Справа № 823/203/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/203/14
Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Черкаського міського центру
зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Черкаський міський цент
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю у
розмірі 8 683, 94 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 12
жовтня 2001 року на підставі поданої
заяви ОСОБА_3 надано статус безробітної
та призначено виплату допомоги по
безробіттю.

Наказом Черкаського міського центру
зайнятості від 07 травня 2003 року № 774
відповідача знято з обліку, у зв'язку з
невідвідуванням служби зайнятості
протягом 30 календарних днів без
поважних причин з 27 квітня 2003 року.

Під час перебування на обліку в службі
зайнятості з 12 жовтня 2001 року по 27
квітня 2003 року ОСОБА_3 нараховано та
виплачено допомоги по безробіттю у
сумі 599 грн. 90 коп.

24 січня 2013 року відповідач повторно
звернулася до Черкаського міського
центру зайнятості в пошуках роботи, в
зв'язку з відсутністю підходящої
роботи того ж дня на підставі поданої
заяви їй надано статус безробітної.

На підставі поданої заяви, 31 січня 2013
року ОСОБА_3 призначено виплату
допомоги по безробіттю.

19 листопада 2013 року до Черкаського
міського центру зайнятості надійшла
інформація від державного реєстратора
про те, що ОСОБА_3 зареєстрована, як
фізична особа-підприємець з 17 січня 1994
року.

На підставі даної інформації, 22
листопада 2013 року Черкаським міським
центром зайнятості складено Акт
перевірки достовірності даних
безробітних, розслідування страхових
випадків № 162, яким встановлено, що
відповідач під час реєстрації в
Черкаському міському центрі
зайнятості приховала той факт, що вона
зареєстрована як фізична
особа-підприємець.

Оскільки за період перебування на
обліку в службі зайнятості з 24 січня 2013
року по 22 листопада 2013 року ОСОБА_3
нараховано та виплачено 8 084 грн. 04 коп.
допомоги по безробіттю, Черкаський
міський центр зайнятості звернувся до
суду з позовом про стягнення незаконно
отриманих виплат.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", об'єктом страхування на
випадок безробіття є страховий
випадок, із настанням якого у
застрахованої особи виникає право на
отримання матеріального забезпечення
на випадок безробіття та надання
соціальних послуг, передбачених
статтею 7 цього Закону.

В силу статті 2 Закону України «Про
зайнятість населення", безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані в державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до п.п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення»,
громадяни, які забезпечують себе
роботою самостійно, у тому числі
підприємці, належать до зайнятого
населення.

Порядком розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженим наказом
Міністерством праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України 13 лютого 2009 року
№ 60/62, Постановою правління Пенсійного
фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12 березня 2009 року за № 232/16248
передбачено, що центри зайнятості
здійснюють обмін інформацією з
Державною податковою адміністрацією
України, Пенсійним фондом України,
державними реєстраторами.

Згідно п.п. 6,7 Порядку, у разі
встановлення центрами зайнятості
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Тобто, за приписами ч. 3 ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття» має стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованим як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних послуг
безробітним у разі встановлення факту
їх отримання на підставі недостовірних
відомостей, поданих особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом перевірки достовірності даних
безробітних, розслідування страхових
випадків від 22 листопада 2013 року
встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на
обліку в Черкаському міському центрі
зайнятості як безробітна, отримувала
допомогу по безробіттю та була
зареєстрована як фізична особа -
підприємець з 17 січня 1994 року.

22 листопада 2013 року Черкаським міським
центром зайнятості прийнято рішення,
яке оформлене наказом № 1098, про
повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю, згідно якого
відповідача зобов'язано повернути
грошові кошти в сумі 8683 грн. 94 коп. за
періоди з 10 січня 2002 року по 06 жовтня 2002
року та з 31 січня 2013 року по 04 листопада
2013 року протягом 15 днів після отримання
копії даного наказу.

Копію наказу № 1098 відповідачу
направлено рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, який
отримано 29 листопада 2013 року.

Згідно довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_3 зареєстрована
як фізична особа-підприємець.

Судом також встановлено, що відповідач
не подавала заяви про припинення
підприємницької діяльності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
особа, зареєстрована як фізична
особа-підприємець, не може бути визнана
безробітною та не має права на виплату
допомоги по безробіттю.

Дана позиція узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 08 липня 2014 року у справі
№ 21-79а14.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Черкаського міського
центру зайнятості та стягнення з
ОСОБА_3 незаконно виплаченої допомоги
по безробіттю у розмірі 8 683, 94 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.