Справа № 334/4380/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/54497/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про
визнання протиправними дій та
зобов'язання проведення перерахунку та
виплати пенсії, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя на
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 6 жовтня 2014 року та постанову
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду першої інстанції з позовом в якому
просила визнати протиправними дії УПФ
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя щодо відмови в нарахуванні
пенсії з урахуванням нарахованих та
виплачених сум індексації грошових
доходів, матеріальної допомоги на
оздоровлення відповідно до довідки
форми № 5-1 від 21.02.2014 року № 1267/05;
зобов'язати відповідача здійснити їй
перерахунок та виплату пенсії з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації грошових доході,
матеріальної допомоги на оздоровлення
які враховуються при обчисленні пенсії
та з яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум
відповідно до Закону України «Про
державну службу»

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 6 серпня 2014 року,
залишено без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 6 жовтня 2014
року, адміністративний позов
задоволено частково, а саме: визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії позивачу
з урахуванням нарахованих та
виплачених сум індексації грошових
доходів матеріальної допомоги на
оздоровлення відповідно до довідки
форми № 5-1 від 21.02.2014 року № 1267/05;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
з 15.10.2013 року, з урахуванням сум
індексації грошових доходів
матеріальної допомоги на оздоровлення,
які враховуються при обчисленні пенсії
та з яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум
відповідно до Закону України «Про
державну службу» в редакції, яка діяла
на час призначення пенсії позивачу на
підставі довідки форми № 5-1 від 21.02.2014
року № 1267/05; позовні вимоги за період з
19.02.2010 року по 14.10.2013 року залишено без
розгляду.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань, надбавки
та індексація заробітної плати є
складовими заробітної плати, які
враховуються при призначенні та
обчисленні пенсії, а тому відмова
відповідача є протиправною.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанцій,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, ухвалення нової постанови про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, позивач не звертався до
відповідача із заявою встановленої
форми про перерахунок призначеної
пенсії та необхідними документами.

Касаційний розгляд справи проведено в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

18.02.2010 року позивачу призначено пенсію
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу».

17.02.2014 року позивач звернулась до
відповідача з проханням надати
роз'яснення, чому не включені до
розрахунку її пенсії держслужбовця
виплачені матеріальні допомоги та сума
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати.

27.02.2014 року позивач отримала від
відповідача лист за № 59/Д-1, в якому було
зазначено, що при призначенні пенсії
держслужбовця на підставі довідки від
07.04.2010 року № 2113/05 вищезазначені
виплати не були включені до розрахунку
її пенсії відповідно до вимог ст. 33
Закону України «Про державну службу»,
крім того наявність таких не зазначена
у вказаній довідці.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» в структуру заробітної плати
входить додаткова заробітна плата, а це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Також до
заробітної плати відносяться інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон № 3723-XII),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ст. 37-1 Закону № 3723-XII, у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку з набуттям особою права
на пенсійне забезпечення державного
службовця за цим Законом відповідно
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій. Перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно статті 33 Закону № 3723-XII
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМ України від 31.05.2000
року № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Згідно частини 2 ст. 37-1 Закону № 3723-XII
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

В постанові Верховного Суду України
від 20.02.2012 року в справі № 21-430а11 (за
аналогічним позовом) визначено, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби, індексація
включаються до складу заробітної плати
державного службовця, та повинні
враховуватися при обчисленні розміру
пенсії позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Частиною 3 статті 159 КАС України
встановлено, що обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що при
розгляді справи судами першої та
апеляційної інстанцій не дотримано
вимог процесуального права від яких
прямо залежало правильне по суті
вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій в своїх
рішеннях покликались на те, що для
відновлення порушеного права 17.02.2014
року позивач звернулась до
відповідача із з проханням надати
роз'яснення чому до розрахунку пенсії
не включено отримані нею матеріальні
допомоги та індексацію заробітної
плати. Відповідач листом № 59/Д-1
повідомив позивача що при призначенні
пенсії держслужбовця на підставі
довідки від 07.04.2010 року № 2113/05
вищезазначені виплати не були включені
до розрахунку її пенсії відповідно до
вимог ст. 33 Закону України «Про
державну службу», крім того наявність
таких не зазначена у вказаній довідці.
Тобто, вищевказаний лист є відповіддю
на інформаційний запит позивача.

В свою чергу, матеріали справи не
містять належних та допустимих доказів
звернення позивача до відповідача із
заявою та відповідними документами про
перерахунок пенсії саме 17.02.2014 року.
Тобто, судами попередніх інстанцій
належним чином не досліджено момент
виникнення у позивача права на
перерахунок пенсії. Також судами
попередніх інстанцій не досліджено
пенсійну справу позивача та не
перевірено наявність у ній документів,
що дають позивачу право на перерахунок
пенсії.

З огляду на це, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновку, що суди попередніх
інстанцій повно та всебічно не
дослідили обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення судів ухваленні з порушенням
положень статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд або для
продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 227, 231, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 6 жовтня 2014 року та постанову
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 серпня 2014 року у справі
№ 334/4380/14-а скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска