Справа № 826/15541/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехпортал»

до

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що контролюючим органом безпідставно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки порушення ТОВ «Спецтехпортал» строку розрахунків за операцією з імпорту товарів, встановленого положеннями Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відбулося у зв’язку з наявними форс-мажорними обставинами.

У судове засідання 27.11.2014 року з’явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про отримання повістки про виклик. Про причини неявки у судове засідання відповідач суду не повідомляв, клопотань чи заяв про розгляд справи без участі його представника або про відкладення судового засідання не заявляв.

Суд у судовому засіданні 27.11.2014 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

При цьому, 28.11.2014 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно у зв’язку з порушенням ТОВ «Спецтехпортал» строку розрахунків за операцією з імпорту товарів.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Спецтехпортал» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 13.12.2013 року по 26.06.2014 року, у зв’язку з чим складено акт №5120/2206/37688909 від 26.06.2014 року (надалі – акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «Спецтехпортал» ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР із змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження товару в сумі 26 300 Євро по контракту №0349 від 01.06.2012 року з фірмою «Ізамет 1991», Болгарія.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та фірмою «Ізамет 1991» (Продавець) укладено довгостроковий зовнішньо-економічний контракт по поставці №0349 від 01.06.2012 року, згідно умов якого Продавець виготовляє, продає та поставляє, а Покупець купує електричні та гідравлічні ліфти, ескалатори та травілатори у комплекті, а також обладнання для комплектації таких виробів та запасні частини для них, надалі Товар, у відповідності з Технічними завданнями, Доповненнями та Додатками, які являються невід’ємною частиною Контракту.

На виконання зобов’язань за вищезазначеним контрактом ТОВ «Спецтехпортал» перераховано наступні валютні кошти: 13.12.2013 року у розмірі 5 000,00 Євро, 24.12.2013 року – 13 000,00 Євро, 15.01.2014 року – 8 300,00 Євро, що також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями виписок з банківського рахунку позивача.

У відповідності до змісту акту перевірки, що не заперечувалося сторонами під час судового розгляду справи, товар по імпорту на територію України надійшов згідно ВМД №003716 від 03.06.2014 року на суму 37 818 Євро.

В свою чергу, нормативно-правовим актом, який встановлює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті є Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР (надалі – Закон №185).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №185, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При цьому, Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (ч. 4 ст. 2 Закону №185).

Так, п. 3 постановою правління Національного банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 16.11.2012 року №475 (надалі – Постанова №475) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №185, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Водночас, представником позивача наголошено, що порушення ТОВ «Спецтехпортал» строку розрахунків за операцією з імпорту товарів, встановленого положеннями Закону №185, відбулося у зв’язку з наявними форс-мажорними обставинами в економіці України та, за твердженнями останнього, не потребує доказування та є загальновідомим фактом.

Приписами Закону №185 передбачені обставини, за наявності яких виключається відповідальність за перевищення строків, визначених, зокрема, у ст. 2 Закону №185.

У силу ч. 6 ст. 6 Закону №185, якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (ч. 7 ст. 6 Закону №185).

Натомість, позивачем на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, з якими останній пов’язує факт порушення ТОВ «Спецтехпортал» строку розрахунків за операцією з імпорту товарів, у зв’язку з чим контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не надано суду сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору, що передбачено вищенаведеними положеннями ч. 7 ст. 6 Закону №185, з урахуванням того, що ухвалою суду від 30.10.2014 року від позивача витребовувалися докази на підтвердження наявності форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок