Справа № 2а-8396/10/1370
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/37720/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за заявою ОСОБА_2 до
Державної митної служби України (далі -
ДМС), Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
Львівська митниця) про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення, за
касаційною скаргою представника
Львівської митниці на судові рішення
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року та Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою, відповідно до якої з
урахуванням уточнених вимог, просив
стягнути з Львівської митниці на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 27.12.2010 року по
30.05.2013 року в розмірі 130659,20 грн.

Посилався на те, що судове рішення про
поновлення його на посаді, ухвалене
27.12.2010 року, з вини відповідача фактично
виконано лише 30.05.2013 року, тому за цей
період необхідно стягнути середній
заробіток.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року, заяву задоволено. Стягнуто з
Львівської митниці на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 28.12.2010 року по 29.05.2013
року в розмірі 130659,20 грн.

У касаційній скарзі представник
Львівської митниці, з посиланням на
порушення норм матеріального та
процесуального права, допущені судами,
просить попередні судові рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову в
задоволенні заяви. Вказує на те, що
ОСОБА_2 з виконавчим листом про
виконання рішення суду щодо поновлення
його на роботі не звертався, а отже
вини відповідача немає.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги частково з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 27
грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано протиправними і
скасовані накази Державної митної
служби України від 21.08.2010 року №1596-к,
Львівської митниці від 21.08.2010 року №803-к
в частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
начальника відділу митного оформлення
№3 Львівської митниці ОСОБА_2 Поновлено
позивача на попередній посаді,
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 22.08.2010 року по
27.12.2010 року в розмірі 19555,90 грн. Рішення
суду про поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за один
місяць звернуто до негайного
виконання, проте рішення в частині
поновлення на роботі виконано лише 30
травня 2013 року.

Задовольняючи заяву про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що судове рішення
про поновлення на роботі не
виконувалися з вини відповідачів.

Проте з таким висновком погодитися
неможливо, оскільки судами попередніх
інстанцій невірно витлумаченого
положення норм закону у зв'язку з чим
належним чином не з'ясовані обставини,
які мають суттєве значення для
вирішення спору.

Відповідно до положень статті 236
Кодексу законів про працю України
оплата вимушеного прогулу можлива при
затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), в
тому числі в адміністративних справах,
що підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються КАС України,
Закон України від 21 квітня 1999 року №
606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі
- Закон № 606-ХІV), Інструкція про
проведення виконавчих дій, затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 15 грудня 1999 року № 74/5.

За правилами зазначених нормативних
актів, зокрема частини першої статті 17,
частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV,
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. При цьому,
однією із підстав відкриття
виконавчого провадження може бути
заява стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова (абзац
2 частини другої статті 25 Закону №
606-ХІV).

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного працівника виконується
негайно. Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого або
переведеного працівника на них
накладається штраф та застосовуються
інші заходи, передбачені законом (
стаття 76 Закону № 606-ХІV).

Виходячи з положень зазначених норм
закону, правові підстави для стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі виникають за наявності вини у
невиконання рішення, в тому числі в
добровільному порядку.

В порушення вимог, передбачених
пунктом 1 частини першої статті 161 КАС
України, суд першої інстанції належним
чином не перевірив та, з посиланням на
докази, не встановив, чи мала місце вина
відповідача, в особі Львівської
митниці, у не виконанні постанови суду
про поновлення позивача на роботі.
Зокрема, не з'ясовано, з чиєї вини з
27.12.2010 року не виконувалося судове
рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на
посаді, хоча воно підлягало негайному
виконанню. Коли був виданий виконавчий
лист в цій частині, чи пропонувалося
державним виконавцем виконати рішення
добровільно у семиденний строк та чи
роз'яснювалися наслідки не виконання
рішення. Судом не досліджувалися
докази і не дана правова оцінка тим
обставинам, що судом видавався
дублікат виконавчого листа в цій
частині.

Апеляційний суд зазначені порушення
норм процесуального права не виправив,
доводи, викладені в апеляційний скарзі,
належним чином не перевірив.

Суд касаційної інстанції, відповідно
до частини першої статті 220 КАС України,
позбавлений права досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, тому попередні
рішення судів підлягають скасуванню з
підстав, передбачених частиною другою
статті 227 КАС України (порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного вирішення справи), з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

При новому розгляді встановити
обставини не виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 року
в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді
начальника відділу митного оформлення
№3 Львівської митниці, наявність вини
відповідачів у не виконання рішення.
Крім того, звернути увагу на положення
статті 267 КАС України, зокрема частини
дев'ятої цієї норми, щодо судового
контролю за виконанням судових рішень
в адміністративних справах.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити частково.

Ухвали Львівського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року та Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року скасувати з направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська