Справа № 2а-1970/3816/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м. Київ К/800/13993/14 - К/800/13526/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги ОСОБА_2 ,
Тернопільської обласної ради на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Тернопільської обласної ради про
визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Тернопільської
обласної ради з вимогами про визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача в частині усунення Комісії
з питань поновлення прав
реабілітованих Тернопільської
обласної ради від розгляду питання
щодо визначення складу майна, яке
підлягає поверненню реабілітованому,
встановлення його вартості та
поверненню спадкоємцям, зобов'язання
Тернопільської обласної ради
розглянути заяву щодо повернення майна
сім'ї ОСОБА_4 у межах населеного пункту.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.12.2011р.
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014р.
апеляційну скаргу позивача задоволено
частково. Постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
13.12.2011р. у справі скасовано. Прийнято
нову постанову про задоволення
позовних вимог. Визнано протиправною
бездіяльність Комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Тернопільської обласної ради в частині
усунення від розгляду питання щодо
визначення складу майна, яке підлягає
поверненню реабілітованому,
встановлення його вартості та
поверненню спадкоємцям, що викладене у
зверненнях ОСОБА_3 від 22.08.2011р. та від
12.10.2011р. Зобов'язано Комісію з питань
поновлення прав реабілітованих
Тернопільської обласної ради
розглянути заяви ОСОБА_3 від 22.08.2011р. та
від 12.10.2011р. про повернення майна у
відповідності до вимог Закону України
"Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні" та Постанови
Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991р. №48
"Про заходи щодо реалізації Закону
Української РСР "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні".

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущені судом апеляційної інстанції,
просить постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014р. скасувати і залишити без
змін рішення суду першої інстанції.
Вказує на те, що відповідно до чинних
нормативно-правових актів
Тернопільською обласною радою не можу
бути вирішені питання, які викладені у
зверненнях ОСОБА_3 від 22.08.2011р. та від
12.10.2011р.

У касаційній скарзі представники
Тернопільської обласної ради та ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущені судом апеляційної інстанції,
просять постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014р. скасувати і залишити без
змін рішення суду першої інстанції.
Вказує на те, що питання повернення
конфіскованого майна ОСОБА_4 чи виплати
за нього грошової компенсації уже
вирішено по суті комісією з питань
поновлення прав реабілітованих
Бучацької районної Ради народних
депутатів і рішення цієї комісії є
чинним.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22.08.2011р. та 12.10.2011р.
представник ОСОБА_3 звернувся до
Тернопільської обласної ради із
заявами про повернення майна і
присадибної земельної ділянки, що
знаходяться по АДРЕСА_1 та були
конфісковані в 1944 році.

Як зазначено у вказаних заявах, ОСОБА_3
та його мати ОСОБА_4 в 1992 році
зверталися у Бучацьку районну комісію
з питань поновлення прав
реабілітованих. Земельна ділянка за
адресою, де проживали до 1944 року
заявники, була зайнята Бучацькою
районною державною лікарнею
ветеринарної медицини, а тому Комісією
з питань поновлення прав
реабілітованих Бучацької районної
ради було прийнято рішення про виплату
грошової компенсації в сумі 15
мінімальних заробітних плат.

Згідно з протоколом №11 проведення
аукціону товарною біржею "Центральна
Українська Біржа" від 21.10.2009р.
переможцем торгів з продажу
нежитлового приміщення, яке вбудоване
в житловому будинку (літера А),
загальною площею 25,0 кв.м, що належить
Бучацькій районній державній лікарні
ветеринарної медицини, визнано ОСОБА_2,
якого було залучено судом першої
інстанції до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог.
Даний протокол затверджено
начальником Бучацької районної
державної лікарні ветеринарної
медицини. Вказана обставина
підтверджується долученим до справи
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, виданим 05.07.2010р.
Переволоцькою сільською радою, та
витягом №26621844 про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданим
06.07.2010р. комунальним підприємством
"Бучацьке районне бюро технічної
інвентаризації".

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд правильно
вказав на помилковість висновку суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову через
те, що позивач будучи ознайомленим з
рішенням комісії від 10.01.1994р.
безпідставно звертається до комісії
обласного рівня не оскражуючи при
цьому інше рішення комісії з питань
поновлення прав реабілітованих.

Відповідно до пункту 29 Положення про
порядок виплати грошової компенсації,
повернення майна або відшкодування
його вартості реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 24.06.1991р. №48 "Про
заходи щодо реалізації Закону
Української РСР "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні",
рішення комісії з питань виплати
компенсації, повернення майна або
відшкодування його вартості можуть
бути оскаржені реабілітованими
громадянами (або їхніми спадкоємцями)
та іншими заінтересованими
громадянами відповідно до комісії
Верховної Ради Республіки Крим,
обласної, Київської та
Севастопольської міських комісій.

Згідно з пунктом 4 зазначеного
Положення вирішення питань стосовно
відшкодування матеріальних збитків,
виплати грошової компенсації
реабілітованим, прийняття рішень щодо
відшкодування матеріальних збитків
віднесено до компетенції районних,
міських, районних у місті комісії з
питань поновлення прав реабілітованих.

Згідно з п.п. 3, 10, 12, 15, 18 "Положення про
порядок виплати грошової компенсації,
повернення майна або відшкодування
його вартості реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 24.06.1991р. №48 (із
внесеними змінами), передбачено:

- громадянам, реабілітованим згідно із
статтями 1 і 3 Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні», повертаються
вилучені у них будівлі та інше майно
або відшкодовується їх вартість;

- комісії визначають склад майна, яке
підлягає поверненню реабілітованому, і
встановлюють його вартість на підставі
документів про вилучення і реалізацію
майна, одержуваних з архівів та інших
установ;

- вилучені будівлі та інше майно (якщо
будинок незайнятий, а майно збереглося)
повертаються реабілітованому або його
спадкоємцям. При відсутності такої
можливості заявнику відшкодовується
вартість будівель і майна;

- компенсація виплачується за рахунок
коштів місцевого бюджету відповідним
фінансовим органом за місцем
проживання реабілітованого, а якщо
реабілітований громадянин проживає за
межами України - фінансовим органом за
місцем провадження попереднього
слідства;

- у разі неможливості повернути майно
або відшкодувати його вартість у
порядку, передбаченому пунктами 12 і 15
цього Положення, реабілітованим на
сім'ю виплачується грошова компенсація
у розмірі до 15 мінімальних заробітних
плат.

Апеляційний суд встановив, що судом
першої інстанції не взято до уваги факт
того, що у адресованих на ім'я
Тернопільської обласної ради заявах
від 22.08.2011р. та від 12.10.2011р. міститься
інформація про інше майно, що було у
користуванні сім'ї ОСОБА_4, крім
земельної ділянки.

Відповідно до "Положення про порядок
виплати грошової компенсації,
повернення майна або відшкодування
його вартості реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям"
громадянам, реабілітованим згідно із
ст.ст. 1 і 3 Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні", повертаються
вилучені у них будівлі та інше майно
або відшкодовується їх вартість (за
винятком майна, цивільний обіг якого
було заборонено на час репресії).

У відповідності до п. 5 "Положення про
порядок виплати грошової компенсації,
повернення майна або відшкодування
його вартості реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям"
громадяни, які зазнали репресій на
території України і визнані згідно з
Законом України "Про реабілітацію
жертв політичних репресій в Україні"
реабілітованими, але проживають за
межами України, подають заяву про
виплату грошової компенсації,
повернення будівель та іншого майна
або відшкодування їх вартості до
дипломатичних представництв і
консульських установ України, а у тих
державах, де їх немає, - безпосередньо
до комісії обласних Рад народних
депутатів за місцем провадження
попереднього слідства, вилучення чи
залишення їхнього майна.

Зважаючи на викладене, мотивованими є
висновки про те, що з врахуванням
обсягу повноважень, які делеговані
обласним комісіям з питань поновлення
прав реабілітованих, протиправно не
розглянула адресовані звернення від
сім'ї репресованої особи, а лише
рекомендувала звернутися до суду. Тому
обґрунтованими є позовні вимоги щодо
визнання бездіяльності Тернопільської
обласної ради в частині усунення
Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Тернопільської
обласної ради від розгляду питання
щодо визначення складу майна, яке
підлягає поверненню реабілітованому,
встановлення його вартості та
поверненню спадкоємцям.

Щодо доводів касаційної скарги
представника третьої особи у справі
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог слід
зазначити наступне.

Дійсно, відповідно до Закону України
"Про реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні" заяви про
компенсацію та повернення майна
подаються не пізніше трьох років з
моменту набрання чинності цим Законом
або з дня одержання особою довідки про
реабілітацію згідно з цим Законом.

Такі ж положення містяться в Положенні
про порядок виплати грошової
компенсації, повернення майна або
відшкодування його вартості
реабілітованим громадянам або їхнім
спадкоємцям, де зазначено, що заяви про
компенсацію та повернення майна
подаються не пізніше трьох років з
моменту набуття чинності Закону
України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні" або з
дня одержання громадянином довідки про
реабілітацію згідно з указаним
Законом. У разі коли трирічний строк
пропущено з поважних причин, він може
бути продовжений рішенням комісії.

Разом з там, зазначені доводи не можуть
бути підставою для відмови у
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправною бездіяльність
Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Тернопільської
обласної ради в частині усунення від
розгляду питання щодо визначення
складу майна, яке підлягає поверненню
реабілітованому, встановлення його
вартості та поверненню спадкоємцям, що
викладене у зверненнях ОСОБА_3 від
22.08.2011р. та від 12.10.2011р., а може бути
підставою для відмови у наданні
компенсації чи поверненні майна самою
комісією відповідно до наданих чинними
нормативними актами повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Інші доводи касаційних скарг висновків
суду апеляційної інстанцій не
спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
надав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги ОСОБА_2 ,
Тернопільської обласної ради
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.