Справа № 2а-1870/5613/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/21154/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середньомісячної заробітної плати,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Сумської
міжрайонної державної податкової
інспекції на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 березня 2014 року та ухвалу
Сумського окружного адміністративного
суду від 3 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року Головне управління
Державної казначейської служби у
Сумській області звернулося до суду
першої інстанції із заявою про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до
Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції, в якій просив
змінити спосіб і порядок виконання
судового рішення із стягнення коштів з
боржника на зобов'язання здійснити
нарахування і виплату коштів.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року, подання задоволено, а саме:

- змінено спосіб виконання постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року та додаткової постанови від 13
лютого 2013 року у справі № 2а-1870/5613/12 за
позовом ОСОБА_4 до Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середньомісячної заробітної плати в
частині стягнення з Сумської
міжрайонної державної податкової
інспекції на користь ОСОБА_4
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу;

- визначено спосіб виконання постанови,
яким зобов'язано Сумську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Сумській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що наявні обставини,
що роблять виконання рішення суду
відповідачем неможливим, дана
обставина є підставою для зміни
способу виконання судового рішення.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання відмовити.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що рішення суду першої
інстанції, залишене без змін рішенням
суду апеляційної інстанції, призвело
до зміни рішення в справі по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
другого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року адміністративний позов ОСОБА_4 до
Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання
протиправним та скасування наказу
задоволено.

13 лютого 2013 року Харківським
апеляційним адміністративним судом
було прийнято додаткову постанову у
справі № 2a-1870/5613/12, якою постановлено
визнати протиправним та скасувати
наказ Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
Державної податкової служби від 18.06.2012
року № 43-0 «Про звільнення ОСОБА_4,
зобов'язано Сумську міжрайонну
державну податкову інспекцію Сумської
області Державної податкової служби
поновити ОСОБА_4 на посаді старшого
державного податкового інспектора
сектору оподаткування юридичних осіб
Краснопільського відділення Сумської
МДПІ Сумської області та стягнути з
Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
Державної податкової служби
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу на користь ОСОБА_4.

У зазначених вище постанові та
додатковій постанові не відображено
період вимушеного прогулу та суму, що
підлягає стягненню.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних мотивів.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Як зазначалось вище, додатковою
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року стягнуто з Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області Державної податкової
служби середньомісячну заробітну
плату за час вимушеного прогулу на
користь ОСОБА_4.

За приписами пункту четвертого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про стягнення з
відповідача коштів (п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС
України).

Аналіз резолютивної частини
додаткової постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд апеляційної
інстанції задовольнив.

За таких обставин Головне управління
Державної казначейської служби у
Сумській області просило змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, яка не була предметом розгляду та
дослідження адміністративного суду
під час ухвалення вищевказаної
постанови суду апеляційної інстанції.
Крім того, в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС
України).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, суди
попередніх інстанцій не звернули увагу
та не врахували відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінили
постанову суду апеляційної інстанції
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення
виконання рішення та зміни способу
його виконання є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КзПП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду касаційної
інстанції неможливе через
незазначення конкретної суми яка
підлягає стягненню з відповідача.

Якщо сторони вважають, що постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року та додатковою постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року вирішено не всі позовні вимоги,
допущено описку, чи вказане рішення є
незрозумілим, вони мають право
звернутися до суду апеляційної
інстанції для вирішення вказаних
питань в порядку передбаченому ст.ст.
168-170 КАС України. Отже, виконання
постанови суду апеляційної інстанції
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу вказаного рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд
апеляційної інстанції під час
перегляду в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанції
і ухвалює нове рішення про відмову в
задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції
задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року та ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року скасувати та постановити нову
ухвалу.

В задоволенні заяви Головного
управління Державної казначейської
служби у Сумській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска