Справа № 206/2425/14-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 206/2425/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду в
Самарському районі м. Дніпропетровська

на постанову Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду в
Самарському районі м. Дніпропетровська
про визнання неправомірним та
скасування рішення про відмову в
призначенні пенсії за вислугу років, та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
в Самарському районі м.
Дніпропетровська, в якому просила
визнати протиправним та скасувати
рішення Комісії Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська №15 від 27 лютого 2014
року, яким було відмовлено в
призначенні пенсії за вислугу років
ОСОБА_1, 1960 р.н. в зв'язку з тим, що з 01
лютого 2005 року по 31 серпня 2013 року
згідно з записами у трудовій книжці
працювала на посаді викладача в
Дніпропетровському медичному училищі
Придніпровської залізниці, яке з 26
січня 2006 року було перейменоване в
Державний навчальний заклад
«Дніпропетровське медичне училище», а
з 16 квітня 2009 року було реорганізоване
шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду в Самарському районі м.
Дніпропетровська призначити пенсію за
вислугою років ОСОБА_1, 1960 р.н. з моменту
звернення.

Постановою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 червня
2014 року позов задоволено. Визнано
неправомірним рішення Управління
Пенсійного фонду в Самарському районі
м. Дніпропетровська №15 від 27 лютого 2014
року щодо відмови в призначенні пенсії
за вислугу років ОСОБА_1, 1960 року
народження. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду в Самарському районі
м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1,
1960 року народження, з дати звернення - 05
грудня 2013 року пенсі. за вислугою років.

Постанова суду мотивована тим, що
постановою КМУ України від 04 листопада
1993 року №909 встановлений перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугою років. Згідно з
вказаною постановою для вищих
навчальних закладів І-ІІ рівнів
акредитації, до яких відносилося
Дніпропетровське медичне училище
Придніпровської залізниці
встановлюються посади директорів, їх
заступників з навчально-виховної,
навчальної, виховної,
навчально-виробничої роботи. Оскільки
позивач працювала на посаді заступника
директора з питань гуманітарної освіти
та виховної роботи, та виконувала
педагогічне навантаження, вона має
право на призначення пенсії за
вислугою років.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
якщо училище в якому працювала позивач,
не було структурним підрозділом вищого
навчального закладу -
Дніпропетровської медичної академії,
то до стажу, який дає право на пенсію за
вислугою років, зараховуються періоди
роботи в училищі на посадах викладача
та заступника директора з
навчально-виробничої роботи. Посада
завідуючої практичним навчанням у
вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів
акредитації Переліком не передбачена.
Також Переліком не передбачена посада
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що відповідно до трудової
книжки ОСОБА_1 працювала в
Дніпропетровському медичному училищі
№2 з 01 серпня 1988 року - викладачем
внутрішніх хвороб з доглядом за хворим,
з 08 вересня 1989 року по 31 серпня 1993 року -
завідуючою практичним навчанням, з 01
вересня 1993 року по 31 липня 2001 року -
заступником директора з
навчально-виробничої роботи, з 01 серпня
2001 року по 12 листопада 2002 року на посаді
завідуючої аптекою «+36,6» ТОВ
«Південінтертранс», з 01 лютого 2005 року
по 31 серпня 2013 року - заступником
директора з питань гуманітарної освіти
та виховної роботи на посаді викладача
в Дніпропетровському медичному
училищі Придніпровської залізниці, яке
з 26 січня 2006 року було перейменоване в
Державний навчальний заклад
«Дніпропетровське медичне училище», а
з 16 квітня 2009 року було реорганізоване
шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії.

05 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
за призначенням пенсії за вислугу
років.

27 лютого 2014 року засіданням комісії по
розгляду питань, зв'язаних з
призначенням та перерахунком пенсії
було відмовлено у призначенні пенсії
за вислугою років в зв'язку з тим. що з 01
лютого 2005 року по 31 серпня 2013 року,
згідно з записами у трудовій книжці
працювала на посаді викладача в
Дніпропетровському медичному училищі
Придніпровської залізниці, яке з 26
січня 2006 року було перейменоване в
Державний навчальний заклад
«Дніпропетровське медичне училище», а
з 16 квітня 2009 року було реорганізоване
шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії,
що підтверджується витягом з протоколу
№15 (а.с.11).

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
5 листопада 1991 року №1788-ХІІ право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
вищу освіту» технікум (училище) - вищий
навчальний заклад акредитації або
структурний підрозділ вищого
навчального закладу ІІІ або ІV рівня
акредитації, який провадить освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
певної вищої освіти та кваліфікації за
кількома спорідненими
спеціальностями, і має відповідний
рівень кадрового та
матеріально-технічного забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років" (із змінами
внесеними постановою уряду від 26
вересня 2002 року №1436) встановлено, що у
Вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів
акредитації, професійно-технічних
навчальних закладах право на пенсію за
вислугу років мають особи, які
працювали на посадах директорів, їх
заступників з начально-виховної роботи
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої роботи, старших
майстрів виробничого навчання,
майстрів виробничого навчання,
викладачів, педагогів професійного
навчання, практичних психологів,
соціальних педагогів, керівників
гуртків, секцій, студій та інших форм
гурткової роботи.

Як вбачається з записів трудової
книжки ОСОБА_1 працювала: з 01 лютого 2005
року по 31 серпня 2013 року - заступником
директора з питань гуманітарної освіти
та виховної роботи та на посаді
викладача в Дніпропетровському
медичному училищі Придніпровської
залізниці, яке з 26 січня 2006 року було
перейменоване в Державний навчальний
заклад «Дніпропетровське медичне
училище», а з 16 квітня 2009 року було
реорганізоване шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні
періоду його роботи на посаді
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи, та на посаді викладача,
відповідач вказує на те, Посада
завідуючої практичним навчанням у
вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів
акредитації Переліком не передбачена.
Також Переліком не передбачена посада
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи.

Між тим, листом Міністерства освіти
України №1/9-181 від 26.04.99 р. на виконання
рішення колегії Міністерства освіти
України від 28.10.98р. N14/6-8 "Про стан та
проблеми національно-громадянського
виховання у вищих навчальних закладах
України" п.3.2.3 Міністерство освіти
підготувало орієнтовний перелік
функцій проректора (заступника
директора) вищого навчального
закладу з питань гуманітарної освіти
та виховання і рекомендувало для
практичного використання в роботі
закладу.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи норми статті 46 Конституції
України, що посада заступника
директора з гуманітарної освіти та
виховної роботи не передбачена
Переліком, не може бути підставою для
відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
призначення пенсії за вислугою років,
оскільки заступник директора з
гуманітарної освіти та виховної роботи
підпорядкований безпосередньо
керівникові (ректору, директору) вищого
навчального закладу та спільно із
заступником директора з навчальної
роботи організовує викладання
гуманітарних дисциплін.

Щодо неврахування відповідачем стажу
роботи ОСОБА_1 на посаді викладача за
період з 01 вересня 2010 року по 31 серпня
2013 року що дає право на пенсію за
вислугою років, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 року №909 "Про
переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугою років»
передбачено, що у Вищих навчальних
закладах І-ІІ рівнів акредитації,
професійно-технічних навчальних
закладах право на пенсію за вислугу
років мають особи, які працювали,
зокрема, на посаді викладача.

Таким чином, Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська неправомірно не
врахувало роботу позивача на посаді
викладача до стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугою років.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в Самарському районі
м. Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 26 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.В. Сафронова