Справа № 826/14397/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2014 року 09:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянувши адміністративну справу в
письмовому провадженні
за позовом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
Українидо Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції м.
Києвапроскасування постанов
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (надалі-Позивач) звернулась до
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві (надалі-Відповідач)
про скасування постанови в.о.
начальника Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Кирик А.О. від 28.08.2014, у виконавчому
провадженні ВП № 44051195; скасувати
постанову головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Макаренко С.В. про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа), винесену 18.07.2014 за
виконавчим провадженням ВП № 44051195 (з
урахуванням заяви про збільшення
Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідач в порушення
вимог законодавства прийняв постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження без наявності підстав для
її прийняття. Також, позивач зазначає,
що виконавчий документ, щодо
примусового виконання якого звернувся
позивач, поданий у межах строку
визначеного Законом України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", а
тому, відповідач зобов'язаний був
відкрити виконавче провадження.
Представник Відповідача в судове
засідання15.12.2014 року не з'явився,
письмових заперечень проти позовних
У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе здійснювати подальший розгляд
справи в порядку письмового
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
З матеріалів справи вбачається, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 11.03.2014 року винесено постанову
№106/14/7/26-3/1103/03 від 11.03.2014 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності на ТОВ
«ТСМ ГРУП» в розмірі 12 180 грн.
На адресу Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві позивачем
09.07.2014 р. надіслано заяву № 7/26-48/0907/05 про
примусове виконання постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 11.03.2014 року.
Головним державним виконавцем
Мироненко Н.М. прийнято Постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 18.07.2014 р. за номером ВП
№44051195 з виконання постанови
№106/14/7/26-3/1103/03 від 11.03.2014 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності на ТОВ
«ТСМ ГРУП» в розмірі 12 180 грн., яка
винесена Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (надалі - Постанова від 18.07.2014
Позивачем 08.01.2014 р. надіслано на адресу
Начальника відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
скаргу №7/26-20/080/05 на постанову про
відмову у відкритті виконавчого
В.о. начальника відділу ДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Кирик А.О.
28.08.2014 р. винесено постанову про відмову
в задоволенні скарги В.о. начальника
Інспекції К. Ліхунова щодо скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження №44051195 від
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України
від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче
провадження" (надалі по тексту Закон №
606-ХІV), виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Частинами першою та другою статті 2
Закону № 606-ХІV встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).
Відповідно до частини першої статті 6
Закону № 606-ХІV Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11 Закону № 606-ХІV).
Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 17 Закону № 606-ХІV підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами.
Згідно частини першої статті 25 Закону
№ 606-ХІV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
В Постанові від 18.07.2014 р. підставою про
відмову в відкритті виконавчого
провадження слугувало наступне:
«Вказану постанову пред'явлено до
Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження"
постанови органів (посадових осіб)
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
трьох місяців. Таким чином, строк
пред'явлення даної постанови до
виконання пропущений.».
Суд не погоджується з винесенням даної
постанови, оскільки ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" встановлено, що
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що правопорушення у сфері
містобудівної діяльності не є
адміністративним правопорушенням, а
накладення штрафу на підставі Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" не є адміністративним
Аналогічна правова позиція викладена в
Ухвалі Вищого адміністративного суду
26.09.2013р. та постанові Київського
апеляційного адміністративного суду №
826/1694/14 від 24.09.2014р.
Частинами 1 та 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV
встановлено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону,
зокрема, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Так, пунктом 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-ХІV
встановлено, що відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" постанови про накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, винесені
посадовими особами центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю, є
виконавчими документами і підлягають
виконанню в установленому законом
порядку. Не підлягає виконанню
постанова, яку не було звернуто до
виконання протягом двох років з дня
винесення.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 606-ХІV
встановлено, що виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки: посвідчення комісій по
трудових спорах, постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, - протягом трьох
місяців; інші виконавчі документи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону №
606-ХІV, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.

Таким чином, державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа, яким у
тому числі є постанова про накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. При цьому державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.

Постанова № 106/14/7/26-3/1103/03 від 11.03.2014 р.
була направлена на адресу відповідача
супровідним листом № 7/26-48/0907/05 від
09.07.2014 р. та отримана 09.07.2014р.

Таким чином, враховуючи те, що
накладення штрафу на підставі Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" не є адміністративним
стягненням, зазначена постанова була
пред'явлена до виконання в межах
строків встановлених п. 2 ч. 1 ст. 22
Закону України "Про виконавче
провадження".

Суд звертає увагу, що інших обставин,
крім посилання на факт пропущення
позивачем строку на звернення
постанови № 106/14/7/26-3/1103/03 від 11.03.2014 р. до
виконання, в постановах ВП № 44051195 від
18.07.2014 р. та від 28.08.2014 р. відповідачем
наведено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу) ВП
№ 44051195 від 18.07.2014 р. була прийнята
відповідачем за відсутності на те
правових підстав.

Частиною 1 ст. 82 Закону № 606-ХІV
встановлено, що рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно з ч. 8 статті 82 Закону № 606-ХІV,
скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду.

З аналізу постанови від 28.08.2014
вбачається, що єдиною підставою для
відмови в задоволення скарги позивача
став факт встановлення допущення
позивачем порушення пред'явлення
виконавчого документу до виконання.

Враховуючи вищевикладене, а також
враховуючи те, що судом встановлено
факт пред'явлення позивачем постанови
ВП № 44051195 від 18.07.2014 р. до виконання в
межах строків встановлених п. 2 ч. 1 ст. 22
Закону України "Про виконавче
провадження", суд приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
постанови від 28.08.2014р. у виконавчому
провадженні за номером ВП № 44051195.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Частиною 1 статті 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 зазначеної статті
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Враховуючи всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову в.о начальника
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Кирик А.О. від 28.08.2014, у
виконавчому провадженні ВП № 44051195.

3. Скасувати постанову головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Макаренко С.В. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа),
винесену 18.07.2014 за виконавчим
провадженням ВП № 44051195.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук