Справа № 2а-9534/10/1370
Суддя: Кравчук Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2010 р., 15 год. 55 хв. м.
Львів № 2а-9534/10/1370

Львівський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого-судді
Кравчука В.М.

за участю секретаря судового
засідання Ганачівської Л.Ю.,

представників позивача
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача
Жмур Г.Ф., Моісеєнка Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

ФО-П ОСОБА_6 до Львівської митниці
Державної митної служби України
Головного управління Державного
казначейства України у Львівській
області про про визнання
протиправними дій, скасування рішень,
стягнення надмірно сплачених коштів ,

В С Т А Н О В И В :

25.10.2010 р. фізична особа -підприємець
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати неправомірними
дії Львівської митниці щодо відмови у
застосуванні 1-го методу визначення
митної вартості товарів, визнати
протиправним та скасувати рішення про
визначення митної вартості товарів №
209000006/2010/400105/1 від 27 вересня 2010 року,
стягнути з Державного бюджету України
за зобов'язати повернути на
розрахунковий рахунок надмірно
сплачені кошти в сумі 13513,05 гривень.

В обґрунтування позову покликається на
те, що для митного оформлення товару
митним брокером було подало вантажно
-митну декларацію та інші документи, в
якій митна вартість товару становить
0,82 доларів США за 1 кг прокату плоский з
вуглецевої сталі з цинковим покриттям
(товар). Митна вартість товару
визначалася за ціною договору. Однак
відповідач відмовився розмитнювати
товар, вважаючи, що декларантом
занижена його митна вартість, а для
визначення ціни товару використав
відомості із Програмно-інформаційного
комплексу Єдиної автоматизованої
інформаційної системи ДМС України,
тобто застосував шостий (резервний)
метод визначення митної вартості
товару, і встановив ціну металу у
розмірі 1,20 доларів США за 1 кг. Позивач
вважає таке рішення про визначення
митної вартості товарів неправомірним,
оскільки застосування таких
відомостей є неправомірним, а
декларантом представлено всі
необхідні документи, що дають
можливість відповідачу визначити
митну вартість товарів за ціною
договору (за методом № 1), що
передбачена ст. 266 Митного кодексу
України. Вважає, що дії митного органу
щодо спонукання до митного оформлення
товару за ціною згідно з рішенням
митниці суперечить законодавству, у
зв'язку з чим також просить повернути
надміру сплачені платежі - 13 513,05 грн.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали.

Представники відповідача позов
заперечили. Вважають, що Львівська
митниця має правові підстави для
визначення митної вартості ввезеного в
Україну товару за шостим (резервним)
методом, оскільки представленні
декларантом документи не дають
можливості визначити правильність
задекларованої ним митної вартості
товару за методом № 1, відповідно до ст.
266 Митного кодексу України. Крім того,
зазначає, що позивач не надав додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, що стало підставою для
самостійного визначення відповідачем
митної вартості товару. Просить у
позові відмовити.

Головне управління Державного
казначейства у Львівській області
подалов письмові заперечення, з яких
вбачається, що повернення помилково
та/або надмірно сплачених коштів з
бюджету здійснюється за висновками
митних органів або за рішенням суду. На
даний час такі документи йому не
надано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази, Суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

02 грудня 2009 року між фізичною особою-
підприємцем ОСОБА_6 («Покупець») та
Підприємством «Андалузія Сп»
(«Продавець») було укладено контракт №
2009/ЕХ/01 (а.с. 23-24), згідно якого Продавець
зобов'язується продати на умовах цього
контракту товар, а Покупець
зобов'язується придбати у Продавця на
умовах СІР м. Львів (відповідно до
правил ІНКОТЕРМС 2000 р.) товари згідно
накладних документів, які є невід'ємною
частиною Контракту.

На умовах укладеного контракту
ОСОБА_6 придбала прокат плоский з
вуглецевої сталі з цинковим покриттям,
без вмісту дорогоцінних металів,
покритий полімерним покриттям, марка
сталі DX-51D+Z, у рулонах, завширшки 1250 мм.,
товщина листа 0,45 мм; країна походження
Індія (надалі -товар). Вага нетто 22 480 кг.

27.09.2010 р. митним брокером ТзОВ «РАС
ЛОГІСТИК»для митного оформлення
товару було подано вантажно-митну
декларацію (надалі -ВМД) № 209000012/2010/014072.
В графі 42 ВМД вказано сплачену суму за
товар в розмірі 145 798,72 грн., згідно графи
43 вартість визначено за 1 методом (а.с.16).

Митна вартість товару вказана
декларантом на підставі
рахунку-фактури на товар (інвойс) №
FVP/DEX/2010/09/378 від 24.09.2010 р., наданої
продавцем цього товару - Підприємством
«Андалузія Сп», в якій зазначено, що
вартість 1кг бляхи покритої (тобто,
прокату чи металу) становить 0,82 доларів
США, всього 18 433,60 доларів США. (а.с.18).

Згідно прайс-листа від 24.12.2009 р.,
виданого на 2010 р., ціна бляхи
оцинкованої (покритої) залежить від
товщини прокату (0,8-1,1) і складає 820- 1020
доларів США (а.с. 46).

Згідно з заявою продавця,
призначеною на експорт в Україну,
згідно з контрактом укладеним з ОСОБА_6,
підтверджено, що результати механічних
та хімічних характеристик
відповідають виду сталі DX-51D+Z, товщина
0,50;0,70;1,00;2,00; ширина 1250, з різним
покриттям цинку без забезпечення
упаковки (а.с. 47).

Відділом номенклатури та
класифікації товарів Львівської
митниці прийнято рішення про
визначення коду товару та проведення
митного оформлення вантажу за
встановленим ВНКТ кодом товару (а.с. 22).

Посадовими особами відповідача
проведено митний огляд товарів, що
переміщуються за ВМД № 209000012/2010/014072 від
27.09.2010 р. Під час митного оформлення
виникли сумніви у достовірності
заявленої декларантом митної вартості.
У зв'язку із цим було прийнято рішення
про визначення митної вартості товарів
№ 209000006/2010/400105/1 від 27.09.2010 р., згідно
якого сума вартості за одиницю товару,
визначена шостим методом, становить 1,20
доларів США за 1 кг металу. (а.с.20).

27.09.2010 р. митним органом винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 209000012/0/00601, в якій
вказано, що митна декларація не може
бути прийнята, товари не підлягають
митному оформленню, пропуску через
митний кордон України по причині
невірного заповнення графи ВМД № 22, 23,
24, 12, 42, 45, 46, 47 (у зв'язку з невірно
вказаною валютою контракту і валютою
розрахунку) (а.с.17). Цього ж дня картку
було отримано позивачем.

27.09.2010 р. ОСОБА_6 подала начальнику
Львівської митниці заяву про надання
дозволу на випуск у вільний обіг із
застосуванням фінансових гарантій, з
подальшим уточненням заявленої митної
вартості товару -прокат в рулонах,
ущільнювач поліуретановий в рулонах.
Вказано, що гарантійні зобов'язання
будуть надані шляхом сплати до
державного бюджету суми податків та
зборів (обов'язкових платежів) згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом (а.с. 19). Позивач провів
митне оформлення за митною вартістю,
визначеною митним органом, додатково
сплатив до державного бюджету 13513,05
гривень податку на додану вартість.

27.09.2010 р. декларантом оформлено ВМД№
209000012/2010/014100, де в графі 42 вказано ціну
товару 145 798,72, а в графі 45 коригування та
46 статистична звітність -213 363,97, згідно
графи 43 митна вартість визначена за
шостим методом (а.с.15).

ОСОБА_6 з висновками Львівської митниці
щодо митної вартості не погоджується.
Вважає безпідставним використання
інформації з Програмно-інформаційного
комплексу Єдиної автоматизованої
інформаційної системи ДМС України для
визначення митної вартості товару.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що з моменту
укладення міжнародного контракту про
закупівлю металу у продавця товару з
02.12.2009 р. кожного разу при ввезенні
товару на територію України митним
органом застосовувались коди
-прокат плоский з вуглецевої сталі з
цинковим покриттям, без вмісту
дорогоцінних металів, покритий
полімерним покриттям, марка сталі DX-51D,
країна походження Індія, торгівельна
марка Mittal Steel виробника Uttam Steel LTD2, а
також марка сталі DX-51D+Z у рулонах та
72109000 - прокат плоский з вуглецевої
сталі з цинковим покриттям, без вмісту
дорогоцінних металів, марка сталі DX-51D+Z
у рулонах, країна походження
-Європейський Союз, торгівельна марка
Mittal Steel виробника Uttam Steel LTD2.
Декларантом подавались ВМД та
документи до неї. Митним органом не
було витребувано додаткових
документів, які б підтверджували митну
вартість товару, що заявлена
декларантом. Вважає, що це свідчить про
те, що заявлена митним брокером митна
вартість не потребувала додаткових
обґрунтувань та підтверджень,
відповідала реальній вартості товару.

Фактичні обставини справи сторони
визнають. Спір виник щодо
правомірності дій відповідача при
визначенні митної вартості товару з
використанням шостого (резервного)
методу.

Оцінюючи спірні правовідносини та
правомірність оскаржуваного рішення
та дій відповідача, Суд керувався
наступним.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України від 11.07.2002 (надалі -МК України)
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 260 МК України митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до положень цього Кодексу.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Права та обов'язки декларанта, який
декларує митну вартість товару,
визначено ст. 264 МК України. Заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. У разі виникнення потреби в
уточненні заявленої митної вартості
товарів або в разі незгоди декларанта з
митною вартістю, визначеною митним
органом, декларант має право
звернутися до митного органу з
проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

В свою чергу, відповідно до ст. 265 цього
самого Кодексу митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості. Якщо
митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Порядком здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 р. № 339 (надалі -Порядок № 339)
визначено, що контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів під
час проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до ст. 41 МК України шляхом
трьох взаємопов'язаних дій:

1) проведення:

перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766;

усного опитування посадових осіб
підприємств і громадян, а також
консультацій з декларантом з метою
обміну інформацією, що стосується
певної зовнішньоекономічної операції
та впливає на вартість товарів;

митного огляду товарів для визначення
характеристик, які впливають на рівень
їх митної вартості;

2) порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з:

рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;

наявною у митного органу інформацією
про рівень цін на такі товари або
вартість прямих витрат на їх
виробництво, у тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектувальних
виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених
Митним кодексом України та законами з
питань митної справи форм контролю.

З аналізу наведених норм вбачається, що
до компетенції митних органів
відноситься вирішення питання
перевірки та контролю правильності та
обчислення декларантом митної
вартості, а також самостійне її
визначення у встановлених Законом
випадках.

Керуючись п. 2 Порядку № 339, митним
органом були опрацьовані документи,
подані позивачем до митного оформлення
товару (контракт 2009/ЕХ/01 від 02.12.2009 р.,
інвойс, специфікація до інвойсу,
сертифікат про походження товару,
заява відправника Підприємством
«Андалузія Сп»(Варшава) про якісний
склад бляхи, ЦМР № 24092 від 24.09.2010 р.,
експортна ВМД країни відправлення,
пакувальний лист, прас-лист
відправника, завірений в ТПП Польщі,
платіжне доручення в іноземній валюті
на післяплату за товар без посилання у
графі «призначення платежу»на
конкретні рахунки-фактури.

Було проведено порівняння заявленої
позивачем митної вартості товару з
рівнем митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, наявною
у митного органу інформацією про
рівень цін на такі товари, та
встановлено заниження митної вартості
імпортованого товару. Зокрема,
заявлено вартість 0,82 доларів США за 1
кг, в той час як у ціновій базі даних ДМС
України Єдиної автоматизованої
інформаційної системи наявні факти
митного оформлення товару, що
співпадає по коду та найбільш
підходить за описом, по митній вартості
від 1,20 доларів США за 1 кг товару та
вище. Було враховано ціну на товари,
визначену у діапазоні пошуку з 27.06.2010 по
27.09.2010 р. (а.с. 118 -152), з 01.08.2010 р. по 01.09.2010 р.
(а.с.157-163).

Декларант не надав митному органу
документів на обґрунтування меншої
вартості товару, у зв'язку з чим
відповідач на виконання п. 11 Порядку №
339 зобов'язав декларанта подати
документи, що підтверджують таку митну
вартість товару, а саме -калькуляцію
виробництва товарів, документи, що
підтверджують ціну, рахунок-фактуру
про закупівлю товару між виробництвом
та стороною контракту, відправником.

З даною вимогою представник ОСОБА_6
-ОСОБА_7 був ознайомлений 27.09.2010 р., про
що свідчить підпис та дата на
декларації митної вартості. Крім того,
на звороті декларації митної вартості
представником декларанта зроблено
напис «після проведення процедури
проведення консультацій з митним
органом, з митною оцінкою
ознайомлений» (а.с.165-166).

На вимогу митного органу ОСОБА_6 надала
видаткові та податкові накладні, що
стосуються продажу вказаного
металопрокату на внутрішньому ринку
України.

Оскільки, витребовувані документи
митному органу не були надані, 8то
визначення митної вартості оцінюваних
товарів здійснювалось відповідно до
ст.ст. 266, 273 МК України із використанням
резервного методу, що відповідає
принципам та положенням статті VІІ
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
та Угоди про застосування статті VІІ
генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 р.

Відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. № 1766 (надалі - Порядок 1766),
якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

3) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). Якщо митна
вартість не може бути визначена за
методом № 1 згідно з положеннями статті
267 цього Кодексу, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог статей 268
і 269 цього Кодексу. У ході таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Приймаючи самостійне рішення про
визначення митної вартості
імпортованого товару за шостим
(резервним) методом, відповідач
покликається на неможливість
застосування попередніх методів.
Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, Суд керується ст. 267 МК
України, за якою перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.
Відповідно до п. 11 Порядку № 1766 для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості оцінюваних товарів
можуть подаватись, зокрема,
калькуляція собівартості фірми
-виробника, тому вимога митного органу
надати такий документ є правомірною.
Оскільки декларантом не було подано
усіх документів (з урахуванням тих, що
витребовувалися додатково), Суд дійшов
висновку, що відповідач не мав правових
підстав для використання метод № 1 (за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються).

Декларантом не було надано також
інформації про митне оформлення
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів. Представники відповідача
стверджують, що така інформація у
митного органу відсутня, що це
унеможливило використання методів
визначення митної вартості № 2 і № 3.
Оскільки суду не надано доказів, які б
підтверджували, що у митного органу
була інформація про ідентичні чи
подібні (аналогічні) товари, їх
асортимент, фізичні характеристики,
якість та репутація цієї продукції на
ринку, Суд дійшов висновку, що методи №
2 і № 3 не були застосовані правомірно.

Відповідач стверджує, що метод
визначення митної вартості № 4 не був
використаний, оскільки на момент
визначення митної вартості не було
документального підтвердження ціни
одиниці товару, що були продані на
території України з урахуванням ч. 2, 3
ст. 271 МК України. Доказів, які б
спростовували ці твердження Суду не
надано, тому незастосування методу № 4
Суд вважає правомірним.

Відповідач стверджує, що метод
визначення митної вартості № 5 не був
використаний, оскільки відсутнє
документальне підтвердження витрат,
які включаються в ціну товару. Оскільки
ці відомості є в калькуляції
собівартості, яку митному органу не
було надано, Суд вважає, що у митного
органу не було правових підстав для
визначення митної вартості методом № 5.

Відповідно до ст. 273 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267-272 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

Відтак, з урахування наведених вище
норм та фактичних обставин, Львівська
митниця мала передбачені законом
підстави для перевірки правильності
визначення митної вартості товару
декларантом та застосування при цьому
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості, оскільки застосувати
інші методи виявилось не можливим.
Гнучкість застосування шостого методу
визначення митної вартості виявилася у
застосуванні ціни на подібний товар, що
поставлявся у найближчому до дати
поставки періоді, яка найбільш
наближена до мінімальної.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Обгрунтовуючи правомірність своїх
рішень, відповідач покликається на те,
що декларант не надав витребуваних
документів, необхідних для визначення
митної вартості за методом № 1, а для
застосування інших методів, окрім
шостого, не було підстав. В судовому
засіданні ці доводи знайшли
підтвердження.

Оцінюючи зібрані у справі та
досліджені в судовому засіданні
докази, Суд вважає, що дії Львівської
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості товару за методом № 6
були вчинені в межах визначених
Конституцією та законами України
повноважень, у визначений законом
спосіб; вимога надати документи для
визначення правильності митної
вартості товару пов'язана із
здійсненням законних повноважень
митних органів; рішення про визначення
митної вартості товарів від 27.09.2010 року
№ 209000006/2010/400105/1 внесено обґрунтовано,
тобто з урахування обставин, які
свідчать про вжиття відповідачем
заходів до належного визначення митної
вартості товару.

За таких обставин Суд вважає, що вимога
про визнання нечинними рішення про
визначення митної вартості від 27.09.2010
року № 209000006/2010/400105/1, є необґрунтованою.

Інші позовні вимоги - про стягнення та
зобов'язання повернути надмірно
сплачені кошти в сумі 13 513,05 гривень
грунтуються на твердженні про
незаконність рішення про визначення
митної вартості 209000006/2010/400105/1 від 27
вересня 2010 року і мають похідний
характер. За умови, що Судом
встановлена законність зазначеного
рішення від 27.09.2010 року, підстав для
задоволення інших позовних вимог
немає.

За таких обставин Суд вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а в
задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові
не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України,
Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову фізичної
особи -підприємця ОСОБА_6 до Львівської
митниці Державної митної служби
України, Головного управління
Державного казначейства у Львівській
області про визнання неправомірними
дій щодо відмови у застосуванні 1-го
методу визначення митної вартості
товарів, визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів № 209000006/2010/400105/1
від 27 вересня 2010 року, стягнення з
Державного бюджету України за
зобов'язання повернути на
розрахунковий рахунок надмірно
сплачених коштів в сумі 13513,05 гривень, -
відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд Львівський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24
грудня 2010 року.

Суддя
В.М.
Кравчук