Справа № 212/1570/2012
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 212/1570/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сторчак В. Ю.

судді: Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко
Ж. М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Вінниці від 20 лютого 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2012 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.Вінниці з
адміністративним позов до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області про визнання
відмови неправомірною; зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу в повному обсязі недоплачену
як інваліду війни ІІ групи щомісячну
державну соціальну надбавку до пенсії
в розмірі 350 % мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", за
шестимісячний період, що передує дню
звернення до суду і по день припинення
такого права

Постановою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 лютого 2012 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову та прийняти
нову про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись при цьому
на не повне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають
значення для справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач перебуває на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України у Вінницькій області. 16.02.2010
року позивачу надано статус інваліда
війни ІІ групи, що підтверджується
довідкою серії НОМЕР_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що у 2006
році до ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" були внесені
зміни, якими встановлені нові розміри
щомісячної грошової допомоги, а саме,
інвалідам ІІ групи - 40 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Положення вказаного
Закону у встановленому порядку не були
визнані неконституційними, а тому він
підлягає застосуванню.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно пункту «б» статті 15 Закону №
2262-ХІІ (у редакції, чинній до 29 квітня 2006
року) особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, які є ветеранами
війни, та особам, на яких поширюється
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», пенсії за
вислугу років підвищуються інвалідам
війни II групи на 350 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону
№ 3551-ХІІ (у редакції, чинній до 1 січня
2006 року) інвалідам війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії
підвищуються: інвалідам I групи - у
розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, III групи -
200 процентів мінімальної пенсії за
віком.

1 січня 2006 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 5
жовтня 2005 року № 2939-IV (далі - Закон №
2939-IV), згідно якого частину 4 статті 13
Закону № 3551-ХІІ викладено в новій
редакції, відповідно до якої інвалідам
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються:
інвалідам I групи - у розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, II
групи - 40 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, III групи - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Разом з тим, 29 квітня 2006 року набрав
чинності Закон України «Про внесення
змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців» від 4 квітня 2006
року № 3591-IV (далі - Закон № 3591-IV), згідно
якого статтю 15 Закону № 2262-ХІІ
викладено в такій редакції: «Особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, іншим особам,
зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2
цього Закону, які мають право на пенсію
за цим Законом і які є ветеранами війни,
та особам, на яких поширюється чинність
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», пенсії за вислугу років
підвищуються в порядку і на умовах,
передбачених зазначеним Законом».

Вказані положення Закону № 2939-IV та
Закону № 3591-IV не змінювались, такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), у встановленому
законом порядку не визнавались.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Мотиви та доводи, наведені у
апеляційній скарзі, висновки суду
першої інстанції не спростовують і є
безпідставними, оскільки за змістом
статті 13, Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (в редакції станом
на час виникнення спірних
правовідносин) інвалідам війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються, зокрема,
інвалідам II групи - на 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а тому
Ленінським районним судом м. Вінниці
Вінницької області зроблено
правомірний висновок щодо відсутності
законних підстав для перерахунку та
виплати підвищення пенсії позивачу в
розмірі 350% мінімальної пенсії за віком
.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.Вінниці
від 20 лютого 2012 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.