Справа № 2а-12219/11/2670
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/46243/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді - Весельської
Т.Ф.,

Суддів - Бутенка
В.І.,

Олексієнка М.М.,

з участю: секретаря -
Прокопчук Н.В.,

представника позивача
- ОСОБА_2,

представників
відповідача - Станецької О.В.,

Жамбровського М.С.,

представника третьої
особи - Круглюк І.Д.,

провівши у судовому засіданні
касаційний розгляд адміністративної
справи

за позовом ОСОБА_6 до Кабінету
Міністрів України, третя особа:
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації, про скасування
постанови,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 січня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року ОСОБА_6 пред'явив у суді
позов до Кабінету Міністрів України,
третя особа: Національна комісія з
питань регулювання зв'язку України, в
якому, з урахуванням змін, просив
визнати протиправною та скасувати
постанову відповідача № 490 від 28 травня
2008 року "Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 24
грудня 2007 року № 1403" (далі - постанова
№ 490 від 28 травня 2008 року).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що прийняттям спірної
постанови Кабінет Міністрів України
повторно звільнив його з посади члена
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України, а також
перевищив надані йому повноваження,
оскільки повноваження звільняти
членів Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України на день
прийняття постанови мав лише Президент
України.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останньою постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року, ОСОБА_6 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Під час касаційного розгляду справи
третю особу - Національну комісію з
питань регулювання зв'язку України, у
зв'язку з її ліквідацією, замінено на
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, у зв'язку з
чим ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників осіб, які беруть участь у
розгляді справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що постанова № 490
від 28 травня 2008 року прийнята Кабінетом
Міністрів України у межах його
повноважень, у порядку та спосіб,
передбачені чинним законодавством, а
позовні вимоги необґрунтовані.

Втім, колегія суддів не може повною
мірою погодитися з таким висновком.

Своє звернення до суду з даним позовом
ОСОБА_6 мотивував тим, що постановою
Кабінету Міністрів України № 490 від 28
травня 2008 року, яка відновила дію
розпорядження від 26 вересня 2007 року №
763-р про звільнення його з посади,
порушуються його трудові права,
оскільки у такий спосіб він вдруге
звільнений з роботи на підставі одного
і того ж рішення, яке в судовому порядку
визнано протиправним; відповідач же,
посилаючись на цю постанову Уряду
України, взагалі відмовляється
виконувати рішення суду про поновлення
його на посаді.

Судами встановлено, що ОСОБА_6
призначений на посаду члена
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України Указом
Президента України від 19 квітня 2005 року
№ 664/2005 "Про склад Національної комісії
з питань регулювання зв'язку України".

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 26 вересня 2007 року № 763 "Про
звільнення ОСОБА_6 з посади члена
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України" позивач
звільнений з посади, яку обіймав.

Це розпорядження реалізовано наказами
Голови Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України від 27
вересня 2007 року № 139/к "Про звільнення
ОСОБА_6" та від 1 жовтня 2007 року № 140/к
"Про виплату грошової компенсації
ОСОБА_6"

Однак, дію розпорядження Уряду України
від 26 вересня 2007 року було зупинено
Указом Президента України від 28
вересня 2007 року № 926/2007, а пізніше,
постановою від 24 грудня 2007 року № 1403
(пункт 32) Кабінет Міністрів України і
сам скасував своє розпорядження від 26
вересня 2007 року № 763-р про звільнення
ОСОБА_6

Постановою ж Уряду України від 28 травня
2008 року № 490, яка оскаржується,
виключено, зокрема, пункт 32 з переліку
постанов Кабінету Міністрів України,
затвердженого його ж постановою від 24
грудня 2007 року № 1403, яким було
скасовано розпорядження від 26 вересня
2007 року № 763-р про звільнення ОСОБА_6 з
посади члена Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України. У
зв'язку з цим, розпорядження Уряду
України від 26 вересня 2007 року №
763-р, згідно з яким ОСОБА_6 був
звільнений з посади, відновило свою
дію.

Водночас, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 лютого 2008 року, залишеною без
змін ухвалами Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2009
року та Вищого адміністративного суду
України від 24 вересня 2009 року, було
задоволено позов ОСОБА_6 та скасовано
накази Голови Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України від
27 вересня 2007 року № 139/к, від 1
жовтня 2007 року № 140/к; поновлено його на
посаді члена Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України;
стягнуто на його користь з відповідача
заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України.

За приписами частини другої статті 13
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Оскільки постанова № 490 від 28 травня 2008
року в частині, якою виключено пункт 32 з
переліку постанов Кабінету Міністрів
України, затвердженого його ж
постановою від 24 грудня 2007 року № 1403,
перешкоджає виконанню судового
рішення, яке набрало законної сили, про
поновлення ОСОБА_6 на роботі, то
висновок судів попередніх інстанцій,
що цією постановою Уряду України права
позивача не порушуються, а тому його
позовні вимоги необґрунтовані, не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Відповідно до статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що
обставини справи встановлені з
достатньою повнотою, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
судові рішення скасувати та ухвалити
нову постанову про часткове
задоволення позову.

Керуючись статтями 221, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 січня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Кабінету Міністрів України
№ 490 від 28 травня 2008 року "Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 24 грудня 2007 року
№ 1403" в частині пункту 32 скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко