Справа № 826/16973/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2014 року 12:07
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., при секретарі судового засідання
Сізих Х.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомОСОБА_1доДержавної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києвіпро визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2
від відповідача: Чарковська Л.М.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 10 грудня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернуся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів м.
Києва, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення за № ,
винесене Державною податковою
інспекцією в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів м.
Києва 13 жовтня 2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання фізичній
особі ОСОБА_1 на суму 16 131,80 грн., яке
включає податок з доходів фізичних
осіб в сумі 15 961,80 грн. та штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 170,00 грн. -
в повному обсязі, як таке, що не
відповідає вимогам Податкового
кодексу України та іншим актам
законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві на підставі необґрунтованих
висновків акту перевірки від 01.10.2014 р. №
1099/26-54-17-01-17-НОМЕР_1 щодо порушення
позивачем приписів податкового
законодавства прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.10.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму 16
131,80 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог представник позивача
зазначив, що продаж частки в статутному
капіталі ТОВ «ВКФ «ЮВАС» була
здійснена позивачем за ціною нижчою
ніж вартості купівлі зазначеної частки
в статутному фонді (капіталі), а тому
позивачем не було отримано дохід від
продажу належних йому корпоративних
прав, а, отже, об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб у
позивача не виникло.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі з тих
підстав, що оподаткування доходу,
отриманого платником як інвестиційний
дохід, оподатковується згідно з
правилами, встановленими Податковим
кодексом України для оподаткування
інвестиційного доходу. Також фізична
особа зобов'язана самостійно до 1
серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації. Сума податкових
зобов'язань, донараховна органом
державної податкової служби,
сплачується до відповідного бюджету у
строки, встановлені податковим
законодавством.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати належних сум податків до
бюджету платником податків-фізичною
особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 р. по
31.12.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення
фізичною особою платником податків
ОСОБА_1:

1. пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167
Податкового кодексу України, внаслідок
чого донараховано податок на доходи
фізичних осіб за період, що перевірявся
на загальну суму 15 961,80 грн.

2. пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового
кодексу України, неподання податкової
декларації про майновий стан та доходи
за 2012 рік.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 01.10.2014 р.
№ 1099/26-54-17-01-17-НОМЕР_1 та винесено
податкове повідомлення-рішення від
13.10.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на доходи фізичних
осіб на загальну суму 16 131,80 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 15
961,80 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 170,00 грн.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням, звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом за захистом своїх порушених
прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

Відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164
Податкового кодексу України загальний
оподатковуваний дохід складається з
доходів, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання), доходів, які оподатковуються
у складі загального річного
оподатковуваного доходу, та доходів,
які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Кодексом.

До загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються інвестиційний
прибуток від проведення платником
податку операцій з цінними паперами,
деривативами та корпоративними
правами, випущеними в інших, ніж цінні
папери, формах, крім доходу від
операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2,
165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього
Кодексу (пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що
16.05.2007 року на підставі Договору
купівлі-продажу частки статутного
фонду ТОВ «ВКФ «ЮВАС», укладеного з
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, останнім за ціною 45
000,00 гривень була придбана частка у
статутному фонді ТОВ «ВКФ «ЮВАС»
розміром 9%.

Також, 16.05.2007 року на підставі Договору
купівлі-продажу частки статутного
фонду (капіталу) ТОВ «ВКФ «ЮВАС»,
укладеного з ОСОБА_5 та ОСОБА_1, останнім
за ціною 145 000,00 гривень була придбана
частка у статутному фонді (капіталі)
ТОВ «ВКФ «ЮВАС» розміром 29%.

Таким чином, позивачем була придбана
частка у статутному фонді (капіталі)
ТОВ «ВКФ «ЮВАС» у розмірі 38% за 190 000,00
гривень.

Згідно Договору купівлі-продажу
корпоративних прав від 13.04.2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, частка у статутному
фонді (капіталі) ТОВ «ВКФ «ЮВАС»
розміром 38% була відчужена позивачем
ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» за ціною
95 000,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки відповідача щодо порушення
позивачем приписів податкового
законодавства зроблені з огляду на те,
що платник податків - фізична особа
ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду
отримав дохід, який підлягає включенню
до загального місячного (річного)
оподаткованого доходу та відображенню
платником в податковій декларації про
майновий стан та доходи.

Відповідач зазначив, що за даними
відомостей з Центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. та
листа-підтвердження № 04/06-1 від 04.06.2014 р.
ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» було
встановлено дохід отриманий платником
податку внаслідок інвестиційного
прибутку (доходу) від операцій з
інвестиційними активами на суму 95000,00
грн.

Разом з тим, відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2
ст. 170 Податкового кодексу України
облік загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і
витрат. Для цілей оподаткування
інвестиційного прибутку звітним
періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
визначається із суми витрат на
придбання такого активу з урахуванням
норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту
(крім операцій з деривативами) (пп. 170.2.2
п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170
Податкового кодексу України до складу
загального річного оподатковуваного
доходу платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного (податкового) року,
зменшена на суму інвестиційних
збитків, понесених платником податку
протягом такого року.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового
кодексу України ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до абз. а) пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170
Податкового кодексу України не
підлягає оподаткуванню та не
включається до загального річного
оподатковуваного доходу дохід,
отриманий платником податку протягом
звітного податкового року від продажу
інвестиційних активів, якщо сума
такого доходу не перевищує суму,
визначену в абзаці першому підпункту
169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу.

Підпунктом 169.4.1 пунктом 169.4 статті 169
цього Кодексу передбачено, що
податкова соціальна пільга
застосовується до доходу, нарахованого
на користь платника податку протягом
звітного податкового місяця як
заробітна плата (інші прирівняні до неї
відповідно до законодавства виплати,
компенсації та винагороди), якщо його
розмір не перевищує суми, що дорівнює
розміру місячного прожиткового
мінімуму, діючого для працездатної
особи на 1 січня звітного податкового
року, помноженого на 1,4 та округленого
до найближчих 10 гривень.

Так, місячний прожитковий мінімум
діючий для працездатної особи станом
на квітень 2012 р. встановлений у розмірі
1094,00 грн., що у розрахунку відповідно до
пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу
України, а саме: 1094,00 Ч1,4 становить 1 531,60
грн.

Тобто, в силу абз. а) пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170
Податкового кодексу України дохід,
отриманий платником податку протягом
звітного податкового року від продажу
інвестиційних активів у сумі 1 531,60 грн.
не підлягає оподаткуванню та не
включається до загального річного
оподатковуваного доходу.

Як слідує з матеріалів справи, загальна
сума придбаної позивачем частки в
статутному фонді (капіталі) ТОВ «ВКФ
«ЮВАС» складає 190 000,00 грн., а відчужена -
95 000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що продаж позивачем своєї частки в
статутному фонді (капіталі) ТОВ «ВКФ
«ЮВАС» було здійснено за вартістю,
нижчою від вартості купівлі зазначеної
частки в статутному фонді (капіталі), а
тому позивачем не було отримано дохід
від продажу своїх корпоративних прав у
ТОВ «ВКФ «ЮВАС», відповідно вказані
операції не призвели до виникнення
об'єкта оподаткування податком на
доходи фізичних осіб та обов'язку щодо
його декларування.

Наведені обставини справи свідчать про
помилковість висновків державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів м. Києва щодо
неправомірності не включення
позивачем вартості продажу
корпоративних прав до загального
річного оподатковуваного доходу та
неподання податкової декларації.

Суд також враховує, що відповідачем не
надсилалось жодних запитів позивачу
щодо надання пояснень відносно
отримання доходу від продажу
корпоративних прав.

Щодо посилань позивача на
протиправність, викладених в акті
перевірки від 01.10.2014 р. №
1099/26-54-17-01-17-НОМЕР_1 висновків, суд
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Суд зазначає, що правовий акт - це акт
волевиявлення (рішення) уповноваженого
суб'єкта права, що регулює суспільні
відносини за допомогою встановлення
(зміни, скасування, зміни сфери дії)
правових норм, а також визначення
(зміни, припинення) на основі цих норм
прав і обов'язків учасників конкретних
правовідносин.

Водночас акт № від 01.10.2014 р. №
1099/26-54-17-01-17-НОМЕР_1 не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а
тому не може бути предметом спору в
адміністративній справі, оскільки
винесення останнього жодним чином не
вплинули на права та обов'язки
позивача.

Таким чином, протиправність
податкового правопорушення є діянням,
яке призвело б до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених Податковим кодексом
України, контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

З системного аналізу вищенаведених
норм права та фактичних обставин
справи, суд приходить до висновку про
недоведеність та необґрунтованість
висновку податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, а тому суд не знаходить
в діях позивача правопорушень, зокрема,
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій також вважає протиправним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що оскаржуване
повідомлення-рішення від 13.10.2014 р. №
, прийнято обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин справи, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, отже, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
13.10.2014 р. № підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів м. Києва від
13.10.2014 р. № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлено
15.12.2014 р.