Справа № 819/881/14-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Справа №
876/7095/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Глушка І.В.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Біо-Лан» до
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У квітні 2014 року позивач ТзОВ «Біо-Лан»
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача Кременецької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області, в якому просив визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача:
№ від 16.04.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток іноземних
юридичних осіб у розмірі 1775222,90 грн. (в
тому числі 1575867,60 грн. за основним
платежем і 199355,30 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями); № від
16.04.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
652009 грн. (в тому числі 652008 грн. за
основним платежем і 1 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями); № від
16.04.2014 року про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 106559 грн. за
грудень 2013 року; № від 16.04.2014 року
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 1384 грн. за грудень 2013
року та застосування штрафних
(фінансових) санкцій 692 грн.; № від
16.04.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб у
розмірі 510 грн. штрафних санкцій.

Відповідач позову не визнав, у суді
першої інстанції подав заперечення,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними і скасовано податкові
повідомлення-рішення Кременецької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області від 16.04.2014 року №, №,
№, №. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду не погодився
відповідач і оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду першої інстанції
прийнята із неповним з'ясуванням
обставин справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт зазначає, що оскаржені
податкові повідомлення-рішення від
16.04.2014 року винесено відповідачем на
підставі висновків планової виїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2010 р. по 31.12.2013 р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2013 р.. Суд першої
інстанції безпідставно не врахував
висновків перевірки, що відображені в
Акті перевірки № 48/2200/34566828 від 17.03.2014 р.
про порушення позивачем вимог п.п.209.15.1
п.209.15 ст.209 ПК України та п.4.5 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затв. наказом ДПА України № 41 від 25.01.2011
року, внаслідок чого не проведено
коригування суми податкового кредиту з
ПДВ у загальних та спеціальних
деклараціях на загальну суму 652008 грн..
Вказує апелянт, що в перевіреному
періоді позивач перебував на
загальному і спеціальному режимі
оподаткування з ПДВ. Товариством
подавались до податкового органу
Декларації загальні (повні) по
операціях з продажу і придбання
підакцизної продукції, продукції не
власного виробництва, по яких суми ПДВ
сплачувалися до бюджету, та Декларації
спеціальні (скорочені), відповідно до
спеціального режиму оподаткування,
передбаченого ст. 8-1 Закону України
«Про податок на додану вартість» та ст.
209 України. Перевіркою достовірності
формування податкового кредиту з ПДВ
встановлено його завищення на суму 1597659
грн., з яких 896576 грн. у періодах,
відносно яких поведена перевірка у
2011-2014 р.р. та винесені відповідні
рішення. Вказані порушення допущені
внаслідок коригування податкового
кредиту на підставі податкових
накладних отриманих у пізніших звітних
періодах, самостійно виявлених
помилок, використання товарів,
необоротних активів у операціях
сільськогосподарсього виробництва.
Перевіркою встановлено, що позивачем
не проведено коригування податкового
кредиту на суму використаних (списаних)
товарів/послуг р.27 Декларації за період
з січня 2011 р. по червень 2011 р. у зв'язку
із зміною напряму використання
товарів/послуг з іншої діяльності на
діяльність у сфері сільського і
лісового господарства та рибальства.
Крім цього, вказує апелянт, що за
результатами податкової перевірки
було встановлено порушення позивачем
вимог п. 103.1 п.103.2, п.103.4, п.103.5, п.103.10 ст.103
ПК України, що мало наслідком не
утримання і не сплату податку на доходи
нерезидентів за ставкою в розмірі 15
відсотків їх суми та за їх рахунок, який
сплачується до бюджету під час такої
виплати в загальній сумі 1575867 грн..
Вказує апелянт, що позивачем здійснено
виплату доходів нерезиденту компанії
«ТRІТТІКО НОLDINGS LIMITD» зареєстрованій у
Республіці Кіпр за використання
фінансових кредитів. Згідно п.103.4 ст.103
ПК України, підставою для звільнення
(зменшення) від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України є
подання нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктом 103.5
і 103.6 цієї статті, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни з якою
укладено міжнародний договір України,
а також інших документів, якщо це
передбачено міжнародним договором
України. Однак, у наданій компетентним
органом Республіки Кіпр, довідці
(свідоцтво резидента) від 30.03.2011 р. не
зазначений такий обов'язків реквізит,
як податковий рік. Тому, вказана
довідка не може вважатися нежним
доказом в підтвердження, що нерезидент
є резидентом країни у 2011 податковому
році, з якою укладений міжнародний
договір України про пільгове
оподаткування.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить постанову суду першої
інстанції від 10.06.2014 р. скасувати
частково, а саме у частині задоволення
позовних вимог, і залишити без змін
постанову суду першої інстанції у
частині відмови у задоволенні позовних
вимог.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції від 10.06.2014 року залишити без
змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що таку
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що в період з 10.02.2014
року по 07.03.2014 року відповідачем
Кременецькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області було проведено
планову виїзну перевірку позивача ТзОВ
«Біо-Лан» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2013 р.. За наслідками перевірки
складено Акт № 48/2200/34566828 від 17.03.2014 р.. У
висновках акту перевірки зазначено, що
Товариством порушено: - вимоги: п.103.1
п.103.2, п.103.4, п.103.5, п.103.10 ст.103, п.160.1, п.160.2
ст.160 ПК України, не утримано та не
сплачено податок на доходи
нерезидентів за ставкою в розмірі 15
відсотків їх суми та за їх рахунок, який
сплачується до бюджету під час такої
виплати в сумі 1575867,62 грн., у тому числі :
за 1 квартал 2011 року - 395120,83 грн., за 2
квартал 2011 року - 383329, 47 грн., за 3 квартал
2011 року - 92602,97 грн., за 4 квартал 2011 року -
704814,35 грн.; - вимоги: ст.192, п.п.209.15.1 п.209.15
ст.209 ПК України та п.4.5 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затв. наказом ДПА України від 25.01.2011
року № 41, в результаті чого занижено
ПДВ по загальній декларації на
загальну суму 1483325 грн., в тому числі по
періодах: грудень 2010 року - 782242 грн.;
січень 2011 року - 49075 грн.; лютий 2011 року -
468054 грн.; березень 2011 року - 93708 грн.;
квітень 2011 року - 41562 грн.; травень 2011
року - 36499 грн.; червень 2011 року - 12185 грн.;
- вимоги: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1,
п.201.10 ст.201 ПК України, завищено
бюджетне відшкодування на загальну
суму 7775грн., у тому числі за листопад 2013
року в сумі 6391 грн., за грудень 2013 року в
сумі 1348 грн.; - вимоги: п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст.198 ПК України, п.п.4.5.3 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затв. Міністерством фінансів України
від 25.11.2011р. №1492, завищено залишок
від'ємного значення суми податку на
додану вартість (рядок 24) за грудень 2013
року в сумі 106559 грн.; - вимоги: ст.192, п.198.1,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201,
п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 ПК України, п.4.5
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затв. наказом ДПА
України від 25.01.2011 року № 41, п.п.4.5.3
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затв. Міністерством
фінансів України від 25.11.2011р. №1492, в
результаті чого завищено ПДВ, що
залишається у розпорядженні
підприємства в сумі 1173543 грн., в т.ч.: за
грудень 2010 року - 587504 грн., за лютий 2011
року - 468054 грн., за травень 2011 року - 10789
грн., за грудень 2013 року - 107196 грн.; -
вимоги: ст.192, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1,
п.201.10 ст.201, п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 ПК
України, п.4.5 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затв. наказом ДПА
України від 25.01.2011 року № 41, п.п.4.5.3
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затв. Міністерством
фінансів України від 25.11.2011р. №1492, в
результаті чого занижено ПДВ, що
залишається у розпорядженні
підприємства в сумі 985668 грн., в т.ч.: за
грудень 2011 року - 250293 грн., за вересень
2012 року - 732755 грн., за жовтень 2013 року - 2620
грн.; - вимоги: ст.192, п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201, п.п.209.15.1 п.209.15
ст.209 ПК України, п.4.5 Порядку заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість, затв.
наказом ДПА України від 25.01.2011 року № 41,
п.п.4.5.3 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затв. Міністерством
фінансів України від 25.11.2011р. №1492, в
результаті чого занижено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з ПДВ у сумі 416978 грн., в т.ч.: за
грудень 2010 року - 194738 грн., за січень 2011
року - 49075 грн., за березень 2011 року - 93708
грн., за квітень 2011 року - 41562 грн., за
травень 2011 року - 25710 грн., за червень 2011
року - 12185 грн.; - вимоги: п.176.2 «б» ст. 176 ПК
України, п.3.2 - п.3.6 Порядку заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку, затв. наказом ДПА України
24.12.2010 р. №1020, а саме: подано розрахунки
ф№1ДФ з недостовірними відомостями: в
податкових розрахунках за 1 - 4 квартал
2011 року та 4 квартал 2012 року не вірно
відображені виплачені підприємцям
доходи по ознаці « 157» (а.с. 22-101 Т.1).

На підставі вказаного вище Акта
перевірки від 17.03.2014 року відповідачем
винесено відносно позивача податкові
повідомлення-рішення: - № від
16.04.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток іноземних
юридичних осіб у розмірі 1775222,90 грн. (в
тому числі 1575867,60 грн. за основним
платежем і 199355,30 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями); - № від
16.04.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
652009 грн. (в тому числі 652008 грн. за
основним платежем і 1 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями); - № від
16.04.2014 року про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 106559 грн. за
грудень 2013 року; - № від 16.04.2014 року
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 1384 грн. за грудень 2013
року та застосування штрафних
(фінансових) санкцій 692 грн.; - №
від 16.04.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб у
розмірі 510 грн. штрафних санкцій (а.с. 17-21
Т.1, 25 Т.2).

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
часткового задоволення позовних вимог.

Так, суд апеляційної інстанції вважає
правильними висновки суду першої
інстанції про те, що в ході судового
розгляду справи знайшли своє
підтвердження висновки податкового
органу про порушення позивачем вимог
п.176.2 «б» ст.176 ПК України, п.3.2 - п.3.6
Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затв. наказом ДПА України 24.12.2010 р. №1020,
а саме: подано розрахунки ф№1ДФ з
недостовірними відомостями: в
податкових розрахунках за 1 - 4 квартал
2011 року та 4 квартал 2012 року не вірно
відображені виплачені підприємцям
доходи по ознаці « 157».

Тому, податкове повідомлення-рішення
від 16.04.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем податок на доходи фізичних
осіб у розмірі 510 грн. штрафних санкцій,
прийняте відповідачем правомірно, в
зв'язку з чим позовні вимоги про
визнання протиправним і скасування
вказаного податкового
повідомлення-рішення до задоволення не
підлягають.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що постанова суду першої
інстанції від 10.06.2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо ППР № від 16.04.2014 року,
позивачем не оскаржується.

Відносно податкових
повідомлень-рішень від 16.04.2014 року
№ про зменшення розміру
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
106559 грн., та № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 1384 грн. і застосування штрафних
(фінансових) санкцій 692 грн., то суд
апеляційної інстанції погоджується із
висновками суду першої інстанції про
протиправність цих ППР, з врахуванням
наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено і підтверджується
матеріалами адміністративної справи,
що оскаржені податкові
повідомлення-рішення від 16.04.2014 року
№ і № грунтуються на
висновках ДПІ про порушення позивачем
вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10
ст.201 ПК України, п.п. 4.5.3 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Міністерством фінансів
України №1492 від 25.11.2011 р., внаслідок
завищення бюджетного відшкодування на
загальну суму 7775 грн. за
листопад-грудень 2013 року (відповідно 6391
грн. і 1384 грн.), та завищення залишку
від'ємного значення суми ПДВ за грудень
2013 року в сумі 106559 грн..

Суд першої інстанції дійшов
об'єктивних висновків про те, що
вказані вище твердження відповідача
про вчинення позивачем зазначених
порушень податкового законодавства є
безпідставними, оскільки на підставі
акту податкової перевірки №11-15/34566828
від 04.02.2014 року було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 18.02.2014
року про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 107943 грн. за листопад
2013 року, яке було чинним на час розгляду
справи. При цьому, уточнюючий
розрахунок за грудень 2013 року позивач
не мав можливості подати у січні 2014
року, оскільки акт попередньої
перевірки оформлено 04.02.2014 р., податкове
повідомлення- рішення № винесено
18.02.2014 року, а з 10.02.2014 року податковим
органом уже була розпочата наступна
перевірка за результатами якої
складено Акт № 48/2200/34566828 від 17.03.2014 р..

Суд апеляційної інстанції також
зазначає, що апелянтом Кременецькою
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області у розглядуваній апеляційній
скарзі на постанову суду першої
інстанції від 10.06.2014 року не наведено
жодних обгрунтувань в частині визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень від 16.04.2014 року
№ про зменшення розміру
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
106559 грн., та № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 1384 грн. і застосування штрафної
(фінансової) санкцій 692 грн..

Відносно податкового
повідомлення-рішення № від 16.04.2014
року про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі
652009 грн. (в тому числі 652008 грн. за
основним платежем і 1 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями), то суд
апеляційної інстанції також
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо протиправності і
необхідності скасування цього ППР.

Так, висновки Податкового органу про
заниження позивачем ПДВ ґрунтуються на
твердженнях про те, що Товариством
порушено вимоги ст.192, п.п.209.15.1 п.209.15
ст.209 ПК України, та п.4.5 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затв. наказом ДПА України від 25.01.2011 р.
№41 «Про затвердження форми та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість».

На думку ДПІ порушення полягали в тому,
що по використаних (списаних)
товарах/послугах (залишків
товарів/послуг в складі готової
продукції) по ряд. 27 у період з січня 2011
року по червень 2011 року у зв'язку із
зміною напряму використання
товарів/послуг з іншої діяльності на
діяльність у сфері сільського
господарства, не проведено коригування
податкового кредиту по загальній та
спеціальній деклараціях. При цьому, ПДВ
з вартості виробничих факторів,
включено до складу податкового кредиту
загальної декларації у відповідних
звітних періодах до реєстрації
Товариства платником спеціального
режиму оподаткування і відповідно до
зміни напряму використання товарів з
іншої діяльності на діяльність у сфері
сільського і лісового господарства.
Позивачем не проведено коригування
суми податкового кредиту з ПДВ по
загальній декларації у зв'язку з
використанням раніше придбаних
товарів/послуг для с/г виробництва та
не проведено коригування суми
податкового кредиту з ПДВ по
спеціальній декларації у зв'язку з
використанням раніше придбаних
товарів/послуг для с/г виробництва.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що позивач ТзОВ «Біо-Лан»
зареєстроване як суб'єкт спеціального
режиму податкування по ПДВ з 01.12.2010
року.

Відповідно до п.п.209.15.1«а» п.209.15 ст.209 ПК
України, у разі якщо товари/послуги,
основні фонди, виготовлені та/або
придбані, використовуються
сільськогосподарським підприємством
частково для виготовлення
сільськогосподарських товарів
(послуг), а частково для інших
товарів/послуг, то сума сплаченого
(нарахованого) податкового кредиту
розподіляється виходячи з питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг у загальній вартості
усіх товарів/послуг, поставлених за 12
попередніх послідовних звітних
(податкових) періодів. У разі зміни
напряму використання товарів/робіт,
основних фондів платник податку
проводить коригування податкового
кредиту виходячи з вартості придбання
товарів/послуг, балансової (залишкової)
вартості основних фондів, що склалася
станом на початок звітного
(податкового) періоду, протягом якого
здійснено зміну напряму використання.

Отже, вказаною нормою визначено
обов'язок сільськогосподарського
підприємства здійснювати розподіл
податкового кредиту з податку на
додану вартість у процесі виробництва
сільськогосподарської і
несільськогосподарської продукції.
Вказані правові норми не зобов'язують
платника податку проводити
коригування правильно відображеного
податкового кредиту, пов'язаного з
виробництвом сільськогосподарської
продукції у періоді перебування
підприємства на загальній системі
оподаткування у зв'язку з переходом на
спеціальний режим, тобто податкового
кредиту, який виник до моменту такого
переходу.

Відносно податкового
повідомлення-рішення № від 16.04.2014
року про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток іноземних юридичних осіб у
розмірі 1775222,90 грн. (в тому числі 1575867,60
грн. за основним платежем і 199355,30 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями), то
суд апеляційної інстанції також
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо протиправності і
необхідності скасування цього ППР.

Так, висновки Кременецької ОДПІ про
несплату позивачем податку на доходи
нерезидентів ґрунтуються на
твердженнях відповідача про те, що
Товариством порушено вимоги п.103.1 п.103.2,
п.103.4, п.103.5, п.103.10 ст.103, п.160.1, п.160.2 ст.160 ПК
України. На думку ОДПІ порушення
полягали в тому, що надана позивачем до
перевірки Довідка компетентного
органу Республіки Кіпр від 30.03.2011 р. про
те, що фірма «ТRІТТІКО НОLDINGS LIMITD» є
резидентом Кіпру, не містить такого
обов'язкового реквізиту як податковий
рік, відповідно до листа Міністерства
Фінансів Республіки Кіпру від 10.06.2009 р.
№ІR3.10.43.2/А V/7 Р/59, тобто зазначена
довідка не відповідає формі
затвердженій згідно з законодавством
відповідної країни.

З цього приводу судом першої інстанції
вірно враховано, що відповідно до
пунктів 103.1, 103.2 ст.103 ПК України,
застосування правил міжнародного
договору України здійснюється шляхом
звільнення від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України,
зменшення ставки податку або шляхом
повернення різниці між сплаченою сумою
податку і сумою, яку нерезиденту
необхідно сплатити відповідно до
міжнародного договору України.
Застосування міжнародного договору
України в частині звільнення від
оподаткування або застосування
пониженої ставки податку дозволяється
тільки за умови надання нерезидентом
особі (податковому агенту) документа,
який підтверджує статус податкового
резидента згідно з вимогами пункту 103.4
цієї статті.

Згідно п.103.4 ст.103 ПК України, підставою
для звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України є подання
нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами
103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір України,
а також інших документів, якщо це
передбачено міжнародним договором
України.

Пунктами 103.5, 103.6, 103.8 ст.103 ПК України,
передбачено, що Довідка видається
компетентним (уповноваженим) органом
відповідної країни, визначеним
міжнародним договором України, за
формою, затвердженою згідно із
законодавством відповідної країни, і
повинна бути належним чином
легалізована, перекладена відповідно
до законодавства України.

Особа, яка виплачує доходи
нерезидентові у звітному (податковому)
році, у разі подання нерезидентом
довідки з інформацією за попередній
звітний податковий період (рік) може
застосувати правила міжнародного
договору України, зокрема, щодо
звільнення (зменшення) від
оподаткування, у звітному (податковому)
році з отриманням довідки після
закінчення звітного (податкового) року.
У разі неподання нерезидентом довідки
відповідно до пункту 103.4 цієї статті
доходи нерезидента із джерелом їх
походження з України підлягають
оподаткуванню відповідно до
законодавства України з питань
оподаткування (п.103.8, п.103.10 ст.103 ПК
України).

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем було надано податковому
органу податкове свідоцтво резидента
від 30.03.2011 р. форми І.R.54А)2003, видане
Міністерством фінансів Кіпру, яке
містить належним чином заповнений
Апостиль від 15.04.2011 р. вчинений
Міністерсвом юстиції та з питань
громадського порядку Кіпру. У такому
Свідоцтві вказано, що фірма «ТRІТТІКО
НОLDINGS LIMITD» (податковий код 121636361) є
резидентом Кіпру з 27 липня 2005 року, та
згідно з Конвенцією про уникнення
подвійного оподаткування доходів і
власності, підписаної між урядом СРСР і
урядом Республіки Кіпр 29.10.1982 р., яка
продовжує застосовуватись між
Республікою Кіпр і Україною, прибуток
вказаної компанії, отриманий у всьому
світі, підлягає оподаткуванню податком
на прибуток відповідно до податкового
законодавства Республіки Кіпр (а.с. 177-179
Т.1).

Таким чином, судом першої інстанції
зроблено правильні висновки про те, що
виходячи з приписів ст.103 ПК України,
вказаної Угоди від 29.10.1982 р., вказаної
Конвенції від 05.10.1961 р., надане
позивачем до перевірки податкове
свідоцтво резидента від 30.03.2011 р. видане
компетентним органом Республіки Кіпр,
є офіційних документом та відповідає
формі затвердженій законодавством
відповідної країни, а тому є
безпідставними твердження податкового
органу про порушення позивачем вимог
податкового законодавства щодо
несплати податку на доходи
нерезидентів.

При цьому, судом вірно зазначено про
необґрунтованість покликання
відповідача на Лист Міністерства
Фінансів Республіки Кіпру від 10.06.2009 р.
№ІRЗ. 10.43.2/А V/7 Р.59, оскільки в матерілах
адміністративної справи такого листа
немає, невідомі його зміс, характер,
юридична сила та сфера застосування.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду від
10.06.2014 р. винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Кременецької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Біо-Лан» до
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

І.В. Глушко

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 22.12.2014 року.