Справа № 367/5952/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/5952/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду місті Києві
апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області та ОСОБА_2 на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 02 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області про визнання дій незаконними
та стягнення недоплачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У порядку скороченого провадження
постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 02 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Відповідач та позивач не погоджуючись
із зазначеною постановою, подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
суд дійшов висновку, що апеляційні
скарги підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач не правомірно нарахував
та виплатив позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення за 2014 рік в розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також, суд першої інстанції дійшов
висновку щодо відмови з задоволенні
зобов'язання відповідача в подальшому
виплачувати позивачу щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення як
потерпілому 1 категорії інваліду 3
групи у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат протягом всього
періоду дії ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
позивачем не надано доказів порушення
її прав відповідачем у майбутньому.

Судом встановлено, що позивач є
непрацюючим пенсіонером, потерпілим 1
категорії від наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
потерпілим від наслідків аварії на
ЧАЕС у 1986 році 1 категорії, інвалідам 3
групи виплачується щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати
допомоги на оздоровлення.

Всупереч ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562
позивачу не правомірно виплачували
щорічну допомогу на оздоровлення в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що починаючи з 01 січня 2014
року Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 06 липня 2014 року не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зокрема, ст. 48 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 31 липня 2014 року,
встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набрала чинності з 16
серпня 2014 року.

Таким чином, з 16 серпня 2014 року, розміри
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення передбачені
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обмежується вимогами
Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік».

Проте, на час призначення позивачу
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
Кабінет Міністрів України не приймав
відповідної постанови щодо порядку та
розміру виплати такої допомоги у 2014
році, а тому відповідач повинен був
керуватися вимогами Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна
інстанція приходить до однозначного
висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірах,
визначених ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, доводи апеляційних скарг
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області та ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 02 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Троян

Судді
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.