Справа № 760/20522/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду місті Києві
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва на
постанову Солом'янського районного
суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, позивач 11
серпня 2014 року подав до УПФ України в
Солом'янському районі м. Києва заяву
про призначення пенсії в якій просив
враховувати матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та індексацію заробітної плати .

Проте, пенсійний орган своїм листом від
10 вересня 2014 року №11953/06 повідомив, що
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» до складових заробітної плати
державного службовця такі виплати як
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати не
віднесені, а тому відсутні підстави для
врахування їх при здійсненні
розрахунку пенсії. відмовив у
задоволені такого прохання.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернулась до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
дійшов висновку, що не підлягає
задоволенню зобов'язання відповідача
враховувати матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та індексацію заробітної плати при
виникненні права на черговий
перерахунок пенсії відповідно до
чинного законодавства України,
оскільки судовому захисту підлягають
саме порушені права, свободи або
інтереси особи.

Також, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідач, відмовивши у
здійсненні розрахунку пенсії
державного службовця, з урахуванням у
складі заробітної плати матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, діяв протиправно та
всупереч вимогам діючого
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступні обставини.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державного службовця складається із
посадового окладу, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80% від сум їх
заробітної плати на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (ч. 2 ст. 37
цього Закону).

Частиною першою ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Слід відмітити і те, що рішення суду
першої інстанції відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у справах цієї категорії,
зокрема у постановах Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року та від 28
травня 2013 року, а також судових
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 23 січня 2014 року (справа
№ К/9991/29282/12) від 13 лютого 2014 року (справа
№ К/800/24905/13; К/80022561/13) та від 03 квітня 2014
року (справа № К/800/55540/13).

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду міста
Києва від 22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Троян

Судді
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.