Справа № 760/22632/14-а
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-893/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Назарчук
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
про визнання незаконними та скасування
постанови у справі про порушення
митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом та уточнивши позовні вимоги
просив скасувати постанову Київської
міжрегіональної митниці Мідноходів по
справі про порушення митних правил
№0459/10000/14 від 10.10.2014 року та провадження
у справі закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 жовтня
2014 року головою комісії з
реорганізації Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
Білецьким Альфредом Альфредовичем
було винесено постанову в справі про
порушення митних правил № 0459/10000/14.

Згідно з постановою вирішено визнати
позивача винним у вчиненні порушення
митних правил, передбаченого ст. 485
Митного кодексу України та накласти на
нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів, що
становить 89661,45 грн.

Позивач вважає, що дана постанова є
незаконною та ухвалена в порушення
вимог чинного законодавства.

Зазначає, що під час декларування
ввезеного товару та визначенні митної
вартості діяв у відповідності до вимог
Митного кодексу України, митну
вартість визначив на підставі наявних
у нього основних документів, які не
містили між собою розбіжностей або
ознак підробки.

Крім того, позивач вказує на те, що
копія експортної декларації, на
підставі якої митним органом було
визначено митну вартість згідно з
вимогами Митного кодексу України є
додатковим документом, а законом не
передбачено обов'язку декларанта
визначати митну вартість на підставі
додаткового документу за відсутності
розбіжностей або ознак підробки в
основних документах.

Позивач вважає, що постанову було
винесено за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 485 МК
України, а тому просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позов підтримали в
повному обсязі та просили його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість. Зазначив, що
постанова про порушення митних правил
№0459/10000/14 від 10.10.2014 року відносно
ОСОБА_1 була винесена з дотриманням
вимог чинного законодавства, зокрема
вимог ст. 485 МКУ.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що позивач працює на
посаді особи, уповноваженої на роботу з
митницею в митного брокера - ПІІ
«Ост-Вест Експрес», яке надавало
митно-брокерські послуги ТОВ
«Бакарді-Мартіні Юкрейн».

18.06.2014 р. на адресу ТОВ «Бакарді-Мартіні
Юкрейн» через митний кордон України
надійшов товар згідно коньяк в
асортименті BaronOtard VSOP Cognac 0,7 літ. - 60
ящиків (6 пл./ящик) - 360 пл., Otard VS Cognac 0,7 літ.
- 385 ящиків (6 пл./ящик) - 2310 пл.

23.06.2014 р. позивачем було здійснено митне
декларування вказаного товару шляхом
подання до відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Східний» Київської
міжрегіональної митниці електронної
митної декларації типу ІМ/40/ДЕ з
присвоєнням їй № 100260002/2014/170309 з
доповненням № 1.

Під час декларування позивачем було
визначено митну вартість товару в
розмірі 271700,00 грн. на підставі договору
поставки № 07/13 від 23.05.2013 року,
укладеного між Постачальником Традалл
С.А. (Tradall S.A.), Виробником ChateudeCognac та
Покупцем ТОВ «Бакарді-Мартіні Юкрейн»,
специфікації № 1 від 08.05.2014 року та
інвойсу № 90618157 від 12.06.2014 року, в яких
зазначено вартість товару в розмірі
271700,00 грн. Вказані документи, а також
всі інші документи, передані йому
перевізником, були додані позивачем до
митної декларації та подані митному
органу, в тому числі копія експортної
декларації (митної декларації країни
відправлення) від 12.06.2014 р. №
MRN14FRD816.

Під час митного контролю митний орган
вказав на те, що вартість товару в
інвойсі відрізняється від вартості
товару, вказаної в митній декларації
країни відправлення, у зв'язку з чим
виніс рішення про коригування митної
вартості товарів № 100260002/2014/230026/1 від
25.06.2014 року.

Керуючись відомостями вказаними в
копії митної декларації країни
відправлення, митний орган дійшов
висновків про наявність в діях
позивача ознак адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 485 МК
України, у зв'язку з чим було складено
протокол про порушення митних правил №
0459/10000/14 від 03.07.2014 року та винесено
постанову про порушення митних правил
№ 0459/10000/14 від 10.10.2014 року, в яких
вказано, що для митного оформлення
товарів позивач надав документи, що
містять суперечливі відомості щодо
вартості товарів. Вказаними
розбіжностями митний орган вважав те,
що фактурна вартість товару зазначена
в митній декларації країни
відправлення більша ніж в наданому
рахунку-фактурі (інвойсі).

Посилаючись на те, що при декларуванні
позивач не скористався правами
декларанта на отримання консультацій
органу доходів і зборів та на
проведення цінової експертизи
договору під час декларування товару,
митний орган дійшов висновку про
вчинення ним протиправних дій,
передбачених ст. 485 МК України.

Однак суд не погоджується з вказаними
висновками митного органу та зазначає,
що висновок про виявлення факту
правопорушення митних правил, що є
підставою для порушення справи про
порушення митних правил, повинен
робитись виключно за умови достатності
даних, що вказують на наявність складу
правопорушення, елементом якого є
винні дії суб'єкта правопорушення.

Такі дані можуть бути отримані тільки
за результатами всебічного аналізу
обставин митного оформлення і
ретельної перевірки дій під час цього
процесу як з боку декларанта, так і з
боку працівників митного органу, що
беруть у ньому участь.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Як визначено ч. 1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України
документами, що підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи. Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України
до таких додаткових документів
віднесено копію митної декларації
країни відправлення.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що згідно з положеннями ч.
ч. 2, 3 ст. 53 МК України визначення митної
вартості на підставі додаткових
документів здійснюється у випадках
наявності в основних документах
розбіжностей, ознак підробки або
відсутності всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
щодо ціни, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, як вбачається з наданих
сторонами документів та пояснень
сторін, розбіжностей або ознак
підробки в договорі поставки № 07/13 від
23.05.2013 року, специфікації № 1 від 08.05.2014
р. та інвойсі № 90618157 від 12.06.2014 р., які є
основними документами відповідно до ч.
2 ст. 53 МК України не було.

Окрім основних документів вартість
товару в розмірі 271700,00 грн.
підтверджувалась прайс - листом
Постачальника Традалл С.А. (Tradall S.A.) від
01.04.2014 року, в якому ціни на поставлений
товар - коньяк BaronOtardVsopCognac 6x70CL 40% IBC EP BO 10$
та OtardVsCognac 6x70CL 40% IBC EP BO 10$ відповідали
цінам, вказаним в інвойсі.

Також у відповідь на звернення
позивача з проханням надати
роз'яснення з приводу вартості товару,
Постачальник товару Компанія Традалл
С.А. листом від 24.06.2014 року вказав, що на
адресу ТОВ «Бакарді-Мартіні Юкрейн»
було відправлено товар - коньяк «Барон
Отард», вартістю 271700,00 грн. (інвойс №
90618157 від 12.06.2014 р.).

Враховуючи відсутність розбіжностей
між основними документами в позивача
були відсутні підстави, передбачені ч. 3
ст. 53 МК України для визначення митної
вартості на підставі додаткових
документів, до яких належить копія
експортної декларації.

Крім того, суд приймає до уваги Лист
Європейської Комісії до Держмитслужби
щодо експортних декларацій країни
відправлення 27 березня 2008 року, в якому
вказано, що відповідно до міжнародних
митних стандартів, транспортні
документи та/або інвойси, але не
експортна декларація, мають бути
представлені імпортером для
підтвердження та перевірки митної
декларації. Ці документи містять
достатню інформацію, наприклад країна
відправлення/призначення, вартість,
тощо.

Відповідно до ст. 485 МК України під
діями, спрямованими на неправомірне
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру, а також іншими
протиправними діями, спрямованими на
ухилення від сплати митних платежів
розуміється заявлення в митній
декларації з метою неправомірного
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру неправдивих
відомостей щодо істотних умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту), ваги (з урахуванням
допустимих втрат за належних умов
зберігання і транспортування) або
кількості, країни походження,
відправника та/або одержувача товару,
неправдивих відомостей, необхідних для
визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД
та його митної вартості, та/або надання
з цією ж метою органу доходів і зборів
документів, що містять такі відомості,
або несплата митних платежів у строк,
встановлений законом, або інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів, а
так само використання товарів,
стосовно яких надано пільги щодо
сплати митних платежів, в інших цілях,
ніж ті, у зв'язку з якими було надано
такі пільги.

Наявність спеціальної протиправної
мети в ст. 485 МК України вказує на те, що
це правопорушення може бути вчинено
тільки з умисною формою вини.

Всебічно дослідивши обставини справи,
суд дійшов висновку про те, що
позивачем було виконано вимоги ст. 52, 53,
57 МК України, визначено митну вартість
на підставі наявних у нього основних
документів, розбіжності між якими були
відсутні, мети та умислу зменшувати
митні платежі у позивача не було, а
отже, в його діях відсутній склад
правопорушення, передбачений ст. 485 МК
України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно - правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі
якщо норми законів України чи інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи допускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків підприємств і
громадян, які переміщують товари,
транспортні засоби комерційного
призначення через митний кордон
України або здійснюють операції з
товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб митних органів,
внаслідок чого є можливість прийняття
рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь митного органу, рішення
повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 495 МК України доказами у
справі про порушення митних правил є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку
встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, оцінивши надані
докази, суд вважає, що доводи позивача є
обґрунтованим, а тому приходить до
висновку, що оскаржувана постанова не
відповідає нормам діючого
законодавства, не забезпечена
належними та допустимими доказами, які
б давали підстави для притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності, а тому позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 531 МК України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є, в
тому числі, відсутність у діях особи,
яка притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; обмеження прав
учасників провадження у справі про
порушення митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення.

Таким чином, за вказаних обставин
викладені у постанові висновки не
відповідають фактичним обставинам
справи, тому оскаржувана постанова має
бути скасована із закриттям
провадження у справі про порушення
митних правил за відсутності складу
адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 49, 51, 53, 57, 485, 529, 531 МК України,
ст.ст. 2, 7, 9, 11, 69-72, 94, 97, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Постанову Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів від 10.10.2014 року у
справі про порушення митних правил №
0459/10000/14 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України
та накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу скасувати та
провадження у справі закрити за
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя: