Справа № 524/11137/14-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2014 рокуАвтозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області
у складі:

головуючого - судді -
Нестеренка С.Г.

при секретарі -
Бельченко Н.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника відповідача
виконавчого комітету Автозаводської
районної Ради м. Кременчука -
Гордієнка Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Кременчуці адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука про визнання незаконною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2014 року до суду звернулася
ОСОБА_1 з позовом до виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука про визнання незаконною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
дії.

Зазначала, що 10 вересня 2002 року її було
прийнято на роботу до виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука, де працювала до 25
листопада 2010 року.

У 2004 році їй не була виплачена
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати, як
було визначено в колективному
договорі, з яким її не було ознайомлено.

Просила визнати незаконною
бездіяльність відповідача в частині
неповідомлення про наявне у неї права
на отримання такої допомоги та
незаконними дії цього відповідача в
частині невиплати в 2004 році вказаної
матеріальної допомоги.

Зобов'язати виконавчий комітет
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука нарахувати та виплатити їй
за 2004 рік матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов
підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука - Гордієнко Ю.А. проти
позову заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову, оскільки позивач
не подавала заяву у 2004 році про виплату
такої допомоги як у 2004 році, так і у
подальшому. Крім того, така матеріальна
допомога у 2004 році працівникам не
виплачувалась.

Позивач у судове засідання не прибула,
просила розглянути справу у її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступне.

Згідно ст. 43 Конституції України право
на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Відповідно ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Стаття 238 КЗпП України встановлює, що
при розгляді трудових спорів у
питаннях про грошові вимоги, крім вимог
про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи,
орган, який розглядає спір, має право
винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
державну службу" оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Посадові оклади
державних службовців установлюються
залежно від складності та рівня
відповідальності виконуваних
службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться відповідно
до рангу, присвоєного державному
службовцю.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці
державних службовців є Державний
бюджет України.

Скорочення бюджетних асигнувань не
може бути підставою для зменшення
посадових окладів, надбавок до них та
фінансування інших, передбачених цим
Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст.17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 КАС України
визначено, що місцевим загальним судам
як адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Частиною 3 ст. 18 КАС України
передбачено, що справи щодо оскарження
дій або бездіяльності посадових чи
службових осіб місцевих органів
виконавчої влади розглядаються і
вирішуються місцевим загальним судом
як адміністративним судом або окружним
адміністративним судом за вибором
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР (із змінами та
доповненнями) визначає систему та
гарантії місцевого самоврядування в
Україні, засади організації та
діяльності, правового статусу і
відповідальності органів та посадових
осіб місцевого самоврядування.

Стаття 1 Закону України "Про колективні
договори і угоди" визначає, що
колективний договір, угода укладаються
на основі чинного законодавства,
прийнятих сторонами зобов'язань з
метою регулювання виробничих, трудових
і соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів працівників та
роботодавців.

У статті 5 Закону України "Про
колективні договори і угоди"
передбачено, що умови колективних
договорів і угод, укладених відповідно
до чинного законодавства, є
обов'язковими для підприємств, на які
вони поширюються, та сторін, які їх
уклали.

Умови колективних договорів або угод,
що погіршують порівняно з чинним
законодавством становище працівників,
є недійсними, і забороняється включати
їх до договорів і угод.

Забороняється включати до трудових
договорів умови, що погіршують
становище працівників порівняно з
чинним законодавством, колективними
договорами та угодами.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09 березня 2006
року №268, надано право керівникам
органів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови, у межах затвердженого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Згідно з роз'ясненням Міністерства
праці та соціальної політики України
від 16 жовтня 2009 року №620/13/84-09, рішення
про надання такої матеріальної
допомоги приймається керівником
відповідного органу, виходячи з
обставин, викладених у заяві
працівника.

Судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 працювала у відповідача
з 10 вересня 2002 року до 25 листопада 2010
року.

14 травня 2003 року на загальних зборах
профспілкового комітету виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука та Автозаводської
районної Ради м. Кременчука було
прийнято колективний договір на 2003 - 2005
роки.

Згідно п. 5.3. розділу 5 колективного
договору адміністрація
зобов'язувалася при наявності коштів
надавати матеріальну допомогу
працюючим в розмірі середньомісячної
заробітної плати на вирішення
соціально-побутових питань.

У 2004 році матеріальна допомога по
вирішенню соціально-побутових питань у
виконавчому комітеті Автозаводської
районної Ради м. Кременчука всім
працівникам не призначалася та не
виплачувалася.

У 2004 році позивач не подала відповідачу
заяву про нарахування та виплату їй
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань.

Належних і допустимих доказів на
підтвердження позову позивач та її
представник до суду не подали.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що позов є необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Судовий збір не підлягає стягненню з
відповідача у зв'язку з відмовою у
задоволенні позову, а позивач по такій
категорії справ є звільненим від
сплати судового збору згідно ст. 5
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст.33 Закону
України «Про державну службу», ст.ст. 1, 5
Закону України «Про колективні
договори», Постановою КМ України від 09
березня 2006р. «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» за №268, ст.ст. 216,
217, 233, 238 КЗпП України, ст. ст. 17, 18, 19, 69, 70,
158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до виконавчого комітету
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука про визнання незаконною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
дії.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського Апеляційного
Адміністративного суду через
Автозаводський районний суд м.
Кременчука упродовж десяти днів з дня
проголошення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду справи
Апеляційним судом, якщо постанову не
скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 26
грудня 2014 року.

Суддя: