Справа № 2а-2/11/2018
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/67426/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року у справі №2018/2а-2/11 за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Харківської міської
ради, Управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради, Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради,
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради про визнання
незаконними та протиправними дій,
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року позивачі звернулись до
суду з адміністративним позовом, в
якому з урахуванням уточнень позовних
вимог, просили:

- визнати незаконними та протиправними
дії суб'єкта владних повноважень -
Управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради по відмові в передачі у
власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,1 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських побудов та споруд по
АДРЕСА_1 з причин її знаходження
поблизу до Свято-Миколаївського храму;

- визнати незаконною та протиправною
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - Управління
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради по узгодженню
ОСОБА_5 пропозицій по визначенню меж
земельної ділянки по АДРЕСА_1;

- визнати незаконною та протиправною
бездіяльність щодо не передачі
управлінням квартирного обліку та
розподілу житлової площі Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради документів ОСОБА_4 щодо
передачі у її власність земельної
ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських побудов та споруд на
розгляд міської громадської комісії з
житлових питань;

- визнати незаконною та протиправною
бездіяльність щодо не розгляду та не
прийняття рішення суб'єктом владних
повноважень - Харківською міською
радою - по заяві ОСОБА_4 щодо надання
згоди на розробку проекту відведення у
її власність земельної ділянки площею
0,1 га в м. Харкові з вільних земель по
АДРЕСА_2, між будинком АДРЕСА_3 та
церквою, що будується по цій же вулиці,
між АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7,
між АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, та будинками 82, 84
по АДРЕСА_9, між АДРЕСА_6 та АДРЕСА_10, між
будинками №№ 61-93 по АДРЕСА_6 та
будинками №№ 7-15 по АДРЕСА_11, та по
АДРЕСА_4 для будівництва
індивідуального житлового будинку,
господарських споруд та побудов;

- зобов'язати відповідача - Харківську
міську раду - розглянути питання та
прийняти рішення щодо надання згоди на
розробку проекту відведення земельної
ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_2 у
власність ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та побудов з
урахуванням того, що місце
розташування земельної ділянки по
АДРЕСА_2 відповідає вимогам законів,
прийнятих у відповідності з ними
нормативно-правових актів,
генеральному плану м. Харкова та іншій
містобудівній документації для
будівництва індивідуального житлового
будинку, інших законних підстав для
відмови у видачі дозволу на розробку
проекту відводу земельної ділянки
ОСОБА_4 немає;

- визнати незаконною та протиправною
бездіяльність щодо не розгляду та не
прийняття рішення суб'єктом владних
повноважень - Харківською міською
радою - за заявами ОСОБА_5 про надання
згоди на розробку проекту відведення у
його власність земельної ділянки
площею 0,1 га в м. Харкові з вільних
земель по АДРЕСА_1, між будинком №61 та
церквою, що будується по цій же вулиці,
між АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7,
між АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, та будинками 82, 84
по АДРЕСА_10, між АДРЕСА_6 та АДРЕСА_10, та
обмежених АДРЕСА_6, АДРЕСА_4, АДРЕСА_9 та
АДРЕСА_12, а також АДРЕСА_7, АДРЕСА_4,
АДРЕСА_4 та АДРЕСА_9, та в районі
будинків по АДРЕСА_13, 39 та 41 для
будівництва індивідуального житлового
будинку, господарських споруд та
побудов та для ведення садівництва;

- зобов'язати відповідача - Харківську
міську раду - розглянути питання та
прийняти рішення щодо надання згоди
на розробку проекту відведення
земельної ділянки площею 0,1 га по
АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та побудов з урахуванням того,
що місце розташування земельної
ділянки по АДРЕСА_1 відповідає вимогам
законів, прийнятих у відповідності з
ними нормативно-правових актів,
генеральному плану м. Харкова та іншій
містобудівній документації для
будівництва індивідуального житлового
будинку, інших законних підстав для
відмови у видачі дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
ОСОБА_5 немає.

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 26 грудня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано, позов задоволено
частково. Зобов'язано відповідача -
Харківську міську раду - розглянути
питання щодо надання згоди на розробку
проекту відведення земельної ділянки
площею 0,1 га по АДРЕСА_2 у власність
ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та побудов та
прийняти відповідне рішення.
Зобов'язано відповідача - Харківську
міську раду - розглянути питання щодо
надання згоди на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 0,1
га по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та побудов та прийняти
відповідне рішення. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись з касаційною скаргою, у якій
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції в цій частині,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначеного судового рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачі - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 неодноразового звертались із
заявами на ім'я Харківського міського
голови з проханням надати дозвіл на
розроблення проекту відведення
земельних ділянок за різними адресами.

Так, на звернення ОСОБА_4 листом від
10.10.2005 року №373 відділ обліку та
розподілу житлової площі Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради повідомив, що її заява
розглянута 31.03.2005 року на черговому
засіданні комісії, протокол комісії
затверджено рішенням міської ради від
20.04.2005 року №386. Витяг із даного рішення
28.04.2005 року направлено на адресу
заявника поштою, а також 22.09.2005 року
видано довіреній особі заявника -
ОСОБА_5

28.04.2006 року ОСОБА_4 звернулась із
заявою на ім'я міського голови про
надання у власність земельної ділянки
по АДРЕСА_2 площею 0,1 га для будівництва
індивідуального житлового будинку.

Згідно резолюції першого заступника
Харківського міського голови розгляд
вказаного звернення доручено
начальнику відділу обліку та розподілу
житлової площі ОСОБА_6 для розгляду в
установленому порядку та інформування
заявника.

Листом від 26.05.2006 року заявнику надано
відповідь, якою повідомлено, що на
даний час заяву не може бути
розглянуто, оскільки не затверджено
персональний склад комісії з житлових
питань. Також повідомлено, що викладене
у зверненні питання буде розглянуто
після затвердження складу комісії.

14.02.2006 року ОСОБА_5 звернувся із заявою
на ім'я Харківського міського голови
про надання у власність земельної
ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

За дорученням міського голови дане
звернення було розглянуто управлінням
містобудування та архітектури та
листом від 09.03.2006 року №С-952-08-39
позивачу повідомлено, що для
підготовки пропозицій по визначенню
меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 йому
необхідно звернутися до КП
«Міськпроект» для оформлення
відповідного замовлення.

Також, 14.02.2006 року ОСОБА_5 звернувся із
заявою на ім'я начальника управління
містобудування і архітектури, в якій
просив підготувати пропозиції по
визначенню меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1, площею 0,1 га для будівництва
житлового будинку.

Управління містобудування і
архітектури Харківської міської ради
листом від 01.03.2006 року №С-830-01-06
повідомило позивачу, що для підготовки
пропозицій по виділенню земельної
ділянки по АДРЕСА_1 йому необхідно
звернутися до КП «Міськпроект» для
оформлення відповідного замовлення.

04.05.2006 року ОСОБА_5 звернувся із заявою
на ім'я начальника управління
містобудування і архітектури, в якій
просив терміново погодити
підготовлені КП «Міськпроект»
пропозиції.

Управління містобудування і
архітектури Харківської міської ради
листом від 15.05.2006 року №С-2375-08-39
повідомило позивачу, що зважаючи на
розташування вказаної земельної
ділянки в безпосередній близькості до
культурної споруди
(Свято-Миколаївського храму),
відведення йому земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку, господарських будівель та
споруд є недоцільним.

Згідно витягу з протоколу №7 від 21.08.2006
року засідання постійної комісії з
питань містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради рекомендовано управлінню
містобудування та архітектури
проаналізувати надані ОСОБА_5
документи щодо з'ясування можливості
надання йому земельної ділянки для
будівництва по АДРЕСА_1.

На звернення ОСОБА_5 з приводу надання
земельної ділянки для індивідуального
будівництва по АДРЕСА_1 , Харківська
міська рада листом від 27.10.2006 року
№2323/08-14 повідомила заявника, що
питання щодо надання земельної
ділянки по АДРЕСА_1 розглянуто.
Вказана земельна ділянка планується
для розміщення школи та паркової зони.

Крім того, Харківська міська рада
листом від 29.11.2006 року №С-206/1623-08-39 на
звернення ОСОБА_5 повідомила, що його
звернення з приводу надання земельної
ділянки по АДРЕСА_1 для індивідуального
будівництва розглянуті. Вказана
земельна ділянка планується
використовуватись для розміщення
Воскресної школи та створення паркової
зони.

Управління містобудування і
архітектури Харківської міської ради
листом від 11.12.2006 року №14052 заявнику
повідомило, що вказана земельна
ділянка планується для розміщення
школи та паркової зони, у зв'язку з чим
запропоновано разом з управлінням
містобудування та архітектури
розглянути інші площадки для
індивідуального будівництва.

Також, на звернення ОСОБА_5 від 30.07.2007
року, Управління містобудування і
архітектури Харківської міської ради
листом від 15.08.2007 року за вих. № 9750
заявнику повідомило, що рішенням
сесії Харківської міської ради від
04.07.2007 року релігійній громаді
Свято-Миколаївської Харківської
єпархії Української Православної
Церкви надано дозвіл на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
для будівництва та подальшої
експлуатації Воскресної школи та
паркової зони по пров. Жуковського, 10.

Не погодившись з діями та
бездіяльністю відповідачів, позивачі
звернулись з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову дійшов висновку про
те, що звернення позивачів були
розглянуті повноважними посадовими
особами своєчасно, об'єктивно та з
дотриманням вимог чинного
законодавства, а достатні підстави для
задоволення позовних вимог суду не
наведені.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
розгляд заяв позивачів відбувся з
порушенням вимог статті 118 Земельного
кодексу України, без вирішення питання
про надання або відмову у наданні
дозволу заявникам на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
обґрунтованим такий висновок суду
апеляційного інстанції, враховуючи
наступне.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відноситься
питання регулювання земельних
відносин, у відповідності до чинного
законодавства.

Згідно з приписами ст.12 Земельного
кодексу України, до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; е)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що виключно на пленарних
засіданнях ради вирішуються,
відповідно до Закону, питання
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: а) приватизації земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ст. 118 Земельного кодексу
України.

Частиною 1 та 2 статті 118 Земельного
кодексу України передбачено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 6, 7 ст.118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

З урахуванням наведених правових норм
та враховуючи те, що позивачі подали
заяви на підставі ст.118 Земельного
кодексу України, колегія суддів вважає
вірним висновок суду апеляційної
інстанції, що розгляд зазначених заяв
відбувся з порушенням статті 118
Земельного кодексу України, а саме без
вирішення питання про надання або
відмову у наданні дозволу заявникам на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

За таких обставин, Харківська міська
рада не виконала покладених
обов'язків щодо належного розгляду
заяв позивачів про надання у власність
земельних ділянок.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідачів щодо не розгляду заяв
позивачів, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 18 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб має право: особисто викласти
аргументи особі, що перевіряла заяву чи
скаргу, та брати участь у перевірці
поданої скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку,
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги, вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Згідно з ст.15 Закону України «Про
звернення громадян», органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, -невідкладно, але
не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх
отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачами у встановлені
законодавством строки надані
відповіді на звернення позивачів.

Враховуючи наведене, відповідачами
розглянуті заяви позивачів та надані
належні відповіді згідно із вимогами
Закону України «Про звернення
громадян».

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 вересня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: