Справа № 385/2069/14-а
Суддя: Ковальчук С. Я.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Справа № 385/2069/14-а
ПОСТАНОВА

25.12.2014 року Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді Ковальчук С. Я.,

за секретаря - Шевченко Л.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Гайворон цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Гайворонському районі про
стягнення коштів з пенсії, -

в с т а н о в
и в:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області, які полягають у примусовому
щомісячному утриманні пенсії ОСОБА_1,
до повного погашення переплаченої
пенсії в розмірі 14380,00 грн., як надміру
виплаченої, неправомірним та
зобов'язати припинити утримання з
пенсії і стягнути на його користь зайво
утримані кошти.

Представник відповідача направив
до суду заперечення проти позову та
вказав, що позов не визнає, оскільки
вказує, що мав законні повноваження
щодо винесення рішення про утримання з
позивача надміру виплачених коштів.

Суд дослідивши письмові докази,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню.

Судом встановлені такі фактичні
обставини по справі та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Оскільки, факту зловживання з боку
позивача при поданні документів для
призначення пенсії жодним правомочним
органом не встановлювалось, зокрема,
позивач не притягувався до
кримінальної відповідальності за
підробку висновку Дніпропетровської
РМЕК, проведення відрахувань із пенсії
позивача є безпідставними.

Згідно вимог ст.19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством, ст. 32 основного Закону
України чітко визначено про те, що
ніхто не може зазнавати втручання в
його особисте і сімейне життя, крім
випадків, передбачених Конституцією
України, а також ст.28 «Кожен має право
на повагу до його гідності»
Конституції України чітко визначено
про те, що ніхто не може бути підданий
катуванню, жорстокому, нелюдському або
такому, що принижує його гідність,
поводженню чи покаранню.

Відповідно до вимог КАС України
та Конституції України ст. 19
законодавцем чітко зазначений
правовий порядок в Україні, який
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та ст.28 Конституції
України, визначено про те, що кожен має
право на повагу до його гідності. Ніхто
не може бути підданий катуванню,
жорстокому, нелюдському або такому, що
принижує його гідність, поводженню чи
покаранню; ст.3 Конституції України
визначено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком; ст.22 Конституції
України визначено, що права і свободи
людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані; також є непорушні вимоги
ст.ст. 32, 40, 55 Конституції України
гарантують захист прав і свобод людини
і громадян в Україні.

Відповідно до частини першої ст.55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом, отже, держава зобов'язана
гарантувати кожному захист його прав і
свобод у судовому порядку: суд не може
відмовити у правосудді, якщо
громадянин України, вважає, що його
право і свобода або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод (пункт 1
резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 25
грудня 1997 року № 9-зп).

Згідно з частинами першою, другою
статті 24 Основного Закону України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом; не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Рівність та недопустимість
дискримінації особи є не тільки
конституційними принципами
національної правової системи України,
а й фундаментальними цінностями
світового співтовариства, на чому
наголошено у міжнародних правових
актах з питань захисту прав і свобод
людини і громадянина, зокрема у
Міжнародному пакті про громадянські і
політичні права 1966 року (статтях 14, 26),
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року (статті
14), Протоколі № 12 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих
Україною та у Загальній декларації
прав людини 1948 року (статтях 1-2)

Гарантована Конституцією України
рівність усіх людей в їх правах і
свободах означає необхідність
забезпечення їм рівних правових
можливостей як матеріального, так і
процесуального характеру для
реалізації однакових за змістом та
обсягом прав і свобод. У правовій
державі звернення до суду є
універсальним механізмом захисту прав,
свобод та законних інтересів фізичних
і юридичних осіб.

Основними засадами судочинства є,
зокрема, законність, рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і в доведенні перед судом їх
переконливості (пункти 1, 2, 4 частини
третьої статті 129 Основного Закону
України).

Так, як його адміністративний
позов підлягає розгляду у судах на
підставі ч. 1 ст. 12 вказаного Закону,
причинний зв'язок між захворюванням,
пов'язаним з Чорнобильською
катастрофою, частковою або повною
втратою працездатності громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, і Чорнобильською
катастрофою визнається встановленим
(незалежно від наявності дозиметричних
показників чи їх відсутності), якщо
його підтверджено під час
стаціонарного обстеження постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи
уповноваженою медичною комісією не
нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію Міністерства охорони здоров'я
України.

На даний час жодною державною
установою в Україні його причинний
зв'язок між захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності у
зв'язку з інвалідністю не визнаний
противоправним та не скасований.

Повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, визначає Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України №6-4
від 21.03.2003 року та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України №37/7695 від
15.05.2003 року. Згідно із п. З цього Порядку
повернення коштів проводиться
відповідно до ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміну у складі сім'ї
тощо.

Управління Пенсійного фонду
України в Гайворонському районі
Кіровоградській області не надало суду
належних і допустимих доказів про те,
що саме ОСОБА_1 при зверненні з заявою
та додатками до неї про призначення
пенсії у відповідності до вимог Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
навмисно надав недостовірний
експертний висновок.

Також управлінням Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
не доведено, що саме ОСОБА_1 допустив
умисне свідоме протиправне діяння та
скоїв цивільне правопорушення у
вигляді виготовлення та надання
недостовірної інформації
(неправомірного висновку), а тому і
повинен в зв'язку з цим суму
переплаченої пенсії повернути
відповідачу.

Тому, відповідач всупереч п. 1 ч. 1
ст. 14 Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розпорядженням № 7 про
призначення і виплати пенсії від 24.03.2013
року про стягнення коштів з пенсії
позивача, визначено відшкодування на
думку відповідача зайво отриманих ним
коштів на загальну суму 14380,00 грн., які з
24.03.2013 року відповідачем стягується по
місячно, 20% від суми нарахованої пенсії
до повного погашення, що є порушенням
не лише його прав але й законних
інтересів охоронювані нині діючими
законодавством України.

Так, як згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що для встановлення пільг
і компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу відповідної
категорії.

Згідно ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті
випливає, що для відрахування
виплаченої надміру суми пенсії можливе
тільки за двох умов: зловживання з боку
пенсіонера та подання страхувальником
недостовірних даних. Даний перелік є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Згідно ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Згідно приписів ст. 11 Цивільного
кодексу України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування збитків, є
зобов'язання, яке виникає з угод або
внаслідок заподіяної шкоди.

Статтею 1166 Цивільного кодексу
України надано законодавче визначення
деліктної відповідальності за шкоду,
завдану майну, та підстави її
виникнення. Так, для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 3)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача; 4)
вина. Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Враховуючи зазначені вище норми
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та Цивільного
кодексу України, саме відповідач
повинен довести факт протиправної
поведінки позивача, настання шкоди (її
розмір) та причинний зв'язок між ними.

Управління Пенсійного фонду
України в Гайворонському районі
Кіровоградської області не надало суду
належних і допустимих доказів про те,
що саме ОСОБА_1 при зверненні з заявою
та додатками до неї про призначення
пенсії навмисно надав недостовірний
експертний висновок та акт огляду
Кіровоградського МСЕК. При таких
обставинах позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 6, 7, 71, 158-163, 167, 183-2 КАС
України, СУД-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністратичний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі про стягнення
коштів з пенсії задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі в частині
стягнення з ОСОБА_1 з пенсії коштів на
загальну суму 14380,00 грн.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі повернути
ОСОБА_1 зайво стягнуті кошти з пенсії
позивача за період, починаючи з вересня
2012 року по вересень 2014 року на загальну
суму 14380,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Гайворонський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги

Суддя:
С. Я. Ковальчук

Дата документа 25.12.2014