Справа № 645/5747/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.Справа № 645/5747/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Борисенко
Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 26.11.2014р. по справі №
645/5747/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова

про визнання неправомірними дії щодо
нарахування наукової пенсії та
приведення її до відповідності чинного
законодавства,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова, в кому,
з урахуванням уточнень та доповнень,
просив суд: дії відповідача щодо
нарахування йому наукової пенсії
визнати неправомірними; зобов'язати
відповідача помилкове і неправомірне
обчислення наукової пенсії,
повідомлене листом 24.06.2014 року, з
наданими розрахунками, - скасувати та
постановити нове рішення, яким
нарахування наукової пенсії позивачу
привести до відповідності чинного
пенсійного законодавства, а саме:

- наукову пенсію призначити з 10 серпня
2012 року і надалі з урахуванням
наявності наукового стажу 25 років 05
місяців 26 днів, страхового стажу 37
років 05 місяців 22 дня, і заробітної
плати за 60 місяців з січня 2005 року по
жовтень 2006 року, з травня 2009 року по
липень 2012 року, ураховуючи середній
коефіцієнт зарплати за указані 60
місяців (індивідуальний коефіцієнт
заробітної плати для обчислення
пенсії) 2,15456;

- обчислити наукову пенсію (згідно
звернення 2014 року за її призначенням) з
1 березня 2014 року виходячи із
затвердженої Пенсійним фондом України
на 2014 рік середньомісячної зарплати
2974,63 грн., а з 10 серпня 2012 року - виходячи
із затвердженої на 2012 рік
середньомісячної зарплати 2259,37 грн.,
але з 1 березня 2013 року підвищити її
розмір згідно ч. 13 ст. 24 Закону України
"Про наукову і науко-технічну
діяльність", ч. 2 ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування";

- застосувати при нарахуванні наукової
пенсії, обчисленні середньомісячного
заробітку і коефіцієнтів зарплати за
кожний місяць - співставленні
показники середньомісячної зарплати,
затверджувані Пенсійним фондом
України для розрахунків у відповідні
роки, місяці, а решту відомостей,
потрібних для обчислення наукової
пенсії, урахувати із заяви позивача від
08 травня 2014 року (з додатками);

- різницю між належним розміром
наукової пенсії і фактично виплаченими
пенсійними сумами - нарахувати і
виплатити за відповідні місяці,
починаючи з 10 серпня 2012 року - згідно ч. 2
ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;

- з 1 березня кожного року розмір
наукової пенсії підвищувати у разі
зростання за минулий рік середньої
заробітної плати в Україні, з якої
сплачено страхові внески - у порядку,
встановленому чинним пенсійним
законодавством України і іншими
нормативно-правовими актами (включаючи
відповідні постанови КМ України, що
регулюють пенсійні виплати.

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 26.11.2014 року у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить
постанову Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 26.11.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та
обґрунтування викладені в апеляційній
скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представника відповідача,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з їх
необґрунтованості та дійшов висновку
про правомірність дій відповідача
вчинених під час перерахунку пенсії
ОСОБА_1 на виконання судового рішення
по справі № 645/367/14-а.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень з огляду на чіткі критерії,
які зазначені у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівнику
призначається за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченому абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", після досягнення
чоловіками віку 62 роки за наявності
стажу наукової роботи не менш як 20
років.

До досягнення віку, встановленого цим
абзацом, право на пенсію за віком мають
чоловіки - наукові
(науково-педагогічні) працівники 1955
року народження і старші після
досягнення ними 60 років - які
народилися по 31 грудня 1952 року.

Науковий стаж визначається нормами
статей 22-1, 22-2, 22-3 Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
та Постановою Кабінету Міністрів від 04
березня 2004 року №257, якою затверджений
"Перелік посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до статті 24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність".

Пенсії науковим (науково-педагогічним)
працівникам, згідно ч. 4 ст. 24 Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність",
призначаються в розмірі 80 відсотків
від сум заробітної плати наукового
(науково-педагогічного) працівника, яка
визначається відповідно до статті 23
цього Закону та частини другої статті 40
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та на яку відповідно до
законодавства нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування (внески).

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" (в редакції від 05.08.2012 року),
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата наукового
(науково-педагогічного) працівника за
основним місцем роботи за весь період
страхового стажу на посадах наукового
(науково-педагогічного) працівника,
починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням
пенсіонера та за умови підтвердження
довідки про заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016 року
або в разі якщо період страхового стажу
на посадах наукового
(науково-педагогічного) працівника,
починаючи з 1 липня 2000 року, становить
менш як 60 календарних місяців, для
обчислення пенсії також враховується
заробітна плата за основним місцем
роботи за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу на посадах
наукового (науково-педагогічного)
працівника підряд до 1 липня 2000 року
незалежно від перерв.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" передбачено, що за вибором
особи, яка звернулася за пенсією, з
періоду, за який враховується
заробітна плата для обчислення пенсії,
виключається період до 60 календарних
місяців підряд за умови, що зазначений
період становить не більше ніж 10
відсотків тривалості наукового стажу.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що постановою
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19 березня 2014 року по справі
№ 645/367/14-а задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі м.
Харкова щодо відмови у призначенні
ОСОБА_1 наукової пенсії неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі м.
Харкова призначити ОСОБА_1 наукову
пенсію з 10 серпня 2012 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі м.
Харкова переобчислення наукової
пенсії ОСОБА_1 здійснити з урахуванням
наявності наукового стажу 25 років 05
місяців 26 днів, страхового стажу 37
років 05 місяців 22 дня, і заробітної
плати за періоди з 22 червня 2005 року по 31
жовтня 2006 року, з 01 грудня 2008 року по 21
липня 2012 року.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова, ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2014 року постанову
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19.03.2014 року по справі №
645/367/14-а - залишено без змін.

Згідно ч. 3 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Отже, постанова Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 19 березня
2014 року по справі № 645/367/14-а в силу
приписів ч. 3 ст. 254 КАС України набрала
законної сили на підставі ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2014 року.
Доказів оскарження зазначених судових
рішень в касаційному порядку матеріали
справи не містять та судовим розглядом
не встановлено.

Як вбачається зі статті 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є обов'язковість рішень
суду.

Крім того, обов'язковість судових
рішень гарантується статтею 124
Конституції України та практикою
Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у рішенні від 19 березня 1997 року
у справі "Горнсбі проти Греції"
Європейський суд з прав людини
зазначив, що, право на судовий захист
було б ілюзорним, якби національна
правова система Високої Договірної
Сторони дозволяла, щоб остаточне,
обов'язкове для виконання судове
рішення залишалося невиконаним на
шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний
доступ до суду включає право на
виконання судового рішення без
невиправданих затримок.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Положеннями ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що управлінням Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова на виконання постанови
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19 березня 2014 року по справі
№ 645/367/14-а здійснено перерахунок пенсії
ОСОБА_1

Так, за рішенням суду по справі №
645/367/14-а пенсія позивачу розрахована
при стажі роботи 37 років, 05 місяців, 22
дні (у тому числі 25 років, 05 місяців, 26
днів наукової роботи) та заробітній
платі за періоди: з 22.06.2005 року по 31.10.2006
року з 01.12.2008 року по 21.07.2012 року.

Відповідно до ч. 2. ст. 40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", ст. 24 Закону
України "Про наукову та науково -
технічну діяльність", для обчислення
пенсії береться середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за три календарні
роки, що передують року звернення
призначенням пенсії.

Таким чином, для обчислення пенсії
Управлінням України в Фрунзенському
районі м. Харкова була взята середня
заробітна плата (дохід) позивача з якої
сплачено страхові внески за 2009, 2010, 2011
календарні роки, що передують року
звернення за призначенням пенсії, де
дата звернення 10 серпня 2012 року, при
стажі роботи 37 років 05 місяців 22 дні, у
тому числі 25 років 05 місяців 26 днів
наукової роботи, та заробітній плати за
періоди з 22.06.2005 року по 31.10.2006 року та з
01.12.2008 року по 21.07.2012 року, та
індивідуальний коефіцієнт заробітній
плати для обчислення пенсії становить
1,33347 і розрахований з урахуванням
середнього коефіцієнту заробітної
плати за указані в рішенні 60 місяців.

Як зазначено у постанові Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 19 березня
2014 року Управління пенсійного фонду у
Фрунзенському районі м. Харкова
зобов'язано призначити наукову пенсію
ОСОБА_1 з 10 серпня 2012 року. Відповідач,
виконуючи постанову суду, правильно
призначив пенсію саме з 10 серпня 2012
року, і тому правомірно, при
розрахунку показника середньомісячної
заробітної плати, необхідної для
призначення наукової пенсії,
застосував показник за 2009-2011 роки.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності перерахунку призначеної
пенсії, зробленого відповідачем у 2013
році відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 264 від 15.04.2013 року
"Про підвищення розмірів пенсій у
зв'язку із зростанням середньомісячної
заробітної плати штатного працівника".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі
обставини, колегія суддів вважає, що
відповідач, вчиняючи оскаржувані дії
щодо призначення пенсії ОСОБА_1 на
підставі постанови Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 19 березня
2014 року по справі № 645/367/14-а, діяв на
підставі та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, та
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 26.11.2014
року по справі № 645/5747/14-а відповідає
вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги позивача колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 26.11.2014р. по справі №
645/5747/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 26.12.2014 р.