Справа № 803/2381/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Справа № 803/2381/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю представників позивача
Боярського В. З., Нечая Ю. М.,

представника відповідача Кметя О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Волинське обласне підприємство
автобусних станцій» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Волинське обласне підприємство
автобусних станцій» (далі - ПрАТ
«Волинське обласне підприємство
автобусних станцій») звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.11.2014 року
№ , яким зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 17 162,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач безпідставно виніс
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 10.11.2014 року №
, оскільки виявлені в акті
перевірки порушення не відповідають
фактичним обставинам справи та
суперечать нормам чинного
законодавства.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили позов задовольнити.

У письмових запереченнях та у судовому
засіданні представник відповідача
проти позову заперечив повністю,
посилаючись на те, що позивач не
забезпечив своєчасної сплати
самостійно визначеного податкового
зобов'язання протягом граничного
терміну сплати, передбаченого
Податковим кодексом України, в
результаті чого на нього накладено
штраф у розмірі 17 162,40 грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд вважає, що позов
слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.10.014 року
Луцькою ОДПІ проведено перевірку
дотримання граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання
ПрАТ «Волинське обласне підприємство
автобусних станцій», про що складено
акт від 23.10.2014 року № 8492/15-02/03113130.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, а саме:
незабезпечення своєчасної сплати
узгодженого податкового зобов'язання
протягом граничного терміну по податку
на прибуток приватних підприємств у
сумі 84 222,00 грн. по строку 11.03.2014 року
фактичного сплаченого 01.08.2014 року, у
сумі 1 590,00 грн. по строку 11.03.2014 року
фактично сплачено 04.08.2014 року.

На підставі акту перевірки акт від
23.10.2014 року № 8492/15-02/03113130 відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.11.2014 року
№ , яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20
відсотків по податку на прибуток
приватних підприємств у сумі 17 162,40 грн.

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням від 10.11.2014 року
№ позивач оскаржив його в
судовому порядку.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період
для сплати авансових внесків
визначається починаючи з березня
поточного звітного (податкового) року
по лютий наступного звітного
(податкового) року включно.

Судом встановлено, що позивач з березня
2013 року по лютий 2014 року щомісячно та
своєчасно здійснював сплату
авансованих внесків з податку на
прибуток, що підтверджується
платіжними дорученнями, а саме: від
18.03.2013 року № 1774 на суму 6306,00 грн.,
призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за березень
2013 року; від 18.04.2013 року № 2414 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за квітень
2013 року; від 24.05.2013 року № 3269 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за травень
2013 року; від 20.06.2013 року № 3806 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за червень
2013 року; від 12.07.2013 року № 4237 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за липень 2013
року; від 23.08.2013 року № 5270 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за серпень
2013 року; від 26.09.2013 року № 5942 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за вересень
2013 року; від 25.10.2013 року № 6583 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за жовтень
2013 року; від 21.11.2013 року № 7073 на суму 7151,00
грн., призначення платежу - авансований
платіж податку на прибуток за листопад
2013 року; від 24.12.2013 року № 7875 на суму
17151,00 грн., призначення платежу -
авансований платіж податку на прибуток
за грудень 2013 року; від 27.01.2014 року № 577
на суму 17151,00 грн., призначення платежу -
авансований платіж податку на прибуток
за січень 2014 року; від 18.02.2014 року № 1029
на суму 19901,00 грн., призначення платежу -
авансований платіж податку на прибуток
за лютий 2014 року. Крім того, позивач
сплатив податок на прибуток за 2013 рік у
сумі 144 696,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 03.02.2014 року №
609.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
19.02.2014 року ПрАТ «Волинське обласне
підприємство автобусних станцій»
подало податкову декларацію з податку
на прибуток підприємств за 2013 рік №
в електронному вигляді Луцькій
ОДП відповідно до договору про
визнання електронних документів від
15.01.2014 року № 19.

05.03.2014 року ПрАТ «Волинське обласне
підприємство автобусних станцій»
подало Луцькій ОДПІ уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємств за 2013 рік № ,
в якій зменшило нараховану суму
податку на прибуток за рахунок
сплаченого авансованого внеску
відповідно до 57.1 статті 57 та абзацу 2
пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ
податкового кодексу України у сумі 84 222
грн., та яка була прийнята контролюючим
органом, що підтверджується квитанцією
віл 05.03.2014 року № 2.

З пояснень представника відповідача в
судовому засіданні встановлено, що
уточнююча декларація з податку на
прибуток підприємств за 2013 рік від
05.03.2014 року № була
прийнята Луцькою ОДПІ без додатків,
оскільки у файлі декларації було
відсутнє посилання на них.

18.03.2014 року позивач в електронному
вигляді надіслав повторно Луцькій ОДПІ
уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств за 2013
рік № з додатками,
пакет документів якої було прийнято
контролюючим органом, що
підтверджується квитанцією від 19.03.2014
року № 2.

Суд критично оцінює посилання
представника відповідача на те, що
контролюючим органом не було прийнято
уточнюючі податкові декларації з
податку на прибуток підприємств за 2013
рік від 05.03.2014 року № та від 18.03.2014
року № у зв'язку з
відсутністю додатків до них, з огляду
на наступне.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 49.15 статті 49
Податкового кодексу України податкова
декларація, надіслана платником
податків або його представником поштою
або засобами електронного зв'язку,
вважається неподаною за умови її
заповнення з порушенням норм пунктів
48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та
надсилання контролюючим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті його податкової декларації.

Пунктами 48.3 і 48.4 статті 48 Податкового
кодексу України визначено обов'язкові
реквізити, які повинна містити
податкова декларація.

За умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом (пункт 49.9 статті 49 Податкового
кодексу України).

Згідно підпункту 49.9.1 пункту 49.9 статті 49
Податкового кодексу України за умови
дотримання вимог, встановлених
статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова
декларація, надана платником, також
вважається прийнятою за наявності на
всіх аркушах, з яких складається
податкова декларація та, за бажанням
платника податків, на її копії,
відмітки (штампу) контролюючого органу,
яким отримана податкова декларація, із
зазначенням дати її отримання, або
квитанції про отримання податкової
декларації у разі її подання засобами
електронного зв'язку, або поштового
повідомлення з відміткою про вручення
контролюючому органу, у разі
надсилання податкової декларації
поштою.

Загальні принципи організації
інформаційного обміну під час подання
платниками податків податкової
звітності до органів державної
податкової служби України в
електронній формі із використанням
електронного цифрового підпису
визначено Інструкцією з підготовки і
подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від 10
квітня 2008 року N 233 (далі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу І Інструкції
передбачено, що квитанція про
приймання податкового документа в
електронному вигляді (далі - друга
квитанція) - електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
органів ДПС та засвідчує факт та час
приймання (неприймання) податкового
документа в електронному вигляді у
базу даних органів ДПС.

Відповідно до підпункту 7.5 пункту 7
розділу ІІІ Інструкції підтвердженням
платнику податків прийняття його
податкових документів до бази даних
ДПС є друга квитанція в електронному
вигляді у текстовому форматі, в якій
визначаються реквізити прийнятого
податкового документа в електронній
формі, відповідність податкового
документа в електронній формі
затвердженому формату (стандарту)
електронного документа, результати
перевірки ЕЦП, інформація про платника
податків, дата та час приймання,
реєстраційний номер, податковий
період, за який подається податкова
звітність, та дані про відправника
квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Згідно з підпунктом 7.6 пункту 7 розділу
ІІІ Інструкції якщо надіслані
податкові документи сформовано з
помилкою, то платнику податків
надсилається друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

З квитанцій від 05.03.2014 року № 2 та від
19.03.2014 року № 2 вбачається, що уточнюючі
декларації з податку на прибуток за 2013
рік від 05.03.2014 року № та від 18.03.2014
року № відповідачем були
прийняті, ніяких інших квитанцій про
неприйняття податкових документів в
електронному вигляді із зазначенням
причин позивачу не було надіслано.

З картки особового рахунку ПрАТ
«Волинське обласне підприємство
автобусних станцій» по податку на
прибуток приватних підприємств за 2014
рік вбачається, що лише 01.08.2014 року
Луцькою ОДПІ зменшено плату самостійно
узгодженого податкового зобов'язання у
сумі 84 222,00 грн. відповідно до
декларації з податку на прибуток
підприємств від 01.08.2014 року № ,
хоча у підприємства були наявні
квитанції про прийняття уточнюючих
декларацій ще у березні 2014 року.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не знайшли підтвердження факти
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, оскільки ним було
сформовано, задекларовано та сплачено
податкове зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств
своєчасно, про що свідчать відповідні
уточнюючі декларації, квитанції про їх
прийняття та платіжні доручення про
сплату авансових внесків.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що встановлені під час
розгляду справи обставини, які
підтверджені належними доказами,
спростовують висновки Луцької ОДПІ,
констатовані в акті перевірки від
23.10.2014 року № 8492/15-02/03113130, а тому
податкове повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ від 10.11.2014 року №
яким зобов'язано позивача сплатити
штраф у розмірі 17 162,40 грн., винесене на
підставі зазначеного акту перевірки,
підлягає скасуванню як протиправне.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Податкового кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 10 листопада 2014 року №
.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої складено 29 грудня 2014 року.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Головуючий - суддя
О. О. Андрусенко