Справа № 815/5918/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5918/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.

при секретарі - Гаврилюк І.С.

за участю: представника позивача -
Федорончук Ю.С. (за довіреністю);

представника відповідача -
Демінської М.В. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом приватного підприємства
"ПАТРІОТ" (надалі - позивач, ПП
«ПАТРІОТ») до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (надалі - відповідач,
ДПІ у Київському районі м. Одеси), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Орлан", про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.07.2014
року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов приватного
підприємства "ПАТРІОТ" до державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 18.07.2014 року.

Позивач мотивує свої позовні вимоги
тим, що державною податковою
інспекцією у Київському районі м. Одеси
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку ПП «ПАТРІОТ», з питань
дотримання податкового законодавства
під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
"ТД "ОРЛАН" за січень-лютий 2014 року, за
результатами якої відповідачем
складено акт від 04.07.2014 року № 1603/22-02,
яким встановлено порушення позивачем
вимог п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 38840 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18.07.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 38840,00 грн. - за
основним платежем та на 9710,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Обґрунтовуючи неправомірність
прийняття відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
позивач посилається на те, що з
урахуванням численних порушень, яких
припустився відповідач при складанні
акту від 14.04.2014 року № 801/22-02/38352333 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «ТД «ОРЛАН», , з
питань підтвердження взаємовідносин з
контрагентами за період січень, лютий
2014 року», такий акт не має доказової
сили і не може бути покладений в основу
акту перевірки позивача від 04.07.2014 року
№1603/22-02.

Разом з цим, позивач зазначає, що у
відповідача відсутній обвинувальний
вирок щодо директора ТОВ «ТД» ОРЛАН», а
відповідно й відсутні підстави
покладати в основу акту перевірки
факти, нібито, встановлені у
кримінальному провадженні №000061.

Також, позивач зазначає, що правочини,
укладені позивачем з TOB «ТД «ОРЛАН» не є
нікчемними.

Крім того, у позові зазначається, що у
позивача наявні та були надані
відповідачу всі документи, які згідно
із чинним законодавством,
підтверджують правомірність
відображення податкового кредиту по
взаємовідносинам з TOB «ТД «ОРЛАН».

Відповідач надав до суду письмові
заперечення на адміністративний позов
(а.с.75-78), в яких зазначив про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог, з огляду на наступне.

Як зазначено у запереченнях, на
підставі направлень та наказу на
перевірку, ДПІ у Київському районі м.
Одеси проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ПП
«ПАТРІОТ», з питань дотримання
податкового законодавства під час
здійснення фінансово-господарських
відносин з ТОВ "ТД "ОРЛАН" за
січень-лютий 2014 року, за результатами
якої складено акт від 04.07.2014 року №
1603/22-02, яким встановлено порушення
позивачем вимог п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 38840
грн.

Так, відповідач вказує, що ПП «ПАТРІОТ»
(Замовник) укладено з TOB «ТД «ОРЛАН»
(Виконавець) наступні договори про
надання послуг: від 02.01.2014 року № 02/01,
від 01.02.2014 року № 01/02, згідно з якими
Виконавець приймає на себе обов'язки по
наданню рекламних послуг, а Замовник
зобов'язується прийняти та сплатити їх.
TOB «ТД «ОРЛАН» виписало ПП «ПАТРІОТ»
податкові накладні на загальну суму
233040 грн. (у т.ч. ПДВ -38840 грн.). Суми
податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкового кредиту,
відображеного у реєстрі отриманих
податкових накладних, який відповідає
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість у січні та лютому 2014 року. При
цьому, TOB «Райз ОД», ,
викупив кредиторські зобов'язання ПП
«ПАТРІОТ» у TOB «ТД «Орлан» у січні та
лютому 2014 року згідно договорів
відступлення права вимоги №28/02-14 від
28.02.2014 року та №10/03 від 10.03.2014 року.
Станом на кінець перевіряємого періоду
кредиторська заборгованість перед TOB
«Райз ОД» складає 233040 грн.

Разом з тим, як зазначає відповідач,
фахівцями ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
складено акт від 14.04.2014 року №
801/22-02/38352333 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB «ТД
«ОРЛАН», код ЄДРПОУ - 38352333 з питань
підтвердження взаємовідносин з
контрагентами за період січень, лютий
2014 року», яким встановлено, що звіркою
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин TOB «ТД» Орлан» з
суб'єктами господарювання-покупцями,
задекларованими TOB «ТД» Орлан» в
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01.01.2014 по 28.02.2014,
додатках 5 до цих декларацій та
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних за цей період;
звіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів (послуг) за період з
01.01.2014 по 28.02.2014, які підпадають під
визначення ст.44, ст.134, ст.138, ст.185, ст.198
Податкового кодексу України; податкові
зобов'язання сформовані ТОВ «ТД»
Орлан» за період з 01.01.2014 по 28.02.2014
підлягають зменшенню до 0,0 грн., а
податковий кредит, сформований ТОВ
«ТД» Орлан» за період з 01.01.2014 по 28.02.2014
підлягає зменшенню до 0,0 грн.

Отже, як вказує відповідач, ПП
«ПАТРІОТ» фактично не здійснювало
фінансово-господарські операції з ТОВ
«ТД «ОРЛАН» в січні та лютому 2014 року, а
підприємства лише обмінювались
документами на надання послуг.

Водночас, посилаючись на положення
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», відповідач зазначає, що
будь-які документи (у т.ч. договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції, а якщо ж фактичного
здійсненій господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, відповідач посилається на
те, що перевіркою відображення ПП
«ПАТРІОТ» в обліку та звітності
операцій по взаємовідносинам ТОВ «ТД
«ОРЛАН» в січні та лютому 2014 року
встановлено порушення, які виникли за
рахунок невідповідності відображення
показників бухгалтерського та
податкового обліку здійснюваній
господарській операції по отриманню
послуг, які підприємство фактично не
отримувало. Наявність у підприємства
ПП «ПАТРІОТ» вказаних податкових
накладних є обов'язковою, але не
вичерпною обставиною для визначення
правильності формування податкового
кредиту.

Зважаючи на викладене, відповідач
вважає, що винесене податкове
повідомлення-рішення за порушення
позивачем вимог податкового
законодавства є правомірним, а позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.12.2014 року позовні вимоги
підтримала у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, у наданих під час
розгляду справи поясненнях та на
подані до суду докази.

Представник відповідача в судовому
засіданні 22.12.2014 року заявлений
адміністративний позов не визнала та
просила суд відмовити у його
задоволенні, посилаючись на обставини,
викладені в запереченнях на
адміністративний позов.

Під час розгляду справи судом, за
клопотанням представника позивача, на
підставі положень ст.53 КАС України
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Орлан".

Представник третьої особи - ТОВ "ТД
"ОРЛАН" у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
засідання третя особа була повідомлена
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. При цьому, жодних
клопотань щодо причин неприбуття у
судове засідання та жодних клопотань,
пояснень, щодо заявленого
адміністративного позову з боку
третьої особи до суду не надавалось.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
128 КАС України та належного сповіщення
третьої особи ТОВ "ТД "ОРЛАН" про
розгляд справи, суд розглядав справу
без участі вказаної третьої особи на
підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, ознайомившись з
запереченнями відповідача, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та перевіривши
їх доказами, суд встановив наступні
факти та обставини.

Приватне підприємство «ПАТРІОТ» (ПП
«ПАТРІОТ») зареєстровано Виконавчим
комітетом Одеської міської ради як
юридична особа 11.04.2001 року, що
підтверджується довідкою АА № 583216 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
Витягом з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, копії яких
наявні в матеріалах справи (а.с.92-97).

Позивач знаходиться на податковому
обліку в державній податковій
інспекції у Київському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області з
12.04.2001 року за № 4191 та у період, за який
проводилась перевірка, ПП «ПАТРІОТ»
було зареєстроване, зокрема, платником
податку на додану вартість з 17.04.2001 року
за № 22451887, що підтверджується п.2.4.1 акту
перевірки та не заперечувалось
відповідачем.

Судом встановлено, що ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області на адресу керівника
ПП «ПАТРІОТ» направлено запит від
18.04.2014 року №9452/10/15-51-22-02 «Щодо надання
пояснень та його документального
підтвердження» в частині надання копій
первинних, бухгалтерських та інших
документів, що підтверджують
фінансово-господарські відносини, вид,
обсяг і якість операцій та розрахунків,
для з'ясування реальності та повноти
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку із відповідним
відображенням у податкових
деклараціях результатів операцій по
господарським відносинам приватного
підприємства «ПАТРІОТ», , з ТОВ «ТД «ОРЛАН», ,
за січень та лютий 2014 року, з наданням
відповідних пояснень (а.с.121). Водночас,
у цьому запиті зазначено, що у разі
ненадання пояснення з обов'язковим
документальним підтвердженням у
встановлені строки, на підприємстві
позивача буде проведена позапланова
виїзна перевірка згідно пп.78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового Кодексу України.

Копію вказаного запиту було надано
позивачем, однак, на пропозицію суду з
боку позивача не було надано копію
відповіді на цей запит. Водночас, як
зазначено представником відповідача,
відповідь до податкового органу на
вказаний запит не надходила.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлень № 441, № 442 від 19.06.2014
року, виданих ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області,
наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області «Про
проведення позапланової виїзної
перевірки» № 447-п (а.с.79-81,122), згідно із
п.75.1 ст.75, пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового
Кодексу України, листа ГУ Міндоходів в
Одеській області від 13.01.2014 року №
238/7/15-32-10-02-12 «Про проведення перевірки»,
посадовими особами ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області проведена
позапланова документальна виїзна
перевірка приватного підприємства
«ПАТРІОТ», , з питань
дотримання податкового законодавства
під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«ТД «ОРЛАН», , за січень
та лютий 2014 року.

Копію наказу та направлень на
перевірку вручено під розписку
директору ПП «ПАТРІОТ», що вбачається з
вказаних документів. Перевірку
проведено з відома та в присутності
директора ПП «ПАТРІОТ».

За результатами вказаної перевірки ДПІ
у Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області складено акт від 04.07.2014 року №
1603/22-02, яким встановлено порушення
позивачем вимог п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточних звітних
(податкових) періодів з урахуванням
залишків від'ємного значення
попередніх звітних періодів всього на
38840 грн. у січні та лютому 2014 року
(а.с.9-17).

Як вбачається з матеріалів справи,
після отримання акту перевірки,
зважаючи на те, що перевіряючими не
було взято до уваги цілу низку
документів, що підтверджують
реальність господарських операцій з
ТОВ «ТД «ОРЛАН» та використання
отриманого у власній господарській
діяльності, ПП «ПАТРІОТ» листом від
10.07.2014 року надано до ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області копії відповідних
первинних документів, як то, договорів
про надання рекламних послуг №02/01 від
02.01.2014 року та №01/02 від 01.02.2014 року;
рахунку від 31.01.2014 року; актів
приймання-передачі від 31.01.2014 року та
від 28.02.2014 року; податкових накладних
від 31.01.2014 року №12210 та від 28.02.2014
року № 11006; договорів відступлення прав
вимоги №28/02-14 від 28.02.2014 року та №10/03 від
10.03.2014 року; банківських виписок за
січень та лютий 2014 року та копію листа
№15/05 від 15.05.2014 року, які підприємство
просило врахувати при вирішенні
питання щодо прийняття податкового
повідомлення-рішення (а.с.19).

Судом встановлено, що на підставі
вказаного акту перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18.07.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 38840,00 грн. - за
основним платежем та на 9710,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) за порушення п. 198.3, ст.198
Податкового кодексу України (а.с.18).

Судом встановлено, що, не погоджуючись
з даним рішенням, позивач скористався
досудовим порядком врегулювання спору
та оскаржив вказане податкове
повідомлення-рішення, подавши до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області скаргу №
20140808/1 від 08.08.2014 року (а.с.123-129). Рішенням
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 28.08.2014 року
№1809/10/15-32-10-02-07 податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області від 18.07.2014 року №
залишено без змін, а первинна
скарга директора ПП «Патріот»
Нижанківського С.В. - без задоволення
(а.с.39-43).

Не погоджуючись з рішенням ГУ
Міндоходів в Одеській області та
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся з повторною скаргою від
05.09.2014 року № 20140905/1 до Державної
фіскальної служби України (а.с.130-136).
Рішенням Державної фіскальної служби
України про результати розгляду скарги
від 18.09.2014 року №3694/6/99-99-1001-15, залишено
без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області № від 18.07.2014
року та рішення, прийняте за розглядом
первинної скарги, а скарга
підприємства залишена без задоволення
(а.с.44-46).

Вважаючи висновки податкового органу
безпідставними, а винесене податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся до суду із даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності
винесення відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, суд
виходить з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення
№ від 18.07.2014 року базується на
викладених в акті перевірки висновках
відповідача про порушення позивачем
вимог п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.

Згідно акту перевірки, під час її
проведення та встановлення порушення з
боку позивача, відповідачем
використано договори позивача із його
контрагентом про надання рекламних
послуг №02/01 від 02.01.2014 року та №01/02 від
01.02.2014 року; податкові накладні від
31.01.2014 року №12210 та від 28.02.2014 року № 11006;
акти виконаних робіт від 31.01.2014 року та
від 28.02.2014 року; реєстр отриманих
податкових накладних за січень та
лютий 2014 року; картка рахунку 631 за
період з 31.01.2014 по 27.05.2014 року;
банківські виписки за січень та лютий
2014 року, надані з боку ПП «ПАТРІОТ» та
акт ДПІ у Київському районі м. Одеси
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "ТД "ОРЛАН", , з питань підтвердження
взаємовідносин з контрагентами за
період січень, лютий 2014 року" від 14.04.2014
року № 801/22-02/38352333 (а.с.82-89).

Як зазначено відповідачем в акті, суми
податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкового кредиту,
відображеного у реєстрі отриманих
податкових накладних, який відповідає
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість у січні та лютому 2014 року. При
цьому, TOB «Райз ОД», ,
викупив кредиторські зобов'язання ПП
«ПАТРІОТ» у TOB «ТД «Орлан» у січні та
лютому 2014 року згідно договорів
відступлення права вимоги № 28/02-14 від
28.02.2014 року та № 10/03 від 10.03.2014 року.

Водночас, в акті зазначається, що
фахівцями ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
складено акт від 14.04.2014 року №
801/22-02/38352333 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB «ТД
«ОРЛАН», код ЄДРПОУ - 38352333 з питань
підтвердження взаємовідносин з
контрагентами за період січень, лютий
2014 року», яким встановлено, що звіркою
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин TOB «ТД» ОРЛАН» з
суб'єктами господарювання-покупцями,
задекларованими TOB «ТД» ОРЛАН» в
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01.01.2014 по 28.02.2014,
додатках 5 до цих декларацій та
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних за цей період;
звіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів (послуг) за період з
01.01.2014 по 28.02.2014, які підпадають під
визначення ст.44, ст.134, ст.138, ст.185, ст.198
Податкового кодексу України; податкові
зобов'язання сформовані ТОВ «ТД»
ОРЛАН» за період з 01.01.2014 по 28.02.2014
підлягають зменшенню до 0,0 грн., а
податковий кредит сформований ТОВ «ТД»
ОРЛАН» за період з 01.01.2014 по 28.02.2014
підлягає зменшенню до 0,0 грн.

Отже, ПП «ПАТРІОТ» фактично не
здійснювало фінансово-господарські
операції з ТОВ «ТД «ОРЛАН» в січні та
лютому 2014 року, а протягом періоду, що
підлягав перевірці, підприємства лише
обмінювались документами на надання
послуг.

Водночас, посилаючись на положення
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», відповідач в акті зазначає,
що будь-які документи (у т.ч. договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції, а якщо ж фактичного
здійсненій господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, в акті зазначається, що
перевіркою відображення ПП «ПАТРІОТ» в
обліку та звітності операцій по
взаємовідносинам ТОВ «ТД «ОРЛАН» в
січні та лютому 2014 року встановлено
порушення, які виникли за рахунок
невідповідності відображення
показників бухгалтерського обліку,
податкового обліку реально
здійснюваній господарській операції
та включення до податкового кредиту
сум ПДВ по операціям по отриманню
послуг, але які підприємство фактично
не отримувало. Наявність у
підприємства ПП «ПАТРІОТ» вказаних
податкових накладних є обов'язковою,
але не вичерпною обставиною для
визначення правильності формування
податкового кредиту.

Суд погоджується з висновками
відповідача в акті перевірки, на
підставі яких прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, та
досліджуючи фактичність проведених
господарських операцій позивача із
контрагентом ТОВ «ТД «ОРЛАН» та їх
зв'язок з господарською діяльністю
позивача, а також, правомірність
включення позивачем спірних сум до
складу податкового кредиту, суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АД № 169359
(а.с.92-95), видами діяльності ПП «ПАТРІОТ»
за КВЕД є, зокрема: 68.20 - надання в оренду
й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, між
приватним підприємством «ПАТРІОТ»
(Замовник) в особі директора
Нижанківського С.В. та товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "ОРЛАН" в особі директора
Завального К.А. (Виконавець) укладено
договір № 02/01 від 02.01.2014 року про
надання рекламних послуг (а.с.20-22) та
договір № 01/02 від 01.02.2014 року про
надання рекламних послуг (а.с.26-28),
згідно яких Замовник доручає
Виконавцеві, а Виконавець
зобов'язується надати Замовнику за
плату рекламні послуги по оренді
складських приміщень в засобах масової
інформації (п.1.1 Договорів). Виконавець
зобов'язаний надати рекламні послуги
протягом січня 2014 року та лютого 2014
року після підписання цих Договорів; у
випадку залучення до проведення
досліджень третіх осіб забезпечити
повну конфіденційність отриманої від
Замовника інформації (п.2.1 Договорів).
Згідно з п.4.1 Замовник зобов'язаний:
надати Виконавцю за його вимогою всю
наявну у Замовника інформацію, яка
необхідна для результативного
виконання договору; прийняти
результати послуг у Виконавця негайно
(не пізніше двадцяти календарних днів)
після отримання письмової заяви
Виконавця про закінчення проведення
рекламних послуг за цими Договорами;
виплатити Замовнику плату за надання
послуг, визначену цими Договорами.
Відповідно до п.п.5.1.-5.3. Договору
Виконавець самостійно організовує
роботу з надання рекламних послуг в
засобах масової інформації. Моментом
надання рекламних послуг вважається
момент підписання сторонами акту
приймання-передачі наданих послуг. У
разі якщо Замовником не буде
пред'явлено письмових вимог щодо
доопрацювання результатів надання
рекламних послуг, то результати
вважаються зданими Замовникові без
претензій з боку останнього.
Відповідно до п. 6.1 Договору №02/01
Замовник виплачує Виконавцю плату за
надання послуг в розмірі 159840 грн., в т.ч.
ПДВ - 26640 грн. шляхом переказу на
розрахунковий рахунок Виконавця.
Відповідно до п. 6.1 Договору №01/02
Замовник виплачує Виконавцю плату за
надання послуг в розмірі 73200,00 грн.,
в т.ч. ПДВ - 12200,00 грн. шляхом переказу на
розрахунковий рахунок Виконавця.
Пунктами 9.1,9.2 Договорів визначено, що
ці Договори вважаються укладеними і
набирають чинності з моменту їх
підписання Сторонами та їх скріплення
печатками Сторін. Строк дії Договорів
починає свій перебіг у момент,
визначений у п.9.1 цих Договорів та
закінчується після виконання
сторонами взаємних зобов'язань.

Позивачем в якості доказів виконання
вищевказаних договорів надано до суду
в копіях: акти приймання-передачі
наданих послуг від 31.01.2014 року №31/01 та
від 28.02.2014 року №28/02 (а.с.24,29),
рахунок-фактуру № СФ-РЛ01907 від 31.01.2014
року на оплату рекламних послуг згідно
договору №02/01 на суму з ПДВ 159840 грн.
(а.с.23); податкові накладні № 12210 від
31.01.2014 року та № 11006 від 28.02.2014 року
(а.с.25,30).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, між ТОВ "ТД "ОРЛАН" (Первісний
Кредитор) та ТОВ «РАЙЗ ОД» (Новий
Кредитор) укладено Договори
відступлення права вимоги № 28/02-14 від 28
лютого 2014 року та № 10/03 від 10 березня 2014
року, згідно яких Новий Кредитор стає
кредитором Боржника за Договорами N 02/01
від 02.01.2014 року та N 01/02 від 01.02.2014 року,
укладеними між Первісним Кредитором та
ПП «Патріот» (Боржник) на суми цих
договорів. Пунктами 2 цих Договорів
передбачено, що до Нового Кредитора
переходить право вимагати (замість
Первісного Кредитора) від Боржника
належного виконання зобов'язань
Боржника, викладених в Договорах N 02/01
від 02.01.2014 року та N 01/02 від 01.02.2014
року, а Боржник зобов'язується перед
Новим Кредитором належно виконати
зобов'язання Боржника, що викладені в
Договорах N 02/01 від 02.01.2014 року та N 01/02
від 01.02.2014 року.

На підтвердження сплати коштів за
вказаними вище договорами з боку
позивача надані до суду платіжні
доручення про сплату коштів ТОВ «РАЙЗ
ОД»: № 2132 від 11 березня 2014
року, № 2153 від 03 квітня 2014 року, № 2167 від
15 квітня 2014 року, № 2184 від 23
квітня 2014 року, № 2192 від 08 травня 2014
року, № 2193 від 12 травня 2014 року, №
2196 від 13 травня 2014 року, № 2197 від 14
травня 2014 року, № 2198 від 15 травня
2014 року, із призначенням платежу: «за
кредиторську заборгованість згідно
договору № 28/02-14 від 28.02.2014 року»
(а.с.151-159).

Як зазначено в акті перевірки та
вбачається з матеріалів справи, за
спірними господарськими операціями із
ТОВ "ТД "ОРЛАН" позивач відніс спірні
суми податку на додану вартість до
складу податкового кредиту у січні та у
лютому 2014 року, що підтверджується
деклараціями з податку на додану
вартість за січень та лютий 2014 року,
додатками 5 до цих декларацій та
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних за цей період
(а.с.100-107,108-114,115-117,118-120).

Суд зазнає, що правові відносини щодо
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість регулюються
Податковим кодексом України (далі - ПК
України), ведення бухгалтерського
обліку по податкових операціях
встановлено Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон Про
бухгалтерський облік).

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності, на
підставі даних, не підтверджених
документами.

Статтею 1 Закону Про бухгалтерський
облік визначено загальне поняття та
характеристика документу на підставі
якого виникає право та обов'язок в
платника податків на формування
показників податкової, бухгалтерської
та фінансової звітності. Таким
документом є первинний документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Вимоги до первинного
документу встановлені ст. 9 цього ж
Закону та повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції
і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої
господарської операції підприємства
фіксується та підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону Про
бухгалтерський облік, на даних
бухгалтерського обліку базуються
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності. Отже, первинні
документи по відображенню
господарської операції є підставою й
для податкового обліку.

Порядок формування податкового
кредиту з 01.01.2011 року визначений ст.198
Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг. Пунктом
198.2 ПК України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, податковий кредит
відповідно до Податкового кодексу
України для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість має бути фактично
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
відповідні реквізити. Пунктом 201.6
статті 201 Податкового кодексу України
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Відповідно до п. 201.10
ст.201 ПК України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, як вбачається з викладеного,
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання у власній господарській
діяльності.

При цьому, як вже зазначено судом,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас, слід зазначити, що нормами
Податкового кодексу України визначено,
що нарахування податкового кредиту
здійснюється на підставі податкової
накладної, яка сама по собі є підставою
для нарахування податкового кредиту за
умови її відповідності вимогам
законодавства, оскільки це єдиний
документ первинного бухгалтерського
та податкового обліку, що містить у
собі суму ПДВ, яку можливо відобразити
в податкових деклараціях з ПДВ. При
цьому, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Суд зазначає, що на підтвердження
обґрунтованості віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за перевіряємий період
позивачем надані до суду податкові
накладні, виписані його контрагентом -
ТОВ "ТД "ОРЛАН" та на підтвердження
отримання позивачем послуг за
укладеними із вказаним контрагентом
договорами надані в копіях акти
приймання-передачі наданих послуг, а
також рахунок-фактуру на оплату послуг.

Також, з боку позивача на пропозицію
суду надати докази на підтвердження
використання рекламних послуг у
господарській діяльності позивача,
останнім надані копії: договору оренди
нерухомого майна №83 від 23.09.2014 року,
укладеного позивачем як орендодавцем
із ТОВ з іноземними інвестиціями
«Цеппелін Україна ТОВ»; договору
оренди нежитлового приміщення № 78 від
01.01.2014 року, укладеного позивачем як
орендодавцем із ТОВ «ОСГ Рекордз
Менеджмент»; договору оренди
нежитлового приміщення № 67 від 01.12.2012
року, укладеного позивачем як
орендодавцем із ТОВ «Дінтернал-Книга
Одеса» та додаткової угоди №2 до нього;
договору оренди нежитлового
приміщення № 58/2012 від 01.05.2012 року,
укладеного позивачем як орендодавцем з
ПП «Дінінжінірінг» та додаткової угоди
№3 до нього; договору оренди
нежитлового приміщення № 65 від 01.01.2013
року, укладеного позивачем як
орендодавцем з приватним акціонерним
товариством «МТС Україна» та
додаткової угоди №2 до нього (а.с.137-149),
згідно яких контрагентам позивача
передаються в тимчасове платне
користування нежитлові приміщення
(складські приміщення та офісні
приміщення) за адресою: м. Одеса,
Тираспольське шосе, 15а, а також,
свідоцтва про право власності на
нежитлові будівлі фабрики
картонно-паперових виробів (І черга
будівництва) від 14.09.2011 року, яке
посвідчує, що об'єкт, який розташований
за адресою: м. Одеса, Тираспольське
шосе,15 а, в цілому належить ПП «ПАТРІОТ»
на праві приватної власності та
відповідний витяг про державну
реєстрацію прав (а.с.98-99).

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, керуючись ст. 86 КАС України,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих доказів, а також
у сукупності їх достатність та
взаємозв'язок, суд критично ставиться
до зазначених документів як до доказів
фактичного отримання позивачем послуг
та використання цих послуг у власній
господарській діяльності та
погоджується із встановленими ДПІ
порушеннями щодо заниження податку на
додану вартість на загальну суму 38840
грн. по вказаним господарським
операціям позивача з його контрагентом
ТОВ "ТД "ОРЛАН", з огляду на наступне.

Щодо актів приймання-передачі наданих
послуг, то суд зазначає, що відповідно
до п. 2.1, 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи -
це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції
та які повинні мати, зокрема, такі
обов'язкові реквізити як обсяг
господарської операції, одиниці її
виміру.

Так, з наданих позивачем актів
приймання-передачі наданих послуг,
встановлено, що в зазначених
документах в порушення ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
звітність в Україні" та п. 2.1, 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку не вказані
особи, які виконували роботи, не
міститься вичерпної, детальної
інформації щодо змісту господарських
операцій з надання рекламних послуг по
оренді приміщень в засобах масової
інформації; місце та засіб, де повинна
була бути розміщена реклама, внаслідок
чого неможливо достовірно визначити
об'єм послуг, неможливо визначити
одиницю виміру таких послуг для
розрахунку їх вартості згідно
договорів.

Тобто, з наданих позивачем актів
приймання-передачі наданих послуг
неможливо зробити достовірний
висновок щодо характеру, виду, обсягу
наданих послуг, і, як результат, виявити
зв'язок цих послуг з господарською
діяльністю позивача. Види, наданих
згідно з актами приймання послуг,
носять загальний характер «рекламні
послуги по оренді приміщень в засобах
масової інформації» і фактично
відтворюють умови договорів про
надання послуг стосовно зобов'язань
виконавця за цими договорами та
містять загальну вказівку про надання
таких послуг.

Під час розгляду справи судом
запропоновувалось представникам
позивача надати: додаткові, окрім
поданих разом із позовною заявою,
докази на підтвердження договірних
відносин з ТОВ "ТД "ОРЛАН" відповідно до
укладених договорів, докази виконання
рекламних послуг, докази на
підтвердження того, в яких саме засобах
масової інформації розміщувалась
відповідна реклама та інші докази на
підтвердження фактичності здійснення
господарських операцій із
контрагентом позивача.

Однак, окрім наявних в матеріалах
справи наданих з боку позивача копій
актів приймання-передачі наданих
послуг, позивачем до суду не надано
визначених у п.4.1 Договорів письмових
заяв Виконавця про закінчення
проведення рекламних послуг за
укладеними Договорами; документів, які
б підтверджували те, яким чином
надаватися самі рекламні послуги,
зміст та вид реклами, місце розміщення
реклами, рекламні засоби, цикл
рекламних послуг (тобто створення,
розміщення або розповсюдження
реклами), тощо.

Інші, первинні документи, в розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", на підтвердження здійснення
операцій з контрагентом позивачем не
надано, та в матеріалах справи не
містяться.

В свою чергу, щодо посилань позивача на
належність наданих послуг до
господарської діяльності позивача, суд
зазначає, що у якості доказів
подальшого використання цих послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності позивача, з
боку останнього надано копії: договору
оренди нерухомого майна №83 від 23.09.2014
року, укладеного позивачем як
орендодавцем із ТОВ з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»;
договору оренди нежитлового
приміщення № 78 від 01.01.2014 року,
укладеного позивачем як орендодавцем
із ТОВ «ОСГ Рекордз Менеджмент»;
договору оренди нежитлового
приміщення № 67 від 01.12.2012 року,
укладеного позивачем як орендодавцем
із ТОВ «Дінтернал-Книга Одеса» та
додаткової угоди №2 до нього; договору
оренди нежитлового приміщення № 58/2012
від 01.05.2012 року, укладеного
позивачем як орендодавцем з ПП
«Дінінжінірінг» та додаткової угоди №3
до нього; договору оренди нежитлового
приміщення № 65 від 01.01.2013 року,
укладеного позивачем як орендодавцем з
приватним акціонерним товариством
«МТС Україна» та додаткової угоди №2 до
нього (а.с.137-149), згідно яких
контрагентам позивача передаються в
тимчасове платне користування
нежитлові приміщення (складські
приміщення та офісні приміщення) за
адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,15
а.

Однак, суд критично ставиться до даних
документів, як до доказів подальшого
використання цих послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності позивача,
оскільки, по-перше, договори оренди
нежитлового приміщення між позивачем
та ТОВ «ОСГ Рекордз Менеджмент», ТОВ
«Дінтернал-Книга Одеса», ПП
«Дінінжінірінг» та ПрАТ «МТС Україна»,
були укладені ще задовго (у 2012 та 2013
роках) до укладення позивачем
договорів із ТОВ "ТД "ОРЛАН" № 02/01 від
02.01.2014 року та № 01/02 від 01.02.2014 року про
надання рекламних послуг. При цьому,
укладення додаткової угоди №3 від
01.03.2014 року до договору із ТОВ
«Дінтернал-Книга Одеса» № 58/2012 від
01.05.2012 року та додаткової угоди №2 від
01.06.2014 року до договору із ПрАТ «МТС
Україна» № 65 від 01.01.2013 року, жодним
чином не свідчить про те, що такі
документи підтверджують подальше
використання отриманих від ТОВ "ТД
"ОРЛАН" рекламних послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності позивача,
оскільки ці додаткові угоди складені
до вже існуючих договорів, укладених
задовго до укладення позивачем
договорів із ТОВ "ТД "ОРЛАН". А по-друге,
суд зазначає, що зі змісту договору
оренди нерухомого майна №83 від 23.09.2014
року, укладеного позивачем як
орендодавцем із ТОВ з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» не
вбачається причинно-наслідковий
зв'язок між спірними правочинами та
наведеним первинним документом,
оскільки даний договір оренди
нерухомого майна №83 від 23.09.2014 року не
містить жодних відомостей про надання
рекламних послуг по оренді складських
приміщень саме підприємством ТОВ "ТД
"ОРЛАН" або за їх участі в такому
процесі, та з боку позивача, в свою
чергу, не було надано до суду жодних
доказів на підтвердження того, що
вказаний договір був кладений
позивачем саме за наслідком здійснення
ТОВ "ТД "ОРЛАН" рекламних послуг по
оренді складських приміщень ПП
«ПАТРІОТ».

З огляду на викладене, суд вважає, що
посилання позивача на належність
наданих ТОВ "ТД "ОРЛАН" рекламних послуг
по оренді складських приміщень ПП
«ПАТРІОТ». до господарської діяльності
позивача, та їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності позивача, ґрунтуються на
узагальнюючих припущеннях, які не
можуть бути взяті судом до уваги.

Разом з цим, позовна заява не містить
опису фактичного виконання
господарських зобов'язань за
укладеними з контрагентом договорами,
у зв'язку з чим судом з'ясовувалося у
повноважених представників позивача
питання щодо фактичності й
достовірності здійснення
господарських операцій. Водночас, в
межах предмету доказування по справі,
представники позивача не змогли надати
зрозумілих та аргументованих пояснень
стосовно використання рекламних
послуг в господарській діяльності
позивача.

Враховуючи викладене, суд не приймає до
уваги надані позивачем у якості
доказів правомірності віднесення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, рахунок-фактуру,
податкові накладні, виписані ТОВ "ТД
"ОРЛАН", та акти приймання-передачі
наданих послуг, виписані ТОВ "ТД "ОРЛАН",
оскільки позивачем не надано жодного
належного доказу на підтвердження
фактичного здійснення господарських
операцій із контрагентом, не надано
доказів використання вказаних послуг у
господарській діяльності позивача, які
б свідчили б про фактичне надання
рекламних послуг.

Таким чином, аналізуючи письмові
докази, надані позивачем на
підтвердження правомірності
віднесення до складу податкового
кредиту податку, сплаченого у ціни
придбаних послуг, судом встановлено, що
акти приймання-передачі послуг не
містять усіх необхідних реквізитів, а
лише містять назву послуг та їх
вартість, а інших документів, в яких
міститься уся необхідна інформація про
проведені заходи щодо надання
вищевказаних послуг, не надано і,
відповідно, документально не
підтверджено, що понесені ПП «ПАТРІОТ»
витрати на послуги пов'язані з їх
подальшим використанням у
господарській діяльності. Отже, з
наданих позивачем документів щодо
отримання рекламних послуг від його
контрагента не вбачається фактичності
проведених господарських операцій та
їх зв'язок із господарською діяльністю
позивача.

З огляду на викладені положення
законодавства, суд зазначає, що для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати, зокрема,
податкові накладні, видані на реально
отриманий товар (роботи, послуги),
призначений для використання в
господарській діяльності.

З урахуванням вищевикладеного, суд
зазначає, що лише формальна наявність у
позивача актів приймання-передачі
наданих послуг № 31/01 та № 28/02 та
податкових накладних, виписаних ТОВ "ТД
"ОРЛАН", зважаючи на відсутність у
позивача інших належних доказів на
підтвердження фактичного здійснення
господарських операцій з придбання
позивачем у ТОВ "ТД "ОРЛАН" рекламних
послуг та їх подальшого використання у
господарській діяльності позивача, не
є достатнім і беззаперечним
документальним підтвердженням
фактичного надання рекламних послуг
ТОВ "ТД "ОРЛАН", що вказує на відсутність
у позивача фактичних підстав для
віднесення спірних сум до складу
податкового кредиту.

При цьому, судом не приймається до
уваги посилання позивача як на
підставу правомірності формування
позивачем податкового кредиту за
наслідками господарських операцій з
ТОВ "ТД "ОРЛАН" на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
03.06.2014 року у справі № 815/2626/14, що набрала
законної сили згідно ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28.10.2014 року (а.с.160-166), якою
адміністративний позов ТОВ "Торговий
дім "Орлан" задоволено частково, а саме,
визнано протиправними дії ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області з
проведення заходів зустрічної звірки,
за результатами яких складено акт №
801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB "Торговий дім "Орлан", щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2014 року по
28.02.2014 року; визнано протиправними дії
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області щодо
коригування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ TOB "Торговий
дім "Орлан" в електронній
автоматизованій системі співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту (Податковий блок - аналітична
система співставлення податкового
кредиту та податкових зобов'язань) в
розрізі контрагентів на підставі Акту
№ 801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB "Торговий дім "Орлан", щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2014 року по
28.02.2014 року та зобов'язано ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області вилучити
з діючих електронних автоматизованих
систем співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту
(Податковий блок - аналітична система
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань) в розрізі
контрагентів інформацію, внесену на
підставі акту № 801/22-02/38352333 від 14.04.2014
року про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB "Торговий дім
"Орлан", щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року, з
огляду на наступне.

Висновки суду по вказаній справі
обґрунтовані тим, що податковим
органом в акті №801/22-02/38352333 від 14.04.2014
року зроблено висновок про нікчемність
правочинів, укладених позивачем з
контрагентами - покупцями по ланцюгу
постачання від TOB "НІКТАЙС", однак,
доказів того, що при проведенні
зустрічної звірки здійснено
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
позивача з первинними документами
контрагентів-покупців та TOB "НІКТАЙС",
відповідачем не надано та з акту цього
не вбачається. Таким чином, як
зазначається у вказаних судових
рішеннях, суд вважає, що наявність в
акті №801/22-02/38352333 від 14.04.2014 висновку
податкового органу про нікчемність
правочинів, укладених позивачем з
контрагентами-покупцями та TOB "НІКТАЙС",
прямо суперечить вищезазначеним
нормам та формі акта про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, так як наслідком
неможливості проведення зустрічної
звірки з підстав відсутності суб'єкта
господарювання за юридичною адресою
має бути лише висновок про відсутність
такого суб'єкта за місцезнаходженням
із зазначенням фактичних обставин. За
своєю правовою природою Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки не повинен містити висновки
щодо реальності здійснення
господарської діяльності. Таким чином,
у вищезазначеному акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки ДПІ у Київському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області виклала висновки, які
за змістом не відповідають назві та
інформаційному призначенню документа.

Отже, як вказано у судових рішеннях,
відсутність первинних документів для
проведення зустрічної звірки та
порушення порядку проведення звірки є
підставою для визнання протиправними
дій податкового органу щодо проведення
заходів зустрічної звірки, за
результатами чого складено акт
№801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року.

З приводу цих обставин, суд при
розгляді даної адміністративної
справи зазначає, що до висновку щодо
протиправності дій податкового органу
по проведенню заходів зустрічної
звірки, за результатами яких складено
акт № 801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB "Торговий дім "Орлан", щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2014 року по
28.02.2014 року та щодо коригування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ TOB "Торговий дім "Орлан" в
електронній автоматизованій системі
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту (Податковий
блок - аналітична система
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань) в розрізі
контрагентів на підставі акту №
801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року суд у справі
№815/2626/14 дійшов зважаючи на відсутність
первинних документів для проведення
зустрічної звірки та порушення порядку
проведення звірки.

Однак, встановлений судом факт щодо
протиправності вказаних вище дій
податкового органу не є доказом
фактичності відповідних господарських
операцій між позивачем та TOB "Торговий
дім "Орлан", оскільки таке питання
потребує окремого вивчення, що в межах
згаданої судової справи не
досліджувалось.

Натомість, в межах цього судового
процесу, судом досліджені надані
позивачем документи з приводу його
господарських відносин із TOB "Торговий
дім "Орлан", які у своєї сукупності та
взаємозв'язку підтверджують висновки
відповідача щодо відсутності
реального характеру (фактичного
здійснення) господарських операцій між
позивачем та"Торговий дім "Орлан" по
наданню останнім рекламних послуг
позивачу.

При цьому, суд зазначає, що, окрім
посилання відповідача в акті
перевірки, за наслідками якої прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, на акт №
801/22-02/38352333 від 14.04.2014 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB "Торговий дім "Орлан" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року та встановлені
в ньому обставини, відповідачем
досліджувалися надані платником
податків до перевірки первинні
бухгалтерські документи, за наслідком
аналізу яких встановлено відсутність
фактичного надання рекламних послуг
позивачу його контрагентом TOB "Торговий
дім "Орлан".

Водночас, посилання відповідача в акті
перевірки на нікчемність правочинів
суд не приймає до уваги за відсутності
належного документального
підтвердження відповідними засобами
доказування завідомо умисної мети та
факту спрямованості договорів на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, з чим ч.1 ст.228 ЦК
України пов'язує визначення порушення
публічного порядку.

Між тим, такі посилання відповідача
щодо нікчемності правочинів, у даному
випадку, не спростовують недоведений в
ході розгляду справи факт виконання
контрагентом ПП «ПАТРІОТ» рекламних
послуг, обставини чого відповідно до
розподілу обов'язку доказування
покладено на позивача, і за цих
обставин не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, зважаючи на
відсутність у справі належного
документального підтвердження
фактичного отримання послуг згідно
укладених із контрагентом ТОВ "ТД
"ОРЛАН" договорів та на недоведеність
надання цих послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, суд дійшов
висновку про безпідставність
включення позивачем до складу
податкового кредиту суми ПДВ за
спірний період у розмірі 38840 грн., у
зв'язку із чим погоджується із
висновком відповідача про заниження
позивачем податку на додану вартість у
розмірі 38840 грн., а тому, на думку суду
донарахована контролюючим органом
сума грошового зобов'язання і
накладення штрафних санкцій з податку
на додану вартість відповідає вимогам
57.3 ст.57, ст.123 ПК України на час
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з викладеного,
суд вважає, що відповідач, з посиланням
на відповідні положення законодавства,
довів суду правомірність прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку із чим
адміністративний позов приватного
підприємства «ПАТРІОТ» задоволенню не
підлягає.

Водночас, оскільки позивачу відмовлено
у задоволенні позовних вимог,
враховуючи те, що позивачем при сплаті
судового збору за подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору у сумі 182,70 грн.
згідно платіжного доручення №2290 від
07.08.2014 року (а.с.8), з урахуванням
положень ч.3 ст.4 Закону «Про судовий
збір», ст.94 КАС України з позивача
підлягає стягненню решта суми судового
збору у розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,14,71,72,79,86,94,103,158 -
163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства
"ПАТРІОТ" до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Орлан",
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.07.2014
року - відмовити.

Стягнути з приватного підприємства
"ПАТРІОТ" (,
місцезнаходження: 65019, м. Одеса, пр-т
Академіка Глушка, 24, корп. Б, кв. 24) на
користь Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 1644,30 гривень
(одну тисячу шістсот сорок чотири
гривні 30 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 26 грудня 2014 року.

Суддя
О.М.
Соколенко

У задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства
"ПАТРІОТ" до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Орлан",
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.07.2014
року - відмовити.

Стягнути з приватного підприємства
"ПАТРІОТ" (,
місцезнаходження: 65019, м. Одеса, пр-т
Академіка Глушка, 24, корп. Б, кв. 24) на
користь Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 1644,30 гривень
(одну тисячу шістсот сорок чотири
гривні 30 копійок).

26 грудня 2014 року.