Справа № 826/6933/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Патратій
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Милкоу-Україна" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про скасування рішень про
коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Милкоу-Україна"
звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про скасування рішень про
коригування митної вартості товарів
від 02 квітня 2013 року № 100270000/2013/300381/1 та
№ 100270000/2013/300382/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 липня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 30
січня 2013 року між ТОВ «Милкоу-Україна»
(Покупець) та фірмою «Roquette Freres»
(Франція, Продавець) було укладено
контракт №1/13, за умовами якого
Продавець продає, а Покупець придбаває
на умовах FCA Франція/Італія («Інкотермс
2010») і/або CIF Одеса («Інкотермс 2010»)
крохмаль та крохмалопродукти компанії
«Roquette Freres», з її виробничих
потужностей, що знаходяться у Франції
та Італії, що в подальшому іменуються
«Товар», відповідно до Специфікації на
Товар, а також умов і цін, що вказується
в додатках, які є невід'ємною частиною
даного Контракту.

30 січня 2013 року між сторонами підписано
додаток №1 до контракту №1/13 від 30 січня
2013 року, яким було врегульовано питання
купівлі-продажу конкретної партії
товару.

На підставі вказаного контракту та
додатку до нього, 27 березня 2013 року
позивачем було ввезено на митну
територію України обумовлений
додатком товар (товар № 1) - органічна
хімічна сполука, визначеного хімічного
складу: глюконо дельта-лактон SG, CAS No:
90-80-2, Хімічна назва: D-глюконо
1,5-лактонбілий кристалічний порошок
без запаху, кисло-солодкий на смак, в
мішках по 25 кг. - 399 мішків.

Крім того, 29 березня 2013 року, позивачем
було ввезено на митну територію
України обумовлений додатком товар
(товар №2) - харчовий модифікований
естерифікований крохмаль КЛЕАРАМ СН2020
(ацетильований ді крохмаль адіпат з
воскової кукурудзи) CAS No:63798-35-6, білий
порошок без смаку та запаху, в мішках по
25 кг. - 400 мішків.

Для митного оформлення товару №1 та
товару №2 позивачем були подані
відповідно вантажні митні декларації
за формою МД-2 №100270000/2013/156482 від 27
березня 2013 року та №100270000/2013/156823 від 29
березня 2013 року з визначенням вартості
за придбаний товар за ціною контракту з
використанням основного методу
визначення митної вартості, у якій
товар був задекларований у митному
режимі «імпорт 40».

На підтвердження митної вартості
товару №1 позивачем були надані до
митного органу документи: облікова
картка суб'єкта ЗЕД №100/2012/0006720 від 30
листопада 2012 року; міжнародна
товарно-транспортна накладна (СМR) №61068
від 20 березня 2013 року; книжка
міжнародних дорожніх перевезень (Carnet
TIR) №XF.70995916 від 20 березня 2013 року;
платіжне доручення №97 від 27 лютого 2013
року; довідка про
транспортно-експедиційні витрати від 21
березня 2013 року №2/6; прейскурант
(прайс-лист) виробника товару від 30 счня
2013 року; рахунок-фактура (інвойс) №R1N21E1
від 19 березня 2013 року; пакувальний лист
від 19 березня 2013 року №ADE2/ЕС29;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 30 січня 2013 року
№1; зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу №1/13 від 30
січня 2013 року; довідка про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами (про
відсутність за межами України валютних
цінностей та майна) №3161 від 23 січня 2013
року; інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару №2730 від 20 березня 2013
року; інформація про позитивні
результати здійснення фітосанітарного
контролю товару №2730 від 20 березня 2013
року; інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару №2730 від 20 березня 2013
року; сертифікат про походження товару
загальної форми №DPOR1N21E/ADE2/ЕС29 від 19
березня 2013 року; сертифікат якості від
18 березня 2013 року; копія митної
декларації країни відправлення
№13ITQUV1T0001488E3 від 19 березня 2013 року;
інформаційний код результатів митного
огляду товарів, транспортних засобів,
ручної поклажі та багажу №
1/1-0-0-0/1.3/00/5/3/1.5 від 27 березня 2013 року.

На підтвердження митної вартості
товару №2 позивачем були надані
митному органу документи: облікова
картка суб'єкта ЗЕД №100/2012/0006720 від 30
листопада 2012 року; акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу №10270000/2013/00599 від 27 березня 2013
року; міжнародна товарно-транспортна
накладна (СМR) №61067 від 20 березня 2013
року; книжка міжнародних дорожніх
перевезень (Carnet TIR) №XF.70995916 від 20
березня 2013 року; платіжне доручення №97
від 27 лютого 2013 року; довідка про
транспортно-експедиційні витрати від 21
березня 2013 року №1/60; прейскурант
(прайс-лист) виробника товару від 30
січня 2013 року; висновок про вартісні
характеристики товару №11/291 від 27
березня 2013 року; рахунок-фактура
(інвойс) №R1N29 R1 від 19 березня 2013 року;
пакувальний лист від 19 березня 2013 року
№ADE2/ЕС29; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) від 30 січня 2013 року №1;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу №1/13 від 30
січня 2013 року; інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару №2730 від 20 березня 2013 року;
інформація про позитивні результати
здійснення екологічного контролю
товару №2730 від 20 березня 2013 року;
інформація про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару №2730 від 20 березня 2013 року;
інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару №2730 від 20 березня 2013 року;
сертифікат про походження товару
загальної форми №DPOR1N29R/ADE2/ЕС29 від
19.березня 2013 року; сертифікат якості
від 18 березня 2013 року; копія митної
декларації країни відправлення
№13ITQUV1T0001499E7 від 19 березня 2013 року.

Митна вартість товарів була визначена
позивачем виходячи з ціни контракту,
тобто за основним методом, який
встановлений ст. 58 Митного кодексу
України.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідач дійшов висновку, що у
поданих документах існують певні
розбіжності, які впливають на числове
значення складових митної вартості
товарів та дають підстави для
обґрунтованого сумніву у
достовірності відомостей про митну
вартість.

У зв'язку з виявленими розбіжностями
щодо митної вартості товару №1 та
товару №2, декларанту було
запропоновано надати однаковий пакет
документів, в тому числі й додаткових,
для підтвердження митної вартості
товарів.

У свою чергу, декларантом було подано
наступні документи:1) щодо товару №1:
прайс-лист виробника товару від 30 січня
2013 року; митну декларацію країни
відправлення №13ITQUV1T0001488E3 від 19 березня
2013 року; довідку про
транспортно-експедиційні витрати від 21
березня 2013 року №2/6; висновок
експертної організації щодо ціни
товару від 27 березня 2013 року №11/291;
платіжне доручення №97 від 27 лютого 2013
року; 2) щодо товару №2: прайс-лист
виробника товару від 30 січня 2013 року;
митну декларацію країни відправлення
№13ITQUV1T0001499E7 від 19 березня 2013 року;
довідку про транспортно-експедиційні
витрати від 21 березня 2013 року №1/6;
висновок про вартісні характеристики
товару № 11/291 від 27 березня 2013 року;
платіжне доручення №97 від 27 лютого 2013
року.

Позивачем було повідомлено митний
орган про те, що інші витребувані
документи відсутні, у зв'язку з
поданням прямого договору з виробником
№1/13 від 30. січня 2013 року, а виписка з
бухгалтерської документації відсутня,
у зв'язку з першою поставкою.

02 квітня 2013 року Київською
регіональною митницею були прийняті
рішення про коригування митної
вартості товару: №100270000/2013/300381/2, яким
було скориговано митну вартість товару
№1 з 1,31 євро за кг до 2,48 євро за кг. та
№100270000/2013/300382/2, яким було скориговано
митну вартість товару №2 з 0,79 євро за кг
до 1,42 євро за кг.

Митну вартість товару №1 та №2
відповідачем було визначено за
резервним методом визначення митної
вартості товару, який ґрунтується на
раніше визначених митними органами
митних вартостях.

Митний орган дійшов висновку про те, що
митна вартість товару не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
у зв'язку з тим, що надані документи
містять неповні відомості (у наданих
документах містяться розбіжності).
Наявна у митного органу інформація
щодо митної вартості імпортованих
товарів призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості.

У зв'язку із прийняттям рішень про
коригування митної вартості товарів,
митним органом було видано позивачу
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів відповідно
№100270000/2013/00617 та №100270000/2013/00618 від 02
квітня 2013 року.

Не погоджуючись з вищевказаними
рішеннями відповідача про коригування
митної вартості та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

В силу ч.ч. 1-3 ст. 53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Тобто, право митного органу на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі наявності обґрунтованого сумніву
у повноті та/або достовірності
відомостей про митну вартість товарів,
однією з підстав виникнення якого є
виявлення розбіжностей у поданих
декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Згідно ч.1 - 3 ст. 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Тобто, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи,
митний орган вказав на певні
розбіжності в поданих декларантом
документах, а саме: згідно митної
декларації країни відправлення від
№13ITQUV1T0001488E3 від 19 березня 2013 року митна
вартість товару становить 12 222,45 EUR, а
відповідно до рахунку-фактури №R1N21E1
від 19 березня 2013 року митна вартість
складає 12 468,75 EUR; згідно доповнення до
контракту від 30 січня 2013 року №1 митна
вартість складає 12 500,00 EUR, а відповідно
до рахунку-фактури №R1N21E1 від 19 березняч
2013 року митна вартість складає 12 468,75 EUR;
в прайс-листі виробника товару від 30
січня 2013 року вказано тільки дві
позиції відповідно до рахунку-фактури
№R1N21E1 від 19 березня 2013 року; відповідно
до п.4.2 контракту від 30 січня 2013 року
№1/13 товар поставляється за
попередньою заявкою Покупця в
асортименті і кількості, що вказується
в інвойсі. Проформа інвойс відсутній.

Крім того, у поданих до митного
оформлення товару №2 документах, на
думку митного органу, також відсутні
всі необхідні дані та наявні такі
розбіжності, а саме: згідно митної
декларації країни відправлення від
№13ITQUV1T0001499Е37 від 19 березня 2013 року
митна вартість товару становить 7 208,22
EUR, а відповідно до рахунку-фактури
№R1N29R1 від 19 береня 2013 року митна
вартість складає 7 300,00 EUR; в прайс-листі
виробника товару від 30 січня 2013 року
вказано тільки дві позиції відповідно
до рахунку-фактури №R1N29R1 від 19 березня
2013 року; експертний висновок ДЗІ від 27
березня 2013 року №11/291 виданий на дві
позиції та не може бути підґрунтям у
вирішенні питання визначення митної
вартості, оскільки експертом вартісний
аналіз проводився на підставі
документів, наданих тільки ТОВ
«Милкоу-Україна».

При цьому, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що встановлені митним органом
розбіжності не впливають на визначення
складових митної вартості товарів та
відповідно не дають право митному
органу на витребування додаткових
документів.

Так, серед документів, передбачених ч. 2
ст.53 Митного кодексу України, відсутня
митна декларація країни відправлення,
такий документ не може впливати на
числові значення складових митної
вартості товару, а відтак відповідач не
може аналізувати такий документи на
предмет наявності в ньому неповноти
даних чи розбіжностей з іншими
документами.

Також, з отриманої позивачем
інформації від продавця та виробника
товару - фірми «Roquette Freres» вбачається, що
митна декларація країни відправлення
від №13ITQUV1T0001488E3 від 19 березня 2013 року
містить дві ціни - 12 097,18 EUR та 12 222,45 EUR,
перша з яких - собівартість товару на
заводі в Італії, друга -
середньостатистична ціна, яка включає
в себе вартість транспортування до
останнього кордону Італії.

Аналогічна інформація міститься в
митній декларації країни відправлення
від №13ITQUV1T0001499E7 від 19 березня 2013 року, в
якій 7 082,50 EUR - собівартість товару на
заводі в Італії, 7 208,22 EUR -
середньостатистична ціна, яка включає
в себе вартість транспортування до
останнього кордону Італії.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що статистичні ціни, вказані у
експортних ВМД, не мають співпадати з
ціною, яка погоджена сторонами та за
якою фактично продається товар.

Крім того, в інвойсах №R1N21E1 від 19
березня 2013 року та №R1N29R1 від 19 березня
2013 року позивач зазначив ціни на товар
№1 та №2 - 12 468,75 EUR та 7 300,00 EUR, відповідно,
тобто вони є більше
середньостатистичних цін, вказаних в
митних деклараціях країни
відправлення від №13ITQUV1T0001488E3 від 19
березня 2013 року та від №13ITQUV1T0001499E7 від 19
березня 2013 року.

Посилання митного органу на наявність
розбіжностей між митною вартістю
товару №1, вказаною у доповненні до
контракту від 30 січня 2013 року №1 (12 500,00
EUR) та у рахунку-фактурі №R1N21E1 від 19
березня 2013 року (12 468,75 EUR) обґрунтовано
не прийняті судом першої інстанції до
уваги, оскільки судом встановлено, що
вказана різниця у вартості товару №1
зумовлена фактичним відвантаженням
глюконодельта-лактон (кристалічного
порошку) у меншій кількості, ніж було
погоджено сторонами та зазначено у
доповненні до контракту від 30 січня 2013
№1.

З приводу посилань митного органу на
зазначення в прайс-листі від 30 січня 2013
року цін лише на ті товари, які
імпортувалися позивачем, та
відсутність цін на інші товари, які
можуть бути запропоновані інших
клієнтам, судом вірно зазначено, що в
матеріалах справи наявний прайс-лист
від 30 січня 2013 року, який містить в собі
інформацію щодо цін на імпортовані
позивачем товари. При цьому,
відсутність цін на інші товари ніяким
чином не впливає на числове значення
заявленої позивачем митної вартості
товару.

Таким чином, посилання митного органу
на відсутність в прайс-листі цін на
інші товари, які не імпортувалися
позивачем, не можуть бути взяті до
уваги як такі, що дають підстави для
обґрунтованого сумніву митному органу
в заявленій позивачем митній вартості
товару.

Крім того, як вірно зазначено судом
першої інстанції, у висновку
Державного підприємства
"Держзовнішінформ" №11/291 від 27 березня
2013 року встановлено, що ціни на
харчовий модифікований крохмаль марки
Clearam CH 2020 (T1422) та глюкозо дельта-лактон
Roqette Glucono Delta Lattone SG (E575) відповідають
цінам, вказаним в інвойсі № CL120906 від 06
вересня 2012 року.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вишевказаний висновок №11/291 від 27
березня 2013 року є належним доказом, що
підтверджує правомірність заявленої
позивачем ціни при митному оформленні
товару.

Стосовно тверджень відповідача на
відсутність проформи інвойсу з
посиланням на п. 4.2 контракту від 30
січня 2013 року №1/13, яким передбачено, що
товар поставляється за попередньою
заявкою Покупця в асортименті і
кількості, що вказується в інвойсі,
колегія суддів зазначає, що у даному
пункті вказується про такі документи
як попередня заявка, що складається
Покупцем, та інвойс, що складається
Продавцем.

При цьому, згідно п.4.5 контракту від 30
січня 2013 року №1/13 продавець надає
покупцю, серед інших документів, інвойс
на 100% вартості відвантаженого товару, а
тому обов'язковість складання проформи
інвойсу з контракту не випливає.

Таким чином, відсутність проформи
інвойсу у позивача не дає підстав для
обґрунтованого сумніву у заявленій
митній вартості, оскільки даний
документ вичерпує свою дію після
виставлення інвойсу, в якому остаточно
погоджуються ціни на товар, більше того
складання проформи інвойсу не
передбачено умовами укладеного між
позивачем та фірмою «Roquette Freres»
договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що у
відповідача були всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються.

При цьому, переконливих аргументів, які
б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що Київською регіональною
митницею неправомірно прийнято
рішення про коригування митної
вартості від 02 квітня 2013 року
№100270000/2013/300381/2 та №100270000/2013/300382/2,
оскільки декларантом подано всі
необхідні документи, які підтверджують
митну вартість товару.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Милкоу-Україна" та їх
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 липня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.