Справа № 408/362/12(2а/210/138/14)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № 408/362/12(2а/210/138/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дзержинського районного суду м.Кривого
Рогу від 28 травня 2014 року у справі
№408/362/12(2-а/210/138/14) за позовом ОСОБА_1 до
Криворізької міської ради народних
депутатів, Управління земельних
ресурсів виконавчого комітету
Криворізької міської ради, третя особа:
Дочірнє підприємство
Дніпропетровської обласної спілки
споживчих товариств „Ринок Північний"
про визнання дій та бездіяльності
протиправними ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Криворізької міської ради народних
депутатів, Управління земельних
ресурсів виконавчого комітету
Криворізької міської ради, третя особа:
Дочірнє підприємство
Дніпропетровської обласної спілки
споживчих товариств „Ринок Північний",
в якому, з урахування змін позовних
вимог, просила:

-визнати, що земельна ділянка, на якій
розташований ринок в АДРЕСА_1,
використовувалась без договору оренди
земельної ділянки з 19.03.2008 року до
моменту надання її в оренду в 2012 році.

-визнати, що Криворізька міська рада
надала земельну ділянку, на якій
розташований ринок в АДРЕСА_1, в оренду
фактичному користувачу, а не
попередньому орендарю в порушення
статті 33 Закону України „Про оренду
землі";

-визнати, що Криворізька міська рада
надала земельну ділянку, на якій
розташований ринок в АДРЕСА_1, без
аналізу належного виконання умов
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 19.03.2003 року між Криворізькою
міською радою та Дочірнім
підприємством Дніпропетровської
обласної спілки споживчих товариств
„Ринок Північний" для розміщення ринку
за адресою: АДРЕСА_1.

-визнати, що Управління земельних
ресурсів виконавчого комітету
Криворізької міської ради не проводило
аналізу належного виконання умов
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 19.03.2003 року між Криворізькою
міською радою та Дочірнім
підприємством Дніпропетровської
обласної спілки споживчих товариств
„Ринок Північний" для розміщення ринку
за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати бездіяльність Управління
земельних ресурсів виконавчого
комітету Криворізької міської ради в
частині не вжиття відповідних заходів
згідно фактичного використання
земельної ділянки, на якій
розташований ринок „Північний" в
АДРЕСА_1, без документів, передбачених
Земельним Кодексом України (договору
оренди земельної ділянки) з 2008 рік по 2012
рік.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що на земельній
ділянці, на якій розташовано ринок
„Північний" в АДРЕСА_1, розташовані
стаціонарні будівлі, які належать
різним суб'єктам господарювання.
Підстави законного використання
вказаної земельної ділянки
закінчились 19.03.2008 року. Земельна
ділянка, яка була надана у користування
ДП ДОССТ „Ринок Північний" для
організації ринкової торгівлі, стала
вільною з 19.03.2008 року і до укладення
договору оренди цієї земельної ділянки
у 2012 році перебувала вільною та
використовувалась протягом вказаного
періоду без договору оренди.
Криворізькою міською радою в 2012 році
при укладенні договору оренди
земельної ділянки на якій розташовано
ринок „Північний", з ДП ДОССТ „Ринок
Північний" на підставі того, що ДП ДОССТ
„Ринок Північний" є попереднім
орендарем спірної земельної ділянки,
не дотримано вимог статті 33 Закону
України „Про оренду землі" щодо оцінки
належного виконання обов'язків за
умовами договору оренди земельної
ділянки, яка надається попередньому
орендарю. Також Управління земельних
ресурсів виконавчого комітету
Криворізької міської ради не
виконувало обов'язку щодо проведення
аналізу належного виконання умов
договору оренди земельної ділянки.

Постановою Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 28 травня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до змінених позовних вимог
позивач не ставить вимог щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності відповідачів, а просить
встановити певні факти. Таким чином
позов втратив ознаки
адміністративного позову, оскільки
позовні вимоги, які ставляться у ньому
не підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства і для
них законом встановлено інший порядок
розгляду - зокрема, згідно вимог
цивільного судочинства щодо визнання
фактів, які мають юридичне значення. За
висновком суду позивачем, після
неодноразової зміни позовних вимог,
обрано неналежний спосіб захисту у
адміністративному судочинстві, у
зв'язку з чим позов не підлягає
задоволенню.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права не відповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

В обґрунтування посилається на
безпідставність висновків суду першої
інстанції, що позовні вимоги заявлені
позивачем не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства. Вказує на те, що перша
позовна вимога визначає бездіяльність
органу місцевого самоврядування в
частині проведення неналежного
контролю за використанням земельних
ділянок в межах міста Кривого Рогу.
Друга позовна вимога визначає
порушення статті 33 Закону України „Про
оренду землі" органом місцевого
самоврядування, наділеного владними
повноваженнями в цьому питанні, тобто
оскаржуються дії органу місцевого
самоврядування. У третій позовній
вимозі ставиться питання про
бездіяльність органу місцевого
самоврядування в частині не
проведення дій, які передбачені
Законом України „Про оренду землі".
Четверта позовна вимога визначає
бездіяльність органу місцевого
самоврядування наділеного владними
повноваженнями в частині не дотримання
вимог Закону України „Про оренду
землі". У п'ятій позовній вимозі чітко
визначено, що ця вимога визначає
бездіяльність органу місцевого
самоврядування наділеного владними
повноваженнями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду першої інстанції,
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні" акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

За змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Реалізуючи право на судовий захист
позивач на власний розсуд у позові
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень та спосіб
його захисту.

При цьому рішення, дія або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень повинні бути такими, що
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Визначення ефективного судового
захисту пов'язане з відповідним
змістом заявлених позовних вимог,
тобто з визначенням належного способу
захисту порушених прав, свобод та
інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи,
які прямо передбачені законом, аналіз
яких дає змогу обрати такий спосіб
захисту, який дає змогу забезпечити
виконання його приписів.

З наведеного слідує, що поновлюючи
порушене право, суд може зобов'язувати
суб'єкта владних повноважень вчинити
лише такі дії, які передбачені законом.

Обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права, що визначений в
позовній заяві, за своїм змістом не
відповідає визначеному законом
способу захисту порушеного права,
оскільки не відповідає вищевказаному
підходу.

При розгляді справи в суді першої та
апеляційної інстанції, позивачем не
вказано які саме її права чи інтереси
порушено відповідачами.

Доводи позивача про наявність підстав
для задоволення позову у обраний
спосіб, за відсутності при цьому
порушень її прав та інтересів, не може
бути підставою для задоволення такого
позову, оскільки відповідно до
приписів частини 1 статті 2 КАС України
особа звертається до суду саме за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством є підставою
для прийняття судом рішення про
відмову у задоволені позову.

Зважаючи на викладене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем обрано неналежний спосіб
захисту порушеного права, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову. Проте помилково послався в
обґрунтування вказаного висновку на
те, що вказані позовні вимоги не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Допущене порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права є підставою
відповідно до статті 202 КАС України для
його скасування з прийняттям нового
рішення про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 28 травня 2014 року
у справі №408/362/12(2-а/210/138/14) за позовом
ОСОБА_1 до Криворізької міської ради
народних депутатів, Управління
земельних ресурсів виконавчого
комітету Криворізької міської ради,
третя особа: Дочірнє підприємство
Дніпропетровської обласної спілки
споживчих товариств „Ринок Північний"
про визнання дій та бездіяльності
протиправними - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Криворізької міської ради народних
депутатів, Управління земельних
ресурсів виконавчого комітету
Криворізької міської ради, третя особа:
Дочірнє підприємство
Дніпропетровської обласної спілки
споживчих товариств „Ринок Північний"
про визнання дій та бездіяльності
протиправними - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров