Справа № 2а/1770/3409/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/43386/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Кошіль В.В., Приходько І.В.,

при секретарі Сватко А.О.,

за участю представників:

позивача - Калити Т.М.,

відповідача - Кумко О.Д.,

розглянув у судовому засіданні
касаційну скаргу Костопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби (далі -
Костопільська МДПІ)

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.04.2012

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012

у справі № 2а/1770/3409/2011

за позовом приватного підприємства
"Холод-плюс" (далі - Підприємство)

до Костопільської МДПІ

про скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду
касаційної скарги Вищий
адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Товариство звернулося
до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому (з урахуванням подальшого
зменшення позовних вимог) просило
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11.05.2011 №
та № .

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.04.2012 позов
задоволено частково; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.05.2011 №
в частині зменшення позивачеві суми
бюджетного відшкодування з ПДВ за
листопад 2010 року в сумі 536 747 грн.; в
решті позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012
назване рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Костопільська МДПІ звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані судові
акти попередніх інстанцій та відмовити
у позові, посилаючись на неправильне
застосування судами пункту 4.3 статті 4,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.5.2
пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», статей 259,
260, 261, 266 Митного кодексу України,
наслідком чого стало неправильне
вирішення даного спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги
виходячи з такого.

Інститут перегляду рішень в
апеляційному порядку є однією з
гарантій забезпечення прийняття судом
правильного та об'єктивного рішення по
суті спору.

Межі перегляду судом апеляційної
інстанції судових рішень, визначені у
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС),
процедура розгляду справи в суді
апеляційної інстанції та повноваження
апеляційного суду, визначені у статтях
198, 199 КАС, свідчать на користь висновку
про те, що апеляційний
адміністративний суд зобов'язаний
перевірити правильність судового акта
суду першої інстанції як з фактичної,
так і з правової сторони на підставі
наявних у справі та додатково поданих
доказів, як в оскаржуваній, так і в
неоскаржуваній частинах.

Таким чином, апеляційне провадження як
стадія адміністративного судочинства
являє собою сукупність дій суду
апеляційної інстанцій та осіб, які
беруть участь у справі, що здійснюються
з метою перевірки законності та
обґрунтованість рішень суду першої
інстанції, які не набрали законної
сили, та повторного перегляду справи по
суті. Процедура розгляду справи в
апеляційному суді має на меті
недопущення набрання законної сили та
виконання помилкових судових актів та
є однією з найважливіших гарантій
захисту прав осіб в адміністративному
судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 196
КАС апеляційний розгляд здійснюється
колегією суддів у складі трьох суддів
за правилами розгляду справи судом
першої інстанції з урахуванням
особливостей, встановлених цією
главою.

Згідно з вимогами частин першої, другої
статті 206 КАС ухвала суду апеляційної
інстанції складається з:

1) вступної частини із зазначенням: дати
і місця її постановлення; найменування
адміністративного суду апеляційної
інстанції, прізвищ та ініціалів суддів
і секретаря судового засідання; імен
(найменувань) осіб, які беруть участь у
справі;

2) описової частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної
скарги і судового рішення суду першої
інстанції; узагальнених доводів особи,
яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших
осіб, які беруть участь у справі;
встановлених судом першої інстанції
обставин;

3) мотивувальної частини із
зазначенням: встановлених судом
апеляційної інстанції обставин із
посиланням на докази, а також мотивів
неврахування окремих доказів; мотивів,
з яких суд апеляційної інстанції
виходив при постановленні ухвали, і
положення закону, яким він керувався;

4) резолютивної частини із зазначенням:
висновку суду апеляційної інстанції по
суті вимог апеляційної скарги;
розподілу судових витрат; строку і
порядку набрання ухвалою законної сили
та її оскарження.

При залишенні апеляційної скарги без
задоволення в ухвалі зазначається,
якими обставинами чи нормами права
спростовуються доводи, що містяться у
скарзі.

У пункті 23 Рішення Європейського суду з
прав людини (Справа "Проніна проти
України") Суд наголосив, що пункт 1
статті 6 Конвенції зобов'язує суди
давати обґрунтування своїх рішень, але
це не може сприйматись як вимога
надавати детальну відповідь на кожен
аргумент. Межі цього обов'язку можуть
бути різними в залежності від
характеру рішення. Крім того,
необхідно брати до уваги, між іншим,
різноманітність аргументів, які
сторона може представити в суд, та
відмінності, які існують у
державах-учасницях, з огляду на
положення законодавства, традиції,
юридичні висновки, викладення та
формулювання рішень.

Втім у справі, що переглядається,
апеляційний суд, здійснюючи одночасно
як перевірку законності судового акта
суду першої інстанції, так і повторний
розгляд справи, не встановив жодних
обставин даної справи, не надав
будь-якого правового аналізу
аргументам учасників спору (у тому
числі й доводам апелянта, викладеним в
апеляційній скарзі), не дослідив докази
у справі та не навів жодного
обґрунтування у світлі обставин даної
справи, які б обумовили погодження
апеляційного суду з висновками суду
першої інстанції, покладеними в основу
прийняття постанови з даного спору, та
відхилення апеляційним судом
апеляційної скарги.

Зміст ухвали Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2012 не відповідає вимогам статті
206 КАС.

Ухилення апеляційним судом від
виконання визначених КАС повноважень
під час перегляду справи в
апеляційному порядку унеможливлює й
перегляд даної справи в касаційному
порядку, що відповідно до частини
другої статті 227 КАС є підставою для
скасування оскаржуваного судового
рішення апеляційної інстанції та
направлення справи на новий
апеляційний розгляд

За таких обставин, керуючись статтями
160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Костопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012 у
справі № 2а/1770/3409/2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:В.В. Кошіль І.В. Приходько