Справа № 2а-171/09
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 р.
Справа № 5150/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Мостиської районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Мостиського
районного суду Львівської області від
19 жовтня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 30.09.2009 року звернулася в суд з
адміністративним позовом в якому
просить зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити недоплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2007-2008
роки.

Постановою Мостиського районного суду
Львівської області від 19 жовтня 2009 року
у справі №2а-171/09 позов задоволено
частково. Визнано дії протиправними,
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачену ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
виключно законом України про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків (ст.95 Конституції України)
та щорічно затверджуються асигнування
для головних розпорядників коштів.
Нормами законів України про Державний
бюджет України на відповідний рік
встановлений розмір допомог,
компенсацій та гарантій всім
категоріям громадян, які мають право на
її одержання. Відповідно Кабінетом
Міністрів України затверджено
механізм надання, порядок та джерело
виплати по кожній категорії громадян у
межах коштів передбачених законами
України про Державний бюджет України
на відповідний рік. Для виплати
допомоги у збільшених розмірах
необхідне внесення змін до
вищезазначених Законів в частині
збільшення видатків. Таким чином,
керуючись нормами Бюджетного кодексу
України та законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік згідно яких
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
відповідні видатки за загальним фондом
бюджету тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
а тому допомога позивачу призначена і
виплачена вірно.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач являється матір'ю ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 і фактично здійснює догляд
за дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи як
особа, що фактично здійснює догляд за
дитиною, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2008
року позивач отримала щорічну грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, встановленому законом України
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано
неконституційними абз.3 ч.2 ст.56, п.п.7, 14
ст.71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими було
зупинено ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» та ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх положення, що визнані
неконституційними втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п.п.5, 6 резолютивної частини
вищенаведеного рішення, воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, розрахунок зазначеної
допомоги в 2007 році необхідно проводити
в розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років з 9 липня.

Згідно ст.13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
не застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно (ч.1 ст.14
вищенаведеного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років, визначається на момент
виплати допомоги згідно із законом
України про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» (в
редакції від 09.07.2007 року) затверджено на
2007 рік прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років: з 1 січня - 434,00 гривень,
з 1 квітня - 463,00 гривень, з 1 жовтня - 470,00
гривень.

Відповідач відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України (в редакції до 07.07.2010 року) на
застосуванні строку звернення до
адміністративного суду встановленого
ст.99 ч.1 КАС України (в редакції до 07.07.2010
року), що є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
не наполягав.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року №107-VI, а саме п.23 розділу
ІІ Внесення змін до деяких
законодавчих актів України, ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» викладена в такій
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Вищенаведена норма Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не була
визнана такою, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційною) і, відповідно,
залишається чинною.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у 2008 році нарахована і
виплачена позивачу вірно, тобто у
відповідності до чинного на той час
законодавства, а саме ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції викладеній п.23
розділу ІІ Внесення змін до деяких
законодавчих актів України Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»), а тому
колегія суддів вважає, що в задоволенні
позовних вимог щодо нарахування та
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за 2008
рік відмовлено правомірно.

Враховуючи наведене вище колегія
суддів вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, а саме
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року включно.

Також, колегія суддів, вважає за
належне зазначити, що покликання
відповідача на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», здійснюється за рахунок
бюджетних коштів, тому виплата
допомоги у збільшених розмірах буде
можливою тільки після виділення
відповідних коштів з Державного
бюджету України є безпідставними,
оскільки відсутність бюджетних
асигнувань для задоволення вимог
позивача до уваги взяти не можна, так як
невиконання чи неналежне виконання
законів про виплати через відсутність
грошей не є підставою для виправдання
недоплати грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарга не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Мостиського районного суду Львівської
області від 19 жовтня 2009 року у справі
№2а-171/09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М.
Старунський

Судді
В.М.
Багрій

М.П. Кушнерик