Справа № 818/1907/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р. Справа № 818/1907/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представника позивача - Марченка І.В.,

представника відповідача - Солов'я П.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.10.2014р.
по справі № 818/1907/14

за позовом Білопільської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини

до Державної фінансової інспекції
в Сумській області

про визнання частково протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

15.07.2014 року Білопільська районна
державна лікарня ветеринарної
медицини (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом, в якому просила визнати
протиправними та скасувати п.п. 3,4, 5, 6, 7,
9 листа-вимоги від 09 липня 2014 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 06.10.2014 року
адміністративний позов Білопільської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про усунення виявлених ревізією
порушень чинного законодавства від 09
липня 2014 року № 18-07-14-14/4900 в частині
вимог пункту 3 про відображення в
обліку дебіторської заборгованості за
надавачами послуг в сумі 970,67 грн.,
стягнення коштів з надавачів послуг
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, а в іншому
випадку стягнення коштів з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат у порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП
України; вимог пункту 4 про стягнення з
осіб, винних у зайвому списанні
матеріальних цінностей на суму 4365 грн.
90 коп., шкоди у порядку та розмірах,
встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України;
вимог пунктів 5 та 9 про прийняття до
відома факту застосування фінансових
санкцій у вигляді зменшення бюджетних
асигнувань; пункту 6 про відображення в
обліку заборгованості за Державною
ветеринарною та фітосанітарною
службою України на суму 21556, 50 грн.,
стягнення зайво перерахованих коштів в
сумі 21556,5 грн. шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, а в іншому
випадку стягнення коштів з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат у порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП
України; пункту 7 про відображення в
обліку заборгованості перед бюджетом
та перерахування в дохід Державного
бюджету України за кодом надходження
2801500 коштів в сумі 39685,32 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції
представник позивача надав
заперечення, в яких, посилаючись на
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
просив апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі, просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просив постанову суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції, призначене на 25.12.2014 року,
представник відповідача не прибув, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлений своєчасно та належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Державною фінансовою
інспекцією в Сумській області в період
з 27.03.2014 р. по 25.06.2014 р. проведено планову
ревізію окремих питань фінансово -
господарської діяльності
Білопільської районної державної
ветеринарної медицини за період з
01.01.2011 р. по 28.02.2014 р., за результатами
якої складено акт від 01.07.2014 року №07-06/43.
Вказаний акт підписано уповноваженою
особою підконтрольної установи із
запереченнями (Т. 2 а.с. 1-32).

На підставі висновків акту
ревізії від 01.07.2014 року №07-06/43
фінансовою інспекцією 09 липня 2014 року
позивачу направлено лист-вимогу №
18-07-14-14/4900 про усунення виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства ( т.1 а.с. 16-18).

Листом - вимогою № 18-07-14-14/4900 від 09.07.2014
року "Про усунення порушень", зокрема,
пунктом 3 листа - вимоги передбачено, що
в результаті завищення площі
мисливських угідь за мінусом
водно-болотних угідь та, відповідно,
площі обробки під час весняних та
осінніх кампаній 2011, 2012 та 2013 років
зайво сплачено за послуги з виконання
робіт по розкладці вакцини проти сказу
диких м'ясоїдних тварин, з
використанням повітряних суден на
території мисливських угідь, в межах
Білопільського району, чим порушено
вимоги ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. № 996- XIV та п. 2.14
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, що призвело до
завдання матеріальної шкоди (збитків)
установі на загальну суму 970,67 грн., у
зв'язку з чим відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за
надавачами послуг в сумі 970,67 грн;
стягнути кошти в сумі 970,67 грн. із
надавачів послуг шляхом проведення
претензійно-позовної роботи; в
іншому випадку - стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі, встановленому ст.
ст. 130-136 Кодексу законів про працю
України.

Пунктом 4 листа - вимоги передбачено, що
лікарнею ветмедицини протягом 2011, 2012 та
2013 р.р. в результаті внесення
недостовірних даних до розрахунків
потреби (актів розрахунку потреби) на
проведення пероральної вакцинації
диких м'ясоїдних тварин на відповідні
роки (весняної та осінньої кампаній)
внесено недостовірні дані щодо площі,
яка підлягає обробці, що призвело до
зайвого списання вакцини антирабічної
пероральної для імунізації диких
м'ясоїдних тварин «Броварабіс» на
загальну суму 4365,90 грн, чим порушено
вимоги ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ та п. 2.14
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, що призвело до
завдання матеріальної шкоди (збитків)
установі на загальну суму 4365,90 грн, у
зв'язку з чим зобов'язано стягнути з
осіб, винних у зайвому списанні
матеріальних цінностей на суму 4365,90
грн, шкоду у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу
законів про працю України.

Пунктом 5 листа - вимоги передбачено, що
придбання бензину здійснено лікарнею
ветмедицини за КПКВ 2802030, а
використання цього безоплатно
переданого бензину здійснено Головним
управлінням ветеринарної медицини в
Сумській області за КПКВ 2802010, що
призвело до нецільового використання
матеріальних ресурсів на суму 1678,33 грн,
чим недотримано ч. 4 ст. 2, ч. 8 ст. 7, ч. 4 ст.
13, п. 3 ч. 1 ст. 26 Бюджетного кодексу
України від 08.07.2010 р. № 2456-VІ, ч. 6 та ч. 8
Паспорта бюджетної програми на 2011 рік
за КПКВ 2802010, ч. 6 та ч. 8 Паспорта
бюджетної програми на 2011 рік за КПКВ
2802030. У зв'язку з чим зобов'язано
прийняти до відома факт застосування
фінансової санкції у вигляді зменшення
бюджетних асигнувань.

Пунктом 6 листа - вимоги передбачено,
що в порушення п. 2.1 Порядку
акумулювання, перерозподілу та
використання коштів спеціального
фонду за надання платних послуг
бюджетними установами, які входять до
сфери управління Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України, затвердженого наказом
Державного комітету ветеринарної
медицини України від 10.11.2010 р. № 487, та п.
11.5 Порядку обслуговування державного
бюджету за видатками та операціями з
надання та повернення кредитів,
наданих за рахунок коштів державного
бюджету, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
30.09.2011 р. № 1223, лікарнею ветмедицини
проведено зайве перерахування коштів
акумулювання до Державної
ветеринарної та фітосанітарної службі
України в сумі 21556,50 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) установі
на вказану суму, у зв'язку з чим
зобов'язано відобразити в обліку
заборгованість за Державною
ветеринарною та фітосанітарною
службою України на суму 21556,50 грн;
стягнути зайво перераховані кошти в
сумі 21556,50 грн. шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з
одержувачем коштів щодо їх повернення;
в іншому випадку, стягнути з осіб,
винних у зазначеному порушенні, шкоду у
порядку та розмірі, встановленому ст.
130-136 КЗпПУ.

Пунктом 7 листа - вимоги передбачено, що
ревізією встановлено неперерахування
лікарнею отриманих коштів за надання
адміністративних послуг у 2011 році до
Державного бюджету України, що є
порушенням ч. 4 ст. 29 Бюджетного кодексу
України від 08.07.2010 р. № 2456-УІ та ч. 32 ст. 4
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23.12.2010 р. № 2857-VI та
призвело до недоотримання доходів
Державним бюджетом України в сумі 39685,32
грн., у зв'язку з чим зобов'язано
відобразити в обліку заборгованість
перед бюджетом та перерахувати в дохід
державного бюджету за кодом
надходження 28010500 кошти в сумі 39685,32
гривень.

Пунктом 9 листа - вимоги передбачено, що
в недотримання ч. 4 ст. 2, ч. 8 ст. 7, ч. 4 ст.
13, п.3 ч.1 ст. 26 Бюджетного кодексу
України від 08.07.2010 р. № 2456-УІ, ч. 6 та ч. 8
Паспорта бюджетної програми на 2011 рік
за КПКВ 2802030 «Організація і ПКЕ
регулювання діяльності установ в
системі ветеринарної медицини»,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України і наказом Міністерства
фінансів від 17.02.2011 р. №33/186, ч. 6 та ч. 8
Паспорта бюджетної програми на 2012 рік
за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання
діяльності установ в системі Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України», затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України і наказом
Міністерства фінансів України від
17.02.2012 р. №63/211, лікарнею ветмедицини
проведено оплату вартості послуг по
розкладці вакцини за КПКВ 2802030 замість
її проведення за КПКВ 2802020, що призвело
до нецільового використання бюджетних
коштів на загальну суму 100250,04 грн., у
зв'язку з чим зобов'язано прийняти до
відома факт застосування фінансової
санкції у вигляді зменшення бюджетних
асигнувань. (т.1 а.с. 15-17).

Не погодившись з п.п. 3, 4, 5, 6, 7, 9
листа-вимоги від 09 липня 2014 року,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що в п. п.
3,4,5,6,7, 9 листа-вимоги є безпідставними
та підлягають скасуванню.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Згідно частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

За змістом частини першої статті 8
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" орган державного
фінансового контролю здійснює
державний фінансовий контроль та
контроль за: виконанням функцій з
управління об'єктами державної
власності; цільовим використанням
коштів державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; розробляє пропозиції щодо
усунення виявлених недоліків і
порушень та запобігання їм у
подальшому; вживає в установленому
порядку заходів до усунення виявлених
під час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства та притягнення до
відповідальності винних осіб; здійснює
інші повноваження, визначені законами
України та покладені на нього
Президентом України.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.2011 року №499/2011 Державна
фінансова інспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вживає в установленому порядку
заходів до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства та
притягнення до відповідальності
винних осіб, а саме: вимагає від
керівників та інших службових осіб
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів;
проводить аналіз стану додержання
фінансової дисципліни та про його
результати повідомляє органи
виконавчої влади, інші державні органи
та органи місцевого самоврядування;
готує і подає до відповідних державних
органів пропозиції щодо усунення та
запобігання причинам і умовам, які
призвели до допущення недоліків і
порушень; здійснює контроль за
виконанням вимог і пропозицій, поданих
Держфінінспекцією України та її
територіальними органами
міністерствам, іншим центральним
органам виконавчої влади та органам
місцевого самоврядування за
результатами державного фінансового
контролю, та інформує про це Кабінет
Міністрів України і Мінфін України;
застосовує заходи впливу за порушення
бюджетного законодавства, накладає
стягнення, санкції до осіб, винних у
порушенні законодавства; передає
правоохоронним органам матеріали
ревізій у разі встановлення порушень
законодавства, що передбачають
кримінальну відповідальність або
містять ознаки корупційних діянь;
інформує правоохоронні органи про
факти інших виявлених порушень
законодавства. (підпункт 4 пункту 4
Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" № 2939-ХІІ, згідно з якими
державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролі спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що у органу
державного фінансового контролю
наявне право заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов, а не
позов підконтрольної установи про
визнання вимоги протиправною.

Саме така правова позиція викладена
Верховним Судом України, зокрема, у
постановах від 15.04.2014р. у справі №21-40а14,
від 15.04.2014р. у справі № 21-63а14.

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

У справі, яка розглядається, Інспекція
пред'явила вимогу від 09 липня 2014 року №
18-07-14-14/4900 про усунення порушень,
виявлених під час ревізії
Білопільській районній державній
лікарні ветеринарної медицини.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції
вказує на виявлені збитки та їхній
розмір.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
заявлених Білопільською районною
державною лікарнею ветеринарної
медицини.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 06.10.2014 року не
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова судом першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198,
ст. 202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Сумській
області задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.10.2014р. по
справі № 818/1907/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
Білопільської районної державної
лікарні ветеринарної медицини
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст постанови виготовлений 26.12.2014 р.