Справа № 2а-1688/09/1970
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р.
Справа № 70998/09

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача - Богаченка С.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д. М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2009
року у справі за адміністративним
позовом Лановецького районного центру
зайнятості Тернопільської області -
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, що діє
від імені Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття до
ОСОБА_2 про повернення незаконно
отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 червня 2009 року Лановецький районний
центр зайнятості Тернопільської
області - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, що діє
від імені Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
звернувся до суду з вищевказаним
адміністративним позовом до ОСОБА_2 про
повернення незаконно отриманих коштів,
покликаючись на те, що в результаті
обміну із ДПІ, виявлено, що позивач який
перебував на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, в той же час
мав доходи в ТзОВ «Укржилстрой плюс», а
згідно ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума незаконно отриманого
забезпечення та вартість наданих
соціальних послуг стягується з особи.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2009
року у справі №2а-1688/09 заявлений позов
задоволено. Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 в користь держави в особі
Лановецького районного центру
зайнятості Тернопільської області -
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, що діє
від імені Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття кошти,
які виплачено як допомогу по
безробіттю в сумі 9969,99грн.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржив ОСОБА_2, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і винести нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову повністю. У поданій
апеляційній скарзі апелянт вказує, що з
01 серпня 2005 року по вересень й справді
працював штукатуром-маляром в ТзОВ
«Укржилстрой плюс». Зазначає, що
оскільки перевірка стосувалась його
особисто, то перевіряючий мав би взяти
в нього пояснення та ознайомити з
актом, однак цього зроблено не було.
Вважає, що судом першої інстанції
безпідставно не взято до уваги його
посилання на те, що він відвідував
центр зайнятості кілька раз на місяць.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач перебуваючи на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, в той же час
мав доходи в ТзОВ «Укржилстрой плюс»,
що стверджується матеріалами справи, а
тому ним було безпідставно отримано
кошти в сумі 9969,99грн., які підлягають
поверненню згідно ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та п.5,6 «Порядку
фінансування за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття оплачуваних громадських
робіт для безробітних», який
затверджений Постановою КМ України від
20.03.2006 року №357 «Про деякі питання
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття».

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними.

Як вбачається з матеріалів справи
Лановецьким районним центром
зайнятості було надано ОСОБА_2 статус
безробітного та призначено виплату
допомоги по безробіттю відповідно пп.
1,3,4 ст.22 та п. 1 ст. 23 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття". З 06.03.2007 року по 17.03.2008 року
відповідачем отпримано допомогу по
безробіттю у сумі 9969,99грн.

Відповідно до п.26 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266, на підставі отриманої від органу
Державної податкової інспекції
України інформації про доходи
відповідача, проведена перевірка
достовірності даних, які були
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення під час
реєстрації особи та протягом періоду
її перебування на обліку як
безробітної.

Проведеною перевіркою було
встановлено, що з 01.08.2005р. позивач на
підставі наказу ТзОВ «Укржилстрой
плюс» № 48 від 01.08.05р. прийнятий на
роботу з окладом відповідно до
штатного розпису. За наслідками такої
перевірки складено акт розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення №70
від 16.09.2008р.

Наказом Лановецького районного центру
зайнятості №123 «Д» від 03.10.2008р. у зв'язку
із виявленням факту подання
безробітним недостовірних даних, що
спричинило незаконну виплату
матеріального забезпечення на випадок
безробіття за період з 06.03.2007р. по
17.03.2008р. з вини безробітного, суму
отриманої позивачем допомоги у
зазначений період визнано
безпідставною та зобов'язано вжити
заходів по поверненню коштів.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг мають
застраховані та незастраховані особи
-військовослужбовці звільнені у
зв'язку із скороченням чисельності
штату без права на пенсію, в тому числі
особи, які вперше шукають роботу та
інші не застраховані особи, у разі їх
реєстрації в установленому законом
порядку як безробітних.

Згідно пп. «б» п.3 ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення» до
зайнятого населення належать та не
можуть бути безробітними і отримувати
допомогу по безробіттю громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
члени кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Стаття 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» закріплює, що безробітними
визнаються працездатні громадяни, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших, передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу. Відповідно до пп. 8 п.1 ст.31
зазначеного Закону виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 вказаного
Закону, застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону, сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктами 6 та 7 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу та
безробітних, затвердженого постановою
КМ України від 14.02.2007 №219 розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
безробітним передбачено, що у разі
встановлення центром зайнятості
належності особи, визнаної безробітною
до категорії зайнятих, така особа
знімається з обліку як безробітна та
повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума вартості матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
наданих застрахованій особі внаслідок
зловживання або невиконання нею своїх
обов'язків, стягується з цієї особи в
судовому порядку відповідно до п.6.14
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у томи числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 року № 307.

Посилання апелянта на те, що заробітної
плати від товариства з обмеженою
відповідальністю «Укржилстрой плюс»
не отримував, колегія суддів вважає
безпідставним, так як з матеріалів
справи (а.с.14-17) вбачається, що у період
обліку в цетрі зайнятості відповідач
перебував в трудових відносинах с
вищезазначеним підприємством (факт
працевлаштування підтверджується
самим відповідачем) та отримував
заробітну плату. Вказане
підтверджується також довідками про
середню заробітню плату виданими ТзОВ
«Укржилстрой плюс» на запит
прокуратури м.Іллічівська Одеської
області (а.с.32-36).

Позивач, перебуваючи на обліку як
безробітний та отримуючи матеріальну
допомогу по безробіттю, самостійно
забезпечував себе роботою за яку
отримував винагороду, про самостійне
працевлаштування, тобто обставини, що
впливають на умови виплати та надання
соціальних послуг позивач службу
зайнятості не повідомив, таким чином на
вказаний період не мав законних
підстав для отримання статусу
безробітного та на надання
матеріальної допомоги, чим порушив
вимоги Закону України «Про зайнятість
населення» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог
Лановецького районного центру
зайнятості Тернопільської області -
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, що діє
від імені Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття щодо
повернення незаконно отриманих коштів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198, ст.ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2009
року у справі №2а-1688/09 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Д.М. Старунський