Справа № 2а-7716/11/0308
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Справа № 40199/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15 липня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, -

В С
Т А Н О В И Л А:

01.07.2011 р. позивач звернувся до суду
з адміністративним позовом, у якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії відповідно до ст.
50,54,67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 05.10.2006 року, а
також здійснити перерахунок та довічну
виплату доплати до пенсії відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 40 %
прожиткового мінімуму для осіб з
урахуванням фактично здійснених
виплат починаючи з 05.10.2006 року.

Ухвалою суду від 04.07.2011 року
позовні вимоги за період з 05.10.2006 року
по 01.02.2011 року залишено без розгляду
відповідно до вимог ст. 99, 100 КАС
України.

Постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15 липня 2011 року визнано
неправомірними дії відповідача та
зобов'язано нараховувати та
виплачувати призначену державну та
додаткову пенсії позивачу відповідно
до вимоги ст. 50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 21.10.2010
року до подальших змін діючого
законодавства.

Не погодившись із постановою
суду, її оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що позивач отримує
пенсію відповідно до вимог Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб». Тому, за рішенням
суду першої інстанції йому
необґрунтовано виплачуватимуться два
види пенсій одночасно. А на рахунок
додаткової пенсії зазначає, що така
виплачується в правильному розмірі,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вбачає її
частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач відноситься до осіб
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, та останньому
встановлено 2 групу інвалідності.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (тут та
далі, в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам 2
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону
визначено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Однак, судом першої інстанції не взято
до уваги той факт, що позивач перебуває
на обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Волинській
області та отримує пенсію відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» особам, які мають право на пенсію
відповідно до цього закону та членам їх
сімей, які одночасно мають право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором.

Таким чином, оскільки позивач отримує
пенсію відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», та не звертався у
відповідні органи Пенсійного фонду
України за місцем проживання із заявою
про перехід з одного виду пенсії на
інший, то позовні вимоги з приводу
нарахування державної пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
задоволенню не підлягають.

Нарахування та виплата позивачу
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідачу слід проводити з
урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, в системі національного
законодавства немає. Відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії.

Суд не може взяти до уваги посилання
апелянта на те, що відповідач не є
розпорядником бюджетних коштів, а
фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
проводиться із державного бюджету,
оскільки відсутність фінансування з
державного бюджету коштів на витрати
пов'язані із виплатою позивачу
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплат, не
може бути підставою для невиконання
вимог Закону.

Що стосується позовних вимог позивача
про перерахунок та довічну виплату
доплати до пенсії відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», то такі не являються
предметом розгляду в апеляційній
інстанції, так як відповідно до вимог
ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

При вирішенні адміністративного
позову щодо проведення перерахунку
пенсії судом першої інстанції
безпідставно не враховано,те, що згідно
із ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлений
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відтак позовні вимоги підлягають
задоволенню починаючи з 01.01.2011 року,
оскільки позивач звернувся до суду
01.07.2011 року, а врешті заявлені вимоги
слід залишити без розгляду.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205 ч. 2, 207,
254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області задоволити
частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15 липня 2011
року по справі №2а-7716/11/0308 скасувати в
частині задоволених позовних вимог, та
постановити нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволити частково.

Визнати дії головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області неправомірними та зобов'язати
провести ОСОБА_1 нарахування та виплату
недоплаченої суми додаткової пенсії за
період з 01 січня 2011 року у
відповідності до статей 49,50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум.

Врешті позов залишити без розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга