Справа № 2а-3447/10/0870
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/51307/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Пологівському районі Запорізької
області про скасування вимоги про
сплату збору,

в с т а н о в и в :

У червні 2010 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 травня 2012 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду України в
Пологівському районі Запорізької
області від 6 травня 2010 року № Ф-58 про
сплату недоїмки зі страхових внесків у
розмірі 1 181,28 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрована як фізична
особа-підприємець та взята на облік в
управлінні Пенсійного фонду України в
Пологівському районі Запорізької
області як особа, що обрала особливий
спосіб оподаткування - фіксований
податок, а тому згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
страхувальником та платником
страхових внесків і має
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для позивача є
квартал.

6 травня 2010 року управлінням Пенсійного
фонду України в Пологівському районі
Запорізької області прийнято вимогу №
Ф-58, згідно якої станом на 1 травня 2010
року за ОСОБА_4 рахується
заборгованість зі сплати страхових
внесків у розмірі 1 181,28 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
заборгованість позивача зі сплати
страхових внесків за період з 1 травня
2009 року по 5 листопада 2009 року на суму 1
181,28 грн. нарахована відповідачем на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України № 366 від 14 квітня 2009 року, яка
скасована рішенням суду з моменту її
прийняття.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 366 від 14 квітня 2009
року фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні такими суб'єктами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах, сплачують страхові внески
в порядку, визначеному Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Сума страхового внеску визначається
самостійно фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності як для
себе, так і зазначених членів його
сім'ї.

При цьому сума страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менш як один мінімальний
розмір страхового внеску за кожну
особу та не більш як один розмір
страхового внеску, обчисленого в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Крім того, зазначені страхові внески
необхідно сплачувати з 1 травня 2009 року.

Згідно з Указом Президента України від
2 листопада 2009 року №890/2009 «Про
зупинення дії окремих постанов
Кабінету Міністрів України» дія
зазначеної постанови зупинена.

Крім того, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 вересня 2009 року №2а-4456/09/2670, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2010 року, постанову Кабінету
Міністрів України №366 від 14 квітня 2009
року визнано незаконною та скасовано з
моменту її прийняття.

Зазначені рішення судів ухвалені
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України
відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України.

Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З огляду на викладене, вірним є
висновок суду апеляційної інстанції,
що дії відповідача стосовно
нарахування позивачу доплати на суму 1
181,28 грн. до мінімального страхового
внеску за період з 1 травня 2009 року по 5
листопада 2009 року є протиправними.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Отже, вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції дав правильну
правову оцінку обставинам справи й
обгрунтовано прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Пологівському районі Запорізької
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер