Справа № 2-а-38/2014
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-38/2014

Головуючий у 1-й інстанції: Вівчар Г. А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

23 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 17 грудня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії щодо зарахування страхового стажу,
перерахунку та виплати пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Новоселецького районного суду
Чернівецької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Новоселецькому районі Чернівецької
області (далі - Відповідач) про визнання
дій неправомірними та зобов'язати
вчинити дії щодо зарахування
страхового стажу, перерахунку та
виплати пенсії.

Постановою Новоселецького районного
суду Чернівецької області 17 грудня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги. В апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_2 призначена пільгова пенсія як
ліквідатору аварії на Чорнобильській
АС 2- гої категорії з 01.02.2012 року.

В період з 30.07.1992 року по 31.12.2000 року
Позивач займався індивідуальною
підприємницькою діяльністю. Маючи
посвідчення учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській НОМЕР_2 від
20.06.1991 року та посвідчення учасника
ліквідації аварії на Чорнобильській АС
2-гої категорії № НОМЕР_1 від 16.04.1993 року,
був звільнений від сплати податків.

Відповідачем при обчислені пенсії до
страхового стажу не було враховано
період часу, який Позивач займався
підприємницькою діяльністю. Тому, у
лютому ОСОБА_2 звернувся до управління
Пенсійного фонду України у
Новоселецькому районі Чернівецької
області із заявою про зарахування до
загального трудового стажу період з
30.07.1992 року по 31.12.2000 року.

Дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що Відповідач
правомірно відмовив ОСОБА_2 у
зарахуванні до загального трудового
стажу період з 30.07.1992 року по 31.12.2000 року,
виходячи із наступного.

Згідно п."б" ч.1 ст. 3 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" право на
трудову пенсію мають особи, які
займаються підприємницькою
діяльністю, заснованою на особистій
власності фізичної особи та виключно
її праці, за умови сплати страхових
внесків до Пенсійного фонду України

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

До стажу роботи зараховується також
будь-яка інша робота, на якій
працівник підлягав державному
соціальному страхуванню, або за умови
сплати страхових внесків, період
одержання допомоги по безробіттю, а
також робота в'язнів і робота за
угодами цивільно-правового характеру
за умови сплати страхових внесків.

Статтею 253 КЗпПУ встановлено, що особи,
які працюють за трудовим договором
(контрактом) на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання або у фізичної особи,
підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

Згідно розділу 2 пункту 2.7 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами
страхових внесків до Пенсійного фонду
України, а також обліку надходження і
витрачання його коштів (чинна на
момент спірного періоду), затвердженою
постановою Правління Пенсійного фонду
України 06 вересня 1996 року №11-1, до
платників зборів на обов'язкове
державне пенсійне страхування
відносилися фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які не
використовують працю найманих
працівників, адвокати, приватні
нотаріуси.

При цьому, п.7.1. Інструкції передбачено,
що 7.1. збори громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, адвокатів, їх помічників,
приватних нотаріусів та інших
громадян, діяльність яких заснована на
приватній власності фізичної особи та
виключно на її праці, нараховуються на
чистий доход, що підлягає
оподаткуванню, тобто на різницю між
валовим доходом (виручкою у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами, що
пов'язані з одержанням доходу, на
підставі витягів з податкових
декларацій.

Довідкою від 12.10.2012 року, виданою
Новоселецькою Міжрайонною Державною
податковою інспекцією Чернівецької
області, підтверджено, що Позивач
дійсно займався індивідуальною
підприємницькою діяльністю, та як
пільговик був звільнений від сплати
податків в період з 30.07.1992 по 31.12.2000 року.
Проте, зазначене не дає підстав для
висновку, що Позивач був звільнений у
зазначений період від сплати страхових
внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене
колегія суддів дійшла висновку, що
Позивач дійсно був звільнений від
сплати податків, але не був звільнений
від сплати внесків до Пенсійного фонду
України, тому даний період не може бути
зарахований до страхового стажу.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17 грудня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.