Справа № 185/8766/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/800/45196/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова
О.Ф.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання перерахувати та виплатити
пенсію,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 2 жовтня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в місті Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області (далі -
Управління ПФУ), в якому просила
визнати протиправними дії відповідача
щодо здійснення перерахунку пенсії по
втраті годувальника за нормами Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ),
зобов'язати відповідача здійснити їй
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою
годувальника з 1 грудня 2012 року
відповідно до вимог Закону України від
9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1058-ІV) та Закону України Закону
України від 2 вересня 2008 року № 345-VІ
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VІ)
в розмірі 50 відсотків пенсії за віком
померлого годувальника і доплатити їй
недоплачену суму пенсії з 1 листопада
2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
послалася на те, що відповідач у грудні
2012 року на порушення вимог діючого
законодавства протиправно здійснив
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за нормами Закону №
1788-ХІІ у розмірі 30 відсотків, тоді як
повинен був перерахувати відповідно до
Закону № 1058-ІV у розмірі 50 відсотків
пенсії за віком померлого
годувальника.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 2 жовтня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 червня 2014 року, позовні
вимоги задоволено. Визнано дії
Управління ПФУ щодо здійснення ОСОБА_4
перерахунку пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за нормами Закону №
1788-ХІІ з 23 лютого 2013 року протиправними.
Зобов'язано Управління ПФУ нарахувати
та виплатити ОСОБА_4 пенсію у зв'язку з
втратою годувальника на підставі
статті 37 Закону № 1058-ІV з урахуванням
вимог статті 7 Закону № 345-VІ за період з
23 лютого 2013 року з урахуванням різниці,
яка була виплачена в цей період.
Позовні вимоги за період з 1 грудня 2012
року по 22 лютого 2013 року залишено без
розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нового про відмову в задоволенні
позову.

Позивач своїм правом, як сторони у
справі, не скористалася та заперечень
на касаційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Управлінні ПФУ та отримує
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
з 29 жовтня 2004 року на підставі заяви про
призначення пенсії по втраті
годувальника від 28 жовтня 2014 року,
згідно розпорядження Управління ПФУ №
136457.

З 1 грудня 2012 року позивачу
перераховано розмір пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, виходячи з
розміру встановленого статтею 44 Закону
Закон № 1788-ХІІ, відповідно до
розпорядження Управління ПФУ від
19 листопада 2012 року № 136457

Вважаючи такі дії відповідача
протиправними та такими, що порушують
її права, позивач звернулася до суду за
їх захистом.

Статтею 9 Закону № 1058-IV встановлено
види пенсійних виплат і соціальних
послуг, зокрема в частині першій
зазначено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів ПФУ в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено
умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 36), розмір
такої пенсії (стаття 37), період, на який
вона призначається, зміна її розміру
(стаття 38), призначення однієї пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на всіх
членів сім'ї, виділення частки пенсії
(стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до частини
першої статті 37 цього Закону пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
одного непрацездатного члена сім'ї
призначається в розмірі 50 відсотків
пенсії за віком померлого
годувальника.

Разом із тим згідно з частиною восьмою
статті 36 Закону № 1058-IV пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1105-XIV). Відповідно до частини
четвертої статті 33 Закону № 1105-XIV
пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством. Тобто вказана норма
містить посилання на законодавство про
пенсійне забезпечення, оскільки, як
визначено абзацом сьомим частини
другої статті 5 Закону № 1058-IV, виключно
цим Законом визначаються умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, який прийнятий
пізніше Закону № 1788-XII, встановлено, що
до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим пункту 16
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV
положення Закону № 1788-XII
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років. Цим абзацом
було доповнено вказаний пункт згідно
із Законом № 3108-IV.

Таким чином, враховуючи, що Закон №
1058-IV, який прийнятий останнім у часі та,
як зазначено у його преамбулі,
розроблений відповідно до Конституції
України та Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів ПФУ, що
формуються за рахунок страхових
внесків роботодавців, бюджетних та
інших джерел, передбачених цим Законом,
а також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом, а
також те, що він чітко визначає, в якій
частині застосовується Закон № 1788-XII,
пріоритетному застосуванню до
відносин, пов'язаних з призначенням і
виплатою пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника закріплено,
зокрема, абзацом другим частини першої
статті 36 Закону № 1058-IV, відповідно до
якого батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Враховуючи наведене, призначення і
виплата пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
професійного захворювання, його
дружині має здійснюватись відповідно
до вимог Закону № 1058-IV.

Частиною першою статті 7 Закону № 345-VІ
передбачено, що членам сімей шахтарів,
смерть яких настала внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, до пенсії у
зв'язку із втратою годувальника на
кожного непрацездатного члена сім'ї
встановлюється доплата в розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, за рахунок коштів
державного бюджету в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 2 Порядку
встановлення членам сімей шахтарів,
смерть яких настала внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячної
доплати до пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 862 право
на встановлення доплати до пенсії
мають члени сімей (зазначені у частині
третій статті 6 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці») шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, яким призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника.

Отже, обов'язковою умовою для отримання
позивачем доплати до пенсії,
відповідно до статті 7 Закону № 345-VІ є
безпосередньо призначення пенсії у
зв'язку із втратою годувальника.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій обґрунтовано поклали на
Управління ПФУ обов'язок по
нарахуванню та виплаті ОСОБА_4 пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на
підставі статті 37 Закону № 1058-ІV з
урахуванням вимог статті 7 Закону №
345-VІ, та правильно визначили період її
перерахунку, застосувавши до спірних
правовідносин наслідки пропущення
шестимісячного строку звернення до
суду за захистом порушених прав,
передбачені статтею 100 КАС України.

З огляду на те, що доводи касаційних
скарг наведених висновків не
спростовують, суди під час розгляду
справи правильно застосували норми
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень, то,
згідно з правилами частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення, а постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 2 жовтня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников