
нараховані витрати на оплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
видів заохочень і виплат виходячи з
тарифних ставок, у вигляді премій,
заохочень, відшкодувань вартості
товарів, робіт, послуг, витрати на
оплату авторської винагороди та за
виконання робіт, послуг згідно з
договорами цивільно-правового
характеру, будь-яка інша оплата у
грошовій або натуральній формі,
встановлена за домовленістю сторін.

Пунктом 164.6. ст. 164 Податкового кодексу
України передбачено, що під час
нарахування доходів у формі заробітної
плати база оподаткування визначається
як нарахована заробітна плата,
зменшена на суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Згідно п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу
України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу, тобто 15 %, а в разі якщо в
календарному місяці доход перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, то
до суми такого перевищення
застосовується ставка 17% відсотків.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету, що і було здійснено
відповідачем, оскільки ним до УДКСУ у
Солонянському районі було подані
відповідні платіжні доручення на
списання на користь ОСОБА_1 4 167
гривень в якості податку та ЄСВ за
квітень 2014 року (а.с.50-62.11-117), оригінали
яких за клопотанням позивача були
оглянуті та досліджені в судовому
засіданні, проте УДКСУ у Солонянському
районі не прийняло їх до виконання, а
тому вина відповідача в несплаті
визначених сум відсутня.

Що стосується сплати єдиного
соціального внеску, то відповідно до
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками ЄСВ є роботодавці, тобто
відповідач по справі, а відповідно до
ст. 7 цього Закону базою нарахування
ЄСВ для осіб, які отримують заробітну
плату (дохід) за виконану роботу
(надані послуги), строк виконання
яких перевищує календарний місяць,
єдиний внесок нараховується на суму,
що визначається шляхом ділення
заробітної плати (доходу), виплаченої
за результатами роботи, на кількість
місяців, за які вона нарахована.
Зазначений порядок нарахування внеску
поширюється також на осіб, яким після
звільнення з роботи нараховано
заробітну плату (дохід) за
відпрацьований час або згідно з
рішенням суду - середню заробітну плату
за вимушений прогул. Розмір ЄСВ
встановлений ст. 8 цього Закону та
становить 3,6% від суми нарахування.

Пунктом 7 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
платником ЄСВ можуть бути особи, які
працюють на виборних посадах в органах
місцевого самоврядування, а відповідно
до п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи, які мають,
одержують об'єкти оподаткування і на
яких покладено обов'язок із сплати
податків та зборів згідно з цим
Кодексом.

Судом встановлено, що на день виконання
судового рішення позивач не був
працівником Березнуватівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області, отримав
відповідній дохід згідно судового
рішення у виді сум заробітної плати за
період вимушеного прогулу та затримку
у видачі трудової книжки без утримання
податку та інших обов'язкових платежів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскільки відповідачем було
перераховано на користь позивача у
справі суму, визначену постановою
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року без відрахування сум податків
та обов'язкових платежів, то позивач не
позбавлений права та можливості
самостійно здійснити відрахування
відповідних платежів до Державного
бюджету України.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.117 КЗпП України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Законом України «Про оплату
праці», Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Інструкцією зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13 січня 2004 року № 5, ст. ст.2,
10-12, 17-18, 69-72, 94, 105, 158, 159, 160, 163, 256 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Березнуватівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Солонянський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22
грудня 2014 року.

Головуючий: суддя