Справа № 826/11562/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2014 року № 826/11562/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,
суддів: Іщука І.О., Катющенка В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Аерофлот - російські
авіалінії»доДержавної авіаційної
служби Українитретя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача: Державне підприємство
«Обслуговування повітряного руху
України»провизнання нечинною та
скасування постанови №000392 від 09 липня
2014 року,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2014 року Відкрите акціонерне
товариство «Аерофлот - російські
авіалінії» (далі по тексту - позивач,
ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії»)
звернулося до суду з позовом до
Державної авіаційної служби України
(далі по тексту - відповідач,
Державіаслужба України) про визнання
нечинною та скасувати постанову №000392
від 09 липня 2014 року про накладення
штрафу за правопорушення у галузі
цивільної авіації.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про
зміну підстав адміністративного
позову, мотивовані тим, що відповідачем
порушено вимоги Порядку накладення та
стягнення штрафів за порушення вимог
законодавства на повітряному
транспорті, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України
від 26 грудня 2011 року №637 (далі по тексту
- Порядок №637) під час оформлення
протоколу №000392 від 26 червня 2014 року, що
став підставою для розгляду справи про
правопорушення у галузі цивільної
авіації та винесення оскаржуваної
постанови, а саме, протокол складений
державним інспектором Державіаслужби
України Князєвим А.М., при цьому зміст
протоколу не містить інформації про те,
на якій посаді працює державний
інспектор, який склав відповідний
протокол; за яким саме напрямом працює
державний інспектор, який склав
протокол; чи передбачає посадова
інструкція, на підставі якої діє
відповідний державний інспектор,
повноваження щодо складання протоколу
та розгляду справи щодо суб'єкта
авіаційної діяльності у разі
здійснення ним правопорушення у галузі
цивільної авіації, передбаченого саме
положеннями пунктів 56 та 118 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Положення про
використання повітряного простору
України» від 29 березня 2002 року №401; на
підставі якого спеціального завдання
на проведення перевірки відповідним
державним інспектором було складено
протокол.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку №637
особа, яка вчинила правопорушення, має
право подати в протокол пояснення і
зауваження щодо його змісту, а також
викласти мотиви своєї відмови від його
підписання та робити заяви і подавати
клопотання. Однак, відповідач не
повідомив позивача про факт вчинення
ним правопорушення у галузі цивільної
авіації і не надав можливість бути
присутнім під час складання протоколу
та надати відповідні пояснення або
заперечення.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку №637
протокол складається у двох
примірниках, перший примірник
протоколу вручається під розписку
керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта авіаційної
діяльності чи надсилається
рекомендаційним листом. Другий
примірник надсилається до
Державіаслужби України. Позивач
звернув увагу, що відповідач не
направив примірник протоколу на адресу
позивача одночасно з відправленням
другого примірника протоколу на адресу
Державіаслужби України. 14 липня 2014 року
саме представництво позивача в
Україні, а не позивач отримало копію
протоколу №000392 разом з постановою
№000392 від 09 липня 2014 року про накладення
штрафу за правопорушення в галузі
цивільної авіації.

Окрім того, протокол №000392 складено
щодо ВАТ «Аерофлот», при цьому, як
свідчить інформація, викладена в
Свідоцтві Московської реєстраційної
палати №320.175 від 21 червня 1994 року,
суб'єктом авіаційної діяльності
виступає саме ВАТ «Аерофлот - російські
авіалінії», а не ВАТ «Аерофлот».

Крім того, на думку позивача,
відповідачем не дотримано вимоги
пункту 4.3 Порядку №637 під час виявлення
факту правопорушення у галузі
цивільної авіації, оскільки з боку
відповідача не проводилась планова чи
позапланова перевірка, відповідно,
відсутній акт перевірки, що
унеможливлює розгляд справи про
накладення стягнення Головою
Державіаслужби України або його
заступниками, як це передбачено
пунктом 5 названого Порядку.

Також, як стверджував позивач,
відповідачем порушено вимоги чинного
законодавства України щодо порядку
розгляду справ про правопорушення у
галузі цивільної авіації, оскільки
постанова про накладення стягнення
(накладення штрафу за правопорушення у
галузі цивільної авіації) оформляється
за рішенням Комісії з розгляду справ
про правопорушення у галузі цивільної
авіації та порушення вимог
законодавства на повітряному
транспорті, що діє відповідно до
Положення про Комісію з розгляду справ
про правопорушення у галузі цивільної
авіації та порушення вимог
законодавства на повітряному
транспорті, затвердженого наказом
Державіаслужби України від 16 лютого 2012
року №121 «Про створення Комісії з
розгляду справ про правопорушення у
галузі цивільної авіації та порушення
вимог законодавства на повітряному
транспорті», проте, як свідчать
матеріали справи, постанова №000392 була
оформлена без відповідного рішення
Комісії.

Окрім того, постанова №000392 винесена
щодо ВАТ «Аерофлот», ідентифікаційний
код якого , однак суб'єктом
авіаційної діяльності є ВАТ «Аерофлот -
російські авіалінії», основний
державний реєстраційний номер якого
661, що підтверджується Свідоцтвом
про внесення запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб про
юридичну особу, зареєстровану до 01
липня 2002 року. Тобто, постанова №000392
винесена щодо юридичної особи, яка не є
суб'єктом авіаційної діяльності, а отже
на неї не може бути накладено штраф за
правопорушення у галузі цивільної
авіації.

Також, позивачем зауважено, що в
постанові №000392 зазначено, що позивач
порушив правила та порядок
використання повітряного простору
України, виконуючи рейс АFL 1827 01 квітня
2014 року без відповідно дозволу та
заявки на використання повітряного
простору з закритого аеродрому
«Сімферополь», з чим позивач не
погоджується.

Відповідно до статті 29 Повітряного
кодексу України використання
повітряного простору України
здійснюється на підставі дозволів, що
видаються органами об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху
відповідно до порядку, визначеного
Положенням про використання
повітряного простору України.

Відповідно до пункту 74 Положення про
використання повітряного простору
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
березня 2002 року №401 (далі по тексту -
Положення №401) дозвіл на виконання
польотів видається Державіаслужбою
щодо здійснення внутрішніх та
міжнародних регулярних польотів з
посадкою (вильотом) в Україні (з
України).

Аналогічне положення міститься і в
пункті 2.1 Правил надання експлуатантам
дозволів на виліт з аеропортів України
та приліт до аеропортів України,
затверджених наказом Державної служби
України з нагляду за забезпеченням
безпеки авіації, Міністерства оборони
України від 28 листопада 2005 року №897/703
(далі по тексту - Правила №897/703).

Відповідно до пункту 2.5 Правил №897/703
Департамент авіаційних перевезень та
ліцензування Державіаслужби мережами
зв'язку надсилає експлуатанту -
заявнику повідомлення про
затвердження розкладу руху повітряних
суден.

Мережею зв'язку є система авіаційного
фіксованого електрозв'язку («AERONAUTICAL FIXED
TELECOMMUNICATION NETWORK» - АFTN). Передача
інформації в мережі АFTN
регламентується Правилами
аеронавігаційного обслуговування
Міжнародної організації цивільної
авіації (ІСАО) «Організація
повітряного руху» Dос. 4444, а також
Додатком №10 до Конвенції про
міжнародну цивільну авіацію 1944 року.

Мережа АFTN використовується органами
управління повітряним рухом та
авіапідприємствами цивільної авіації
(аеропортами, авіакомпаніями,
агентствами повітряного сполучення,
метеорологічними службами тощо) для
прийому та передачі аеронавігаційної
та метеорологічної інформації, планів
польотів, оперативної інформації про
рух повітряних суден та іншої
виробничої інформації.

Відповідно до пункту 60 Положення №401
розклад регулярних міжнародних
польотів цивільних повітряних суден
експлуатантів України та іноземних
експлуатантів затверджується
Державіаслужбою та надсилається до
Украероруху (Украероцентру) та органів
управління Повітряних Сил Збройних Сил
не пізніше ніж за 20 діб до введення його
в дію. При цьому, позивач повинен
керуватися положеннями Gen 1.2 «Приліт,
транзит та виліт повітряних суден АІП
України» під час здійснення
міжнародних польотів на територію, з
території або над територією України.
Відповідно до пункту 4 Gen 1.2.1 «Загальні
положення АІП України» дозвіл на
виконання міжнародних польотів в
повітряному просторі України
видається Державною авіаційною
адміністрацією (Державіаслужбою).

Державіаслужба телефонограмою надала
дозвіл позивачу здійснювати регулярні
рейси з 30 березня 2014 року по 25 жовтня 2014
року, зокрема рейс AFL 1827 Сімферополь (UKFF)
(23.25) - Москва (UUEE) (01.35/+1).

На виконання вимог пункту 3.5 Gen 1.2.2
«Польоти за розкладом АІП України»
позивач направив РПЛ в ІFPS Євроконтролю
відповідно до вимог пункту ЕNR 1.10.1 АІП
України.

Відповідно до пункту 5 Gen 1.2.2 «Польоти за
розкладом АІП України» експлуатанти
мають право виконувати регулярні
польоти в Україну лише після отримання
підтвердження з Державіаслужби про
затвердження розкладу та
підтвердження від ІFPS Євроконтролю про
отримання переліку РПЛ.

Позивач виконав 01 квітня 2014 року рейс AFL
1827 згідно з РПЛ, що був направлений в ІFPS
Євроконтролю.

У відповідності з пунктами 56, 57
Положення №401 за допомогою телефонного
зв'язку позивач направив заявку на
використання повітряного простору. При
цьому, 17 березня 2014 року позивач о 18:36
отримав телефонограму про те, що
аеродром «Сімферополь» повністю
готовий до обслуговування повітряних
суден та пасажирів; в районі аеродрому
«Сімферополь» повністю забезпечено
УПР; загроза безпеці пасажирам та
членам екіпажу відсутня, що дозволило
виконати рейс під час дії НОТАМ А0482/14,
що діяв з 18:00 27 березня 2014 року по 23:59 26
червня 2014 року, оскільки позивач станом
на 01 квітня 2014 року телефонограм про
закриття аеродрому «Сімферополь» не
отримував.

Окрім вищевикладеного, позивач
вказував на те, що в постанові №000392
вказано на порушення позивачем пункту
118 Положення №401, при цьому не
зазначено, який саме підпункт
названого пункту порушено.

Позивачем зауважено також, що в
порушення частини 2 пункту 118 Положення
№401 відсутні докази проведення
розслідування по випадку порушення
порядку використання повітряного
простору.

Зокрема, позивач зауважив, що
відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження здійснення
рейсу AFL 1827 без відповідного дозволу та
заявки, зокрема арештованого носія
засобу об'єктивного контролю (ЗОБ), як
це передбачено положеннями Інструкції
про розслідування порушень порядку
використання повітряного простору
України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України,
Міністерства оборони України від 27
січня 2003 року №50/18 (далі по тексту -
Інструкція №50/18).

З урахуванням всього наведеного,
позивач вважає, що при виконанні 01
квітня 2014 року рейсу AFL 1827 ним не було
допущено порушень використання
повітряного простору України.

Під час проведення попереднього
судового засідання 18 серпня 2014 року
протокольною ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог на стороні
відповідача залучено Державне
підприємство «Обслуговування
повітряного руху України».

У судових засіданнях представники
позивача підтримали позов та просили
його задовольнити з викладених в ньому
і в письмових доповненнях підстав.

Відповідач позов не визнав.
Заперечуючи проти позовних вимог,
наголошував на тому, що Державною
авіаційною службою України на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені статтями 128 та 129
Повітряного кодексу України 09 липня 2014
року розглянуто справу про
правопорушення в галузі цивільної
авіації авіакомпанією «Аерофлот» та
відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 1
статті 127 Повітряного кодексу України
за порушення правил та порядку
використання повітряного простору
України застосовані фінансові санкції
у вигляді штрафу в розмірі восьми тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

При розгляді справи Державіаслужбою
були враховані усі обставини, що мали
значення для прийняття оскаржуваної
постанови. Зокрема, за результатами
перевірки інформації, викладеної у
протоколі від 26 червня 2014 року №000392 та
телеграмі Украероцентру ТЛГ №020415
встановлено, що 01 квітня 2014 року
повітряне судно (ПС) авіакомпанії
«Аерофлот», виконуючи рейс AFL 1827,
порушило правила та порядок
використання повітряного простору
України, здійснивши політ через
заборонену зону повітряного простору
України. При встановлені цього
порушення враховані наступні
обставини.

Так, Державіаслужбою України, за
поданням Украероцентра, згідно зі
статтею 30 Повітряного кодексу України
та пунктом 101 розділу VII Положення №401
встановлено заборону на використання
повітряного простору на період з 17:00 28
березня 2014 року по 23:59 28 червня 2014 року
над півостровом Крим в межах координат
відповідно до доданої до заперечень
карти. В зв'язку з наведеними
обставинами, відповідно до вимог
Додатку 15 до Конвенції про міжнародну
цивільну авіацію 1944 року (далі по
тексту - Додаток 15) та Doc. 8126 IКАО
«Руководство по службам
аэронавигационной информации» (далі по
тексту - Doc. 8126), які є обов'язковими як
для України, так і для Російської
Федерації, згідно зі статями 37 та 38
вищезазначеної Конвенції та Правил
обслуговування аеронавігаційною
інформацією, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 01
липня 2004 року №564 (далі - Правила №564)
виданий й опублікований NОТАМ А0520/14.
Вимоги до змісту, правил видачі та
випуску NОТАМ уніфіковані для всіх
країн, що приєдналися до Конвенції про
міжнародну цивільну авіацію 1944 року та
містяться в Додатку 15 та Dос. 8126.

Отже, станом на 01 квітня 2014 року над
півостровом Крим була встановлена
заборона використання повітряного
простору (заборонена зона), про що
свідчить опублікована в NОТАМ А0520/14
інформація.

Згідно з розділом 1.1 «Определения»
Глави 1 Додатку 15 «Запретная зона
воздушное пространство установленных
размеров над территорией или
территориальными водами государства, в
пределах которого полеты воздушных
судов запрещены». Таке ж положення
міститься в Главі 1 «Определения»
Додатку 2 до Конвенції про міжнародну
цивільну авіацію 1944 року «Правила
полетов». Разом з цим, відповідно до
пункту 2.1.1 розділу 2.1 Глави 2 Додатка 2
«Правила полетов распространяются на
воздушные суда имеющие национальные и
регистрационные знаки
Договаривающегося государства,
независимо от их местонахождения, при
условии, что эти правила не
противоречат правилам, опубликованным
государством, осуществляющим
юрисдикцию над пролетаемой
территорией».

Авіакомпанія «Аерофлот» та льотний
екіпаж ПС, яке виконувало рейс АFL 1827
були обізнані про дію NОТАМ А0520/14,
оскільки відповідно до глави 8 Додатку
15 «...на любом аэродроме / вертодроме
обычно используемом для выполнения
международных полетов, персоналу,
связанному с производством полетов,
включая летные экипажи и службы,
ответственные за предполетную
информацию, предоставляется
аэронавигационная информация,
необходимая для обеспечения
безопасности, регулярности и
эффективности аэронавигации и
касающаяся этапов маршрутов,
начинающихся от данного аэродрома
вертодрома. Членам летного экипажа
предоставляется краткая аннотация
действующих NOTAM, имеющих
эксплуатационное значение, и другая
информация срочного характера в форме
составленных открытым текстом
бюллетеней предполетной информации
(РІВ)».

Разом з цим, NOTAM А0520/14 має у своєму
тексті у полі визначення цілі літери
NВО, що відповідно до Додатку А глави 6
Dос. 8126 ІКАО «Руководство по службам
аэронавигационной информации»
означає, що NOTAM відібрано для негайного
оповіщення експлуатантів повітряних
суден, для включення в РІВ та
стосується виконання польотів. Також
зазначено відповідачем, що служба
аеронавігаційної інформації
Російської Федерації (ГУП ЦАИ ГА РФ)
отримує аеронавігаційну інформацію
від служби аеронавігаційної
інформації України (САІ), що
підтверджується листом Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху від 21 серпня 2014 року
№1.14-112. Крім того, відповідно до пункту
2.3.2 розділу 2.3 Глави 2 Додатку 2 «До
начала полета командир воздушного
судна знакомится со всей имеющейся
информацией, касающейся
запланированной операции».

Щодо встановлення юридичної особи -
суб'єкта авіаційної діяльності, ПС
якого здійснило політ через заборонену
зону, відповідач звернув увагу на
наступне. Трилітерний індекс АFL
авіакомпанії «Аерофлот» присвоєно
Міжнародною організацією цивільної
авіації (ІКАО), що зафіксовано в Dос.
8585/166 ИКАО «Условные обозначения
летно-эксплуатационных агентств,
авиационных органов и служб». Під даним
індексом рейс може виконувати лише та
авіакомпанія, якій він був присвоєний.
Під індексом АFL рейси виконуються
тільки авіакомпанією «Аерофлот».

Відповідно до статті 11 Конвенції про
міжнародну цивільну авіацію 1944 року та
частини першої статті 8 Угоди між
Урядом України та Урядом Російської
Федерації про повітряне сполучення і
співробітництво в галузі повітряного
транспорту до повітряних суден
авіакомпанії «Аерофлот» під час їх
перебування на території України
застосовуються закони та правила
України, які регулюють приліт і виліт з
її території повітряних суден, що
здійснюють міжнародні польоти, або
експлуатацію чи навігацію цих
повітряних суден.

Враховуючи вищезазначене, при
винесенні постанови №000392 було
встановлено, що авіакомпанія
«Аерофлот» 01 квітня 2014 року, виконуючи
рейс АFL 1827, не мала права здійснювати
проліт в забороненій зоні над
півостровом Крим. Авіакомпанія
«Аерофлот» навмисно порушила NOTAM А0520/14,
оскільки зазначений NOTAM був
затверджений та опублікований в
порядку, встановленому міжнародними
нормами та законодавством України,
відповідно, доведений до відома
авіакомпанії «Аерофлот».

Щодо процедурних питань, на порушення
яких зважав позивач в заяві про зміну
підстав позову, відповідач зазначив, що
Державіаслужба листом від 10 липня 2014
року №110-7645 направила до
представництва Аерофлоту в місті Києві
примірники протоколу та постанови про
правопорушення в сфері цивільної
авіації. Всі протоколи було складено
державним інспектором Державіаслужби
у чіткій послідовності та у
відповідності до Порядку №637. У той же
час, названий Порядок не передбачає, що
порушнику має надаватись протокол про
правопорушення в галузі цивільної
авіації, адже в протоколі зафіксовано
факт правопорушення, предметом же
оскарження є постанова. Крім того,
відповідач зазначив, що відповідно до
пункту 4.3 Порядку №637 факти
правопорушень, визначених у статті 127
Повітряного кодексу України,
виявляються державними інспекторами
та особами, уповноваженими на
проведення перевірок посадовими
особами Державіаслужби шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок, а також керівниками
аеропортів, начальниками служб
авіаційної безпеки та їх заступниками,
під час виконання ними посадових
обов'язків. Даний пункт регламентує
саме порядок виявлення факту
правопорушення, тобто яким чином його
має бути виявлено. Так, відповідно до
пункту 121 Положення №401 інформація про
факти порушення порядку використання
повітряного простору невідкладно
доводиться до Державіаслужби. Отже,
одним із можливих шляхів виявлення
факту правопорушення є його виявлення
державними інспекторами під час
виконання ними посадових обов'язків.
При цьому, перелік можливих документів,
які подаються разом з протоколами
правопорушення згідно з пунктом 5.3
Порядку №637, не є вичерпним. В даному
випадку факт правопорушення
підтверджений телеграмою
Украероцентру.

З приводу Комісії з розгляду справ про
правопорушення у галузі цивільної
авіації порушень вимог законодавства
на повітряному просторі, відповідач
вказував на те, що процедура накладення
стягнень врегульована Порядком №637, в
якому нічого не вказано про створення в
Державіаслужбі Комісії з розгляду
справ про правопорушення.

Головою Державіаслужби 16 лютого 2012
року дійсно видано наказ №121, яким
затверджено Положення про Комісію з
розгляду справ про правопорушення у
галузі цивільної авіації та порушень
вимог законодавства на повітряному
просторі.

Відповідно до пункту 11 Положення про
Державну авіаційну службу України,
затвердженого указом Президента
України від 06 квітня 2011 року №398, для
розгляду наукових рекомендацій та
проведення фахових консультацій з
основних питань діяльності у
Державіаслужбі можуть утворюватися
постійні або тимчасові консультативні,
дорадчі органи. Пунктом 1 Положення про
Комісію визначено, що вона є постійно
діючим дорадчим органом
Державіаслужби. Таким чином, рішення
Комісії не є обов'язковим, а носить
рекомендаційний характер для
посадової особи, яка розглядає справу
про правопорушення в галузі цивільної
авіації та приймає відповідне рішення.

Щодо доводів позивача стосовно
безпідставності висновку
Державіаслужби про відсутність
дозволу на використання повітряного
простору, відповідач наголосив на тому,
що відповідно до пункту 75 Положення №401
дозвіл на використання повітряного
простору України видається
Украероцентром або РДЦ на підставі
відповідної заявки, після отримання
дозволу на виконання польотів. Тобто,
розрізняються поняття: дозвіл на
виконання польотів та дозвіл на
використання повітряного простору. В
оскаржуваній постанові мова йде про
дозвіл на використання повітряного
простору. Відповідач вважає
безпідставним посилання позивача на
телефонограму Голови правління ПАТ МА
«Сімферополь» Плаксіна С.В. про те, що
аеродром готовий до обслуговування ПС
та пасажирів, як на дозвіл на
використання повітряного простору,
оскільки дана телеграма є
інформаційною і в ній не йдеться про
надання будь-якого дозволу.

У той же час, відповідно до пункту 76
Положення №401, отримавши заявку на
використання повітряного простору,
саме Украероцентр та РДЦ приймають
відповідне рішення, про що інформують
заявника, а не керівник аеропорту.

Щодо необхідності проведення
Державіаслужбою розслідування по
кожному факту порушення порядку
використання повітряного простору
України, на що звертав увагу позивач,
відповідач вказав на норми положень
частини 1 статті 9 та частини 1 статті 119
Повітряного кодексу України, згідно з
якими розслідування авіаційних подій
та інцидентів з цивільними повітряними
суднами і літальними апаратами України
та іноземними цивільними повітряними
суднами, які сталися на території
України, а також порушення вимог щодо
використання повітряного простору
України здійснює спеціалізована
експертна установа з розслідування
авіаційних подій, що утворюється та
статус якої визначається Кабінетом
Міністрів України. При цьому зауважив,
що пунктом 1 Прикінцевих та перехідних
положень Повітряного кодексу України
встановлено, що до 1 січня 2012 року
функції експертної установи з
розслідування авіаційних подій
здійснює уповноважений орган з питань
цивільної авіації (Державіаслужба).
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 березня 2012 року №228 утворено
Національне бюро з розслідування
авіаційних подій та інцидентів з
цивільними повітряними суднами.
Пунктом 3 Положення про Національне
бюро визначено, що воно є державною
спеціалізованою експертною установою
з розслідування авіаційних подій та
інцидентів з цивільними повітряними
суднами. Тобто, розслідування по
кожному факту порушення порядку
використання повітряного простору
України проводить Національне бюро, а
не Державіаслужба.

З урахуванням всього вищевикладеного,
відповідач вважає позов
необґрунтованим, а відтак таким, що не
підлягає задоволенню.

З огляду на неявку в судове засідання
представника третьої особи, яка згідно
вимог Кодексу адміністративного
судочинства України є такою, що
належним чином повідомлена про розгляд
справи, а також беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд на підставі частини 6
статті 71, частини 4 та 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядає справу у порядку письмового
провадження на основі наявних у справі
доказів.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду і вирішення справи по суті,
суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, за наслідками
перевірки інформації, викладеної у
протоколі про правопорушення у галузі
цивільної авіації від 26 червня 2014 року
№000392 та телеграмі Украероцентру ТЛГ
№020415 Державна авіаційна служба
України встановила порушення ВАТ
«Аерофлот - російські авіалінії»
правил та порядку використання
повітряного простору України при
виконанні 01 квітня 2014 року о 23:04 год.
рейсу АFL 1827, здійснивши політ через
заборонену зону повітряного простору
України без відповідно дозволу та
заявки на використання повітряного
простору з закритого аеродрому
«Сімферополь», що є порушенням статті 29
Повітряного кодексу України, пунктів 56
та 118 Положення №401.

На підставі абзацу 4 пункту 1 частини 1
статті 127, статей 127-130 Повітряного
кодексу України Державна авіаційна
служба України прийняла постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
галузі цивільної авіації від 09 липня 2014
року №000392, якою на ВАТ
«Аерофлот-російські авіалінії»
накладено штраф у розмірі 136000,00 грн.

Позивач, вважаючи зазначену постанову
про накладення штрафу за
правопорушення у галузі цивільної
авіації протиправною, такою, що порушує
його права та законні інтереси,
звернувся до суду за їх захистом з
даним адміністративним позовом, при
вирішенні якого суд виходить з такого.

Правові основи діяльності в галузі
авіації встановлює Повітряний кодекс
України від 19 травня 2011 року №3393-VІ з
наступними змінами та доповненнями у
відповідній редакції на час виникнення
спірних правовідносин (далі по тексту -
ПК України).

Державне регулювання діяльності в
галузі авіації та використання
повітряного простору України
спрямоване на гарантування безпеки
авіації, забезпечення інтересів
держави, національної безпеки та
потреб суспільства і економіки у
повітряних перевезеннях та авіаційних
роботах.

Відповідно до частини 2 статті 4 ПК
України державне регулювання
діяльності в галузі авіації та
використання повітряного простору
України полягає у формуванні державної
політики та стратегії розвитку,
визначенні завдань, функцій, умов
діяльності в галузі авіації та
використання повітряного простору
України, застосуванні заходів безпеки
авіації, прийнятті
загальнообов'язкових авіаційних
правил України, у здійсненні
державного контролю за їх виконанням
та встановленні відповідальності за їх
порушення.

Відповідно до пункту 93 розділу VII
Положення №401 в окремих частинах
повітряного простору встановлюються
заборона або обмеження на його
використання, які публікуються в
документах з аеронавігаційної
інформації та/або включаються до плану
використання повітряного простору.
Форма та зміст плану використання
повітряного простору визначаються
інструкцією з управління
використанням повітряного простору.

Встановлення заборони та обмежень
передбачає визначення частини
повітряного простору, використання
якої забороняється або обмежується
відповідно до умов, визначених
Украероцентром або РДЦ.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі телеграми Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України
(Украероцентр) від 28 березня 2014 року,
погодженої з Міністерством оборони
України, відповідно до статті 9
Чиказької конвенції про міжнародну
цивільну авіацію, з урахуванням
рекомендацій пункту 10.3 документа ІСАО
Dос. 9554 «Керівництво щодо заходів
безпеки, що застосовуються у зв'язку з
військовою діяльністю, потенційно
небезпечною для здійснення польотів
цивільних повітряних суден», з метою
забезпечення безпеки польотів,
Державною авіаційною службою України
згідно зі статтею 30 ПК України та
пунктом 101 розділу VII Положення №401
встановлено заборону на використання
повітряного простору над півостровом
Крим в межах координат, згідно наявної
у матеріалах справи карти, з 17 год. 00 хв.
28 березня 2014 року по 23 год. 59 хв. 28 червня
2014 року.

Відповідно до підпункту «n» пункту 5.1.1.1
розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до
Конвенції про міжнародну цивільну
авіацію 1944 року «Службы
аэронавигационной информации» та Dос.
8126 ІСАО «Руководство по службам
аэронавигационной информации», які є
обов'язковими як для України, так і для
Російської Федерації згідно зі статями
37 та 38 вказаної Конвенції, та згідно з
абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 Правил
обслуговування аеронавігаційною
інформацією, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 01
липня 2004 року №564, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 23 липня
2004 року за №913/9512 (далі по тексту -
Правила №564) заборонені зони
встановлюються шляхом видачі та
опублікування повідомлень NОТАМ.

На підставі вищезазначених норм
Державіаслужбою України був виданий
NОТАМ А0520/14.

Вимоги до змісту, правил видачі та
випуску NОТАМ уніфіковані для всіх
країн, що приєднались до Конвенції про
міжнародну цивільну авіацію 1944 року та
містяться у Додатку 15 та Dос. 8126.

Відповідно до пункту 5.1.1 Додатку 15:
«NОТАМ составляется и издается
незамедлительно в тех случаях, когда
подлежащая распространению информация
носит временный и непродолжительный
характер, или в случае введения в
срочном порядке важных с
эксплуатационной точки зрения
постоянных изменений или временных
изменений, носящих долгосрочный
характер, исключая обширный текстовой
и/или графический материал».

Згідно пункту 5.2.2 Додатку 15: «Текст
NОТАМ составляется с использованием
значений/единообразной сокращенной
фразеологии, предписанных для кода
NОТАМ ИКАО, дополненного за счет
сокращений ИКАО, индексов,
определителей, указателей, позывных,
частот, цифр и открытого текста.
Подробный инструктивный материал по
подготовке NОТАМ, содержится в
документе Dос. 8126».

Пунктом 5.2.2.1 Додатку 15 визначено, що
«NОТАМ отбирается для международной
рассылки, в части, содержащие открытый
текст, включается текст на английском
языке».

NОТАМ є складовою частиною об'єднаного
пакета аеронавігаційної інформації,
визначення якого міститься в розділі 1.1
«Определения» Глави 1 Додатку 15.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1
глави 2 Правил №564, аеронавігаційна
інформація затверджується
Державіаслужбою України та
публікується САІ.

Зважаючи на наведене, в період з 17 год. 00
хв. 28 березня 2014 року по 23 год. 59 хв. 28
червня 2014 року над півостровом Крим
була встановлена заборона
використання повітряного простору
(заборонена зона), про що свідчить
опублікована в NОТАМ А0520/14 інформація.

Згідно з розділом 1.1 «Определения»
Глави 1 Додатку 15 «Запретная зона -
воздушное пространство установленных
размеров над территорией или
территориальными водами государства, в
пределах которого полеты воздушных
судов запрещены». Таке ж положення
міститься в Главі 1.

Разом з цим, відповідно до пункту 2.1.1
розділу 2.1 Глави 2 Додатка 2 «Правила
полетов распространяются на воздушные
суда, имеющие национальные и
регистрационные знаки
Договаривающегося государства,
независимо от их местонахождения, при
условии, что эти правила не
противоречат правилам, опубликованным
государством, осуществляющим
юрисдикцию над пролетаемой
территорией».

Також, згідно з пунктом 2 розділу 1
Положення №401 заборонена зона - частина
повітряного простору, в межах якої
забороняються польоти повітряних
суден.

Відповідно до вимог пунктів 2.2.1, 2.2.4 та
2.2.5 розділу 2.2 глави 2 Додатку 15 «...2.2.1
Служба аэронавигационной информации
обеспечивает представление
аэронавигационных данных и
аэронавигационной информации,
необходимых для обеспечения
безопасности, регулярности и
эффективности аэронавигации, в форме,
отвечающей эксплуатационным
требованиям, предъявляемым
сообществом ОрВД, в том числе: а)
персоналом, связанным с производством
полетов, включая летные экипажи, при
планировании полетов и в пилотажных
тренажерах; b) органом обслуживания
воздушного движения, ответственным за
полетно-информационное обслуживание и
службами, отвечающими за предполетную
информацию»; « 2.2.4 Кроме того, служба
аэронавигационной информации получает
аэронавигационные данные и
аэронавигационную информацию,
позволяющие ей обеспечивать
предполетное информационное
обслуживание и удовлетворять
потребности в информации во время
полета, из следующих источников: а) от
служб аэронавигационной информации
других государств; b) из других
источников»; « 2.2.5 Аэронавигационные
данные и аэронавигационная информация,
получаемые из источников, указанных в
п. 2.2.4 а), при распространении
сопровождается четкой ссылкой на то,
что они опубликованы с санкции
государства, от которого получены».

Разом з цим, служба аеронавігаційної
інформації Російської Федерації (ГУП
ЦАП ГА РФ) отримує аеронавігаційну
інформацію від служби
аеронавігаційної інформації України
(САІ), що підтверджується листом
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху від 21
серпня 2014 року №1.14-112.

Також організаціями Російської
Федерації, які здійснюють діяльність у
сфері аеронавігаційного
обслуговування з Украерорухом
укладено договори на 2014 рік щодо
надання аеронавігаційної інформації
(САІ), що підтверджується наявними у
матеріалах справи заявками від Transas
Aviation, JSC Inrac Aviacominfo, Rassiya Airlins OJSC.

Окрім того, відповідно до пункту 2.3.2
розділу 2.3 Глави 2 Додатку 2 «...До начала
полета командир воздушного судна
знакомится со всей имеющейся
информацией, касающейся
запланированной операции».

У той же час, пунктом 8.1.1 Додатку 15
визначено, що «на любом аэродроме,
обычно используемом для выполнения
международных полетов, персоналу,
связанному с производством полетов,
включая летные экипажи и службы,
ответственные за предполетную
информацию, предоставляется
аэронавигационная информация,
необходимая для обеспечения
безопасности, регулярности и
эффективности аэронавигации и
касающаяся этапов маршрутов,
начинающихся от данного аэродрома».

Пунктом 8.1.3 Додатку 15 закріплено, що
«членам летного экипажа
предоставляется краткая аннотация
действующих NОТАМ, имеющих
эксплуатационное значение, и другая
информация срочного характера в форме
составленных открытым текстом
бюллетеней предполетной информации
(РІВ)».

Наведене спростовує твердження
позивача щодо його необізнаності
станом на 01 квітня 2014 року з приводу
закриття повітряного простору України
над півостровом Крим та діючих NОТАМ.

Слід звернути увагу, що NОТАМ А0520/14 має у
своєму тексті у полі визначення цілі
літери NBO, що відповідно до Додатку А
глави 6 Dос. 8126 ІКАО «Руководство по
службам аэронавигационной информации»
означає, що NОТАМ відібрано для
негайного сповіщення експлуатантів
повітряних суден, для включення в РІВ
та стосується виконання польотів.

Відповідно до статті 11 Конвенції про
міжнародну цивільну авіацію 1944 року та
частини 1 статті 8 Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про повітряне сполучення і
співробітництво в галузі повітряного
транспорту до повітряних суден
авіакомпанії «Аерофлот» під час їх
перебування на території України
застосовуються закони та правила
України, які регулюють приліт і виліт з
її території повітряних суден, що
здійснюють міжнародні польоти, або
експлуатацію чи навігацію цих
повітряних суден.

При цьому, пунктом 41 статті 1 ПК України
визначено, що заборона використання
повітряного простору України -
обов'язкове для виконання рішення
уповноваженого органу про заборону
певним (окремим) користувачам
провадити у визначеному районі
діяльність, пов'язану з використанням
повітряного простору України.

Однак, не зважаючи на вищевикладені
положення авіакомпанія «Аерофлот» 01
квітня 2014 року о 23:04 год. здійснила рейс
АFL 1827 Сімферополь (UKFF) - Москва (UUEE) з
закритого аеродрому «Сімферополь», чим
порушила чинні правила та порядок
використання повітряного простору
України.

Також, за наслідками розгляду справи
спростовується твердження позивача, що
виконання рейсу АFL 1827 Сімферополь (UKFF) -
Москва (UUEE) здійснено на підставі
поданої заявки на використання
повітряного простору України та
відповідного дозволу Державіаслужби
України на його використання.

Відповідно до частини 1 статті 29 ПК
України використання повітряного
простору України здійснюється на
підставі дозволів, що надаються
органами об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху
відповідно до порядку, визначеного
Положенням про використання
повітряного простору України, а не на
підставі дозволів, які видаються
Державіаслужбою, як стверджував
позивач.

Відповідно до пункту 75 розділу IV
Положення №401 дозвіл на використання
повітряного простору видається на
підставі відповідної заявки після
отримання дозволу на виконання
польотів.

Відповідно до розділу І названого
Положення дозвіл на використання
повітряного простору офіційне
повідомлення про надання
користувачеві повітряного простору
дозволу для провадження діяльності у
порядку, що визначається відповідним
підрозділом органу об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху України.
Орган об'єднаної цивільно-військової
системи організації повітряного руху
відповідний підрозділ, повноваження і
діяльність якого пов'язані з
організацією повітряного руху у
повітряному просторі України та у
міжнародному повітряному просторі,
який перебуває під відповідальністю
України.

У відповідності до пункту 6 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
створення об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху України»
від 19 липня 1999 року №1281 головним
оперативним підрозділом системи є
Український центр планування
використання повітряного простору
України та регулювання повітряного
руху (Украероцентр).

Відповідно до пункту 76 розділу IV
Положення №401 Украероцентр та РДЦ,
отримавши заявку на використання
повітряного простору, приймають
відповідне рішення, про що інформують
заявника. У разі затвердження заявки на
використання повітряного простору
Украероцентр та РДЦ повідомляють про
прийняте рішення органи управління
Повітряних Сил Збройних Сил.

Відповідно до пункту 8.1 глави 8 Правил
польотів цивільних повітряних суден у
повітряному просторі України,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України від 28 жовтня 2011
року №478, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 21 жовтня
2011 року за №1327/20065, дозвіл повинен бути
отриманий до початку виконання
контрольованого польоту або частини
польоту, яка виконується як
контрольований політ. Такий дозвіл
запитується шляхом подання плану
польоту до органу диспетчерського
обслуговування повітряного руху .

Пунктами 3.3.1.1, 3.3.1.2, 3.3.2 Додатку 2 до
Конвенції про міжнародну цивільну
авіацію 1944 року «Правила польотів»
визначено, що «Информация в отношении
запланированного полета или части
полета, подлежащая направлению в
органы обслуживания воздушного
движения, предоставляется в форме
плана полета. План полета
предоставляется до начала любого
полета с пересечением международных
границ. План полета включает
информацию, относящуюся к следующим
пунктам, определенным соответствующим
полномочным органом ОВД: -
опознавательный индекс воздушного
судна; - правила выполнения полета и тип
полета; - количество и тип(ы) воздушных
судов и категория турбулентности в
следе; - оборудование; - аэродром вылета;
- расчетное время уборки колодок; -
крейсерские скорости; - крейсерские
эшелоны; - маршрут полета; - аэродром
назначения и общее расчетное истекшее
время; - запасные аэродромы; - запасы
топлива; - общее число людей на борту; -
аварийно-спасательное оборудование; -
прочая информация».

На підставі поданого плану польоту
орган ОПР видає дозвіл, що також
передбачено пунктом 3.6.1.1 Додатку 2, а
саме: «Диспетчерское разрешение
получают до начала выполнения
контролируемого полета или части
полета, которая выполняется как
контролируемый полет. Такое разрешение
запрашивается путем представления
плана полета органу управления
воздушным движением».

З огляду на телеграму Украероцентру
ТЛГ №020415, яка була подана до Державної
авіаційної служби України слідує, що 01
квітня 2014 року о 23:04 год. рейс АFL 1827
Сімферополь (UKFF) - Москва (UUEE) здійснено
з закритого аеродрому «Сімферополь»
без FPL, без заявки (NIL) на використання
повітряного простору (ВПП).

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
листа Європейської організації за
безпеку аеронавігації (Євроконтролю)
від 02 грудня 2014 року, адресований
Державній авіаційній службі Україні
(наявний у матеріалах справи), в якому
останній пропонувалось взяти до уваги,
що після опублікування українського
NОТАМ щодо закриття UKFF, усі подані
флайт-плани до зазначеного пункту
призначення були відхилені Менеджером
мережі (ММ), у переліку флайт-планів
рейс АFL 1827 за 01 квітня 2014 року має
відмітку про скасування, що спростовує
твердження позивача про направлення на
виконання вимог пункту 3.5 Gen 1.2.2
«Польоти за розкладом АІП України» РПЛ
в ІFPS Євроконтролю відповідно до вимог
пункту ЕNR 1.10.1 АІП України.

Відповідно до частини 1 статті 23 ПК
України організація використання
повітряного простору України -
комплекс заходів, який вживається для
забезпечення безпечного, економічного
та регулярного повітряного руху, а
також будь-якої іншої діяльності,
пов'язаної з використанням повітряного
простору України.

Організація використання повітряного
простору України передбачає, зокрема,
організацію повітряного руху, що
включає забезпечення контролю за
дотриманням порядку та правил
використання повітряного простору
України у певних районах (частина 2
статті 23 ПК України).

Згідно з частинами 3 та 4 названої
статті порушенням порядку
використання повітряного простору
України вважаються дії або
бездіяльність юридичних чи фізичних
осіб, що призвели до порушення вимог
законодавчих та інших нормативно -
правових актів, які регулюють порядок
використання повітряного простору
України. Перелік порушень порядку
використання повітряного простору
України визначається Положенням про
використання повітряного простору
України.

Під час виконання польоту повітряне
судно на запит та з дозволу
відповідного органу ОПР (органу
управління повітряним рухом) може
перетинати межі зони обмеження
польотів, небезпечної зони та зони, що
належить до тимчасово зарезервованого
повітряного простору, під час їх
використання. В інших випадках
повітряне судно повинно виконувати
політ поза межами зазначених зон
згідно з установленим порядком (пункт 94
розділу VII Положення №401).

Згідно пункту 97 розділу VII Положення
№401 у повітряному просторі чи в окремих
його частинах, де встановлено заборону
або обмеження, не забороняється:
діяльність, що провадиться
підприємствами, установами або
організаціями, в інтересах яких
встановлено заборону або обмеження
використання частини повітряного
простору, а також підприємствами,
установами або організаціями,
зазначеними в Збірнику
аеронавігаційної інформації;
виконання польотів на перехоплення
повітряних суден - порушників,
нерозпізнаних цілей, інша діяльність,
що провадиться з метою захисту
державних інтересів України; виконання
польотів для проведення
пошуково-рятувальних робіт, робіт,
пов'язаних з поданням допомоги у разі
виникнення стихійного лиха, катастроф,
аварій, аварійних ситуацій та в інших
випадках, що загрожують життю і
здоров'ю людей; виконання спостережних
польотів згідно з Договором з
відкритого неба.

Позивачем не наведено суду та не
підтвердженого належними доказами
існування обставин, за наявності яких
можливе виконання ним польотів у
повітряному просторі чи в окремих його
частинах, де встановлено заборону.

Разом з тим, факт виконання рейсу AFL 1827
Сімферополь (UKFF) - Москва (UUEE) 01 квітня 2014
року о 23:04 год. позивачем не
заперечується.

Згідно пункту 106 розділу VII Положення
№401 контроль за дотриманням рішень про
встановлення заборон та обмежень
використання повітряного простору
покладається на відповідні органи, які
їх встановили.

Пунктом 118 Положення №401 визначено, що
до порушень порядку використання
повітряного простору, що підлягають
розслідуванню, належать, зокрема,
виконання повітряним судном польоту
через зону обмеження польотів,
небезпечну зону та зону, що належить до
тимчасово зарезервованого повітряного
простору, без відповідного дозволу під
час її використання.

Відповідно до пункту 126 Положення №401 у
разі допущення порушення порядку
використання повітряного простору
іноземним повітряним судном дані
засобів об'єктивного контролю органів
ОПР передаються Украероцентром
Державіаслужбі. Державіаслужба
передає протягом 3 діб інформацію про
зазначене порушення органам
авіаційної влади держави реєстрації
(власника, експлуатанта) повітряного
судна.

Матеріали адміністративної справи
містять заяву ОСОБА_4, зазначеного в
протоколі про правопорушення у галузі
цивільної авіації від 26 червня 2014 року
№000392 як свідка правопорушення, про те,
що він, «працюючи на посаді заступника
начальника інспекції з внутрішнього
контролю та аудиту Украероруху, під час
виконання своїх службових обов'язків
був свідком незаконного перетину
повітряного простору України, невихід
на радіозв'язок з органом ОПР та
здійснення зльоту/посадки повітряного
судна ВАТ «Аерофлот - російські
авіалінії» при виконанні рейсу AFL 1827 01
квітня 2014 року в аеропорту
«Сімферополь»». Також у своїй заяві
ОСОБА_4 підтвердив «факт передачі до
Державіаслужби первинного донесення
про правопорушення використання
повітряного простору України щодо ВАТ
«Аерофлот - російські авіалінії».

Таким чином, відповідачем доведено, а
позивачем не спростовано, що при
виконанні рейсу AFL 1827 Сімферополь (UKFF) -
Москва (UUEE) 01 квітня 2014 року о 23:04 год.
авіакомпанією «Аерофлот» вчинено
порушення правил та порядку
використання повітряного простору
України.

Посилання позивача на відсутність
доказів на підтвердження здійснення
рейсу AFL 1827 Сімферополь (UKFF) - Москва (UUEE)
30 березня 2014 року о 22:56 год. без
відповідного дозволу та заявки,
зокрема ненадання суб'єктом владних
повноважень виписок розшифрування з
арештованого носія ЗОК, як це
передбачено Інструкцією №50/18, суд до
уваги не приймає та вважає помилковим,
оскільки в пункті 1 названої Інструкції
вказано про те, що її вимоги
поширюються на юридичних та фізичних
осіб, які проводять діяльність,
пов'язану з використанням повітряного
простору, або здійснюють
обслуговування (управління)
повітряного руху, і є обов'язковими в
роботі комісій із службового
розслідування порушень порядку
використання повітряного простору.

Однак, ані в адміністративному позові,
ані в додаткових поясненнях, позивачем
не наведено, а судом не встановлено,
правові норми, які б закріплювали
обов'язковість проведення службового
розслідування щодо вчинених позивачем
порушень.

З приводу встановлення юридичної особи
- суб'єкта авіаційної діяльності, ПС
якого здійснило політ через заборонену
зону, суд погоджується з доводами
відповідача. Трилітерний індекс AFL
авіакомпанії «Аерофлот» присвоєно
Міжнародною організацією цивільної
авіації (ІКАО), що зафіксовано в Dос.
8585/166 ИКАО «Условные обозначения
летно-эксплуатационных агентств,
авиационных органов и служб». Під даним
індексом рейс може виконувати лише та
авіакомпанія, якій він був присвоєний.
Під індексом AFL рейси виконуються
тільки авіакомпанією «Аерофлот». Дана
обставина також не спростована
позивачем.

Щодо процедурних порушень, які, на
думку позивача були допущені
відповідачем і зазначені вище, суд
вважає за доцільне вказати на таке.

Наслідки процедурних порушень (у разі
їх наявності взагалі) є різними.
Процедурні порушення, допущені
контролюючим органом при розгляді
справи про правопорушення не можуть
бути обставиною, яка звільняє від
відповідальності, у разі підтвердження
факту правопорушення. Процедурні
порушення не повинні сприйматися як
безумовне свідчення протиправності
прийнятого за наслідками розгляду
справи про правопорушення рішення.
Натомість, вчинені контролюючим
органом процедурні порушення
підлягають оцінці з огляду на те,
наскільки відповідні порушення
вплинули на можливість порушника
захистити свої права та чи призвели
процедурні порушення на встановлення
обставин порушення та на наслідки.

Позивач, зокрема, звертав увагу на
порушення, на його думку, допущені
відповідачем при складанні протоколу
№000392 від 26 червня 2014 року про
правопорушення у галузі цивільної
авіації та його надісланні. Однак, суд
зауважує, що форма протоколу про
правопорушення у галузі цивільної
авіації затверджена наказом
Міністерства інфраструктури України
«Про затвердження Порядку накладення і
стягнення штрафів за порушення вимог
законодавства на повітряному
транспорті» від 26 грудня 2011 року №637
(додаток 1), зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 19 січня
2012 року за №73/20386, та не потребує
додаткового тлумачення, відповідно,
зазначення додаткової інформації (за
напрямком якої діяльності посада
державного інспектора, що склав
протокол; чи зазначені повноваження на
складання протоколу у його посадовій
інструкції: на підставі якого акту він
діє і т.д.).

Крім того, предметом даного
адміністративного позову є постанова
про накладення штрафу за
правопорушення у галузі цивільної
авіації №000392 від 09 липня 2014 року,
винесена уповноваженою на те
посадового особою Державної
авіаційної служби України. При
прийнятті вказаної постанови
уповноважена посадова особа діяла у
відповідності з наданими
повноваженнями та компетенцією, відтак
вправі була всебічно перевірити всі
обставини при розгляді справи про
правопорушення у галузі цивільної
авіації.

У той же час, як станом на час звернення
з даним адміністративним позовом до
суду, так і на час розгляду справи у
суді і вирішення справи по суті,
позивачем не надано жодних належних та
допустимих доказів на спростування
обставин щодо правомірності дій та
наявності повноважень у відповідної
особи при розгляді справи про
правопорушення у галузі цивільної
авіації, як і доказів з приводу
оскарження таких дій.

Крім того, позивач не навів суду
наслідків впливу допущених, на його
думку, процедурних порушень
відповідача на можливість захистити
свої права та інтереси.

Відповідно до частини першої статі 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, відповідно до частини
четвертої статті 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, факт вчинення
правопорушення позивачем доведений
належними та допустимими доказами,
відповідно, правомірність прийняття
оскаржуваної постанови доведена та
підтверджена.

Статтею 126 ПК України передбачено, що за
протиправні дії юридичні і фізичні
особи, діяльність яких пов'язана з
використанням повітряного простору
України, розробленням, виготовленням,
ремонтом та експлуатацією авіаційної
техніки, здійсненням господарської
діяльності в галузі цивільної авіації,
обслуговуванням повітряного руху,
забезпеченням безпеки авіації, несуть
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 1
статті 127 ПК України за правопорушення
в галузі цивільної авіації, у разі
порушення правил та порядку
використання повітряного простору
України, до юридичних осіб - суб'єктів
авіаційної діяльності застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу від
п'яти до восьми тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

За поясненнями відповідача,
застосована до позивача фінансова
санкція у розмірі саме 136000,00 грн. (вісім
тисяч неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян) зумовлена численними
порушеннями даним суб'єктом авіаційної
діяльності правил та порядку
використання повітряного простору
України.

Враховуючи все вищевикладене, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими статтею 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею доку
ментально підтверджені судові витрати,
пов'язані із залученням свідків та
проведенням судових експертиз.

Судові експертизи по справі не
проводились, а доказів щодо понесених
судових витрат, пов'язаних із
залученням свідків, відповідач не
надав.

Разом з тим, прийняте суб'єктом владних
повноважень Державною авіаційною
службою України рішення (постанова
№000392 від 09 липня 2014 року про накладення
штрафу у розмірі 136000,00 грн.),
правомірність якого перевірена судом,
може породжувати підстави для змін
майнового стану юридичної особи ВАТ
«Аерофлот - російські авіалінії», а
отже адміністративний позов, з яким
звернувся позивач, має характер
майнового.

Розмір та порядок сплати судового
збору врегульовані Законом України
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року
№3674-VI.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлений судовий збір в
розмірі 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

При цьому, відповідно до частини 3 цієї
статті, під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

На підставі зазначених норм на час
подання адміністративного позову
позивачем сплачено було 272,00 грн.
судового збору.

Враховуючи положення частини 2 та 3
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» підлягає стягненню з позивача
решта суми у розмірі 2448,00 гри.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Відкритого
акціонерного товариства «Аерофлот -
російські авіалінії» до Державної
авіаційної служби України, третя особа,
без самостійних вимог на стороні
відповідача Державне підприємство
«Обслуговування повітряного руху
України», про визнання нечинною та
скасування постанови №000392 від 09 липня
2014 року відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Аерофлот - російські
авіалінії» судовий збір у розмірі 2448
(дві тисячі чотириста сорок вісім) грн.
00 коп. на р/р 4007, банк отримувача:
ГУ ДКСУ у м Києві, МФО 820019 (Окружний
адміністративний суд міста Києва, , код бюджетної
класифікації 22030001).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.А. Добрівська

Судді
І.О. Іщук

В.П. Катющенко