Справа № 803/2499/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року Справа № 803/2499/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2014 року Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (Луцька ОДПІ)
звернулася з адміністративним позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач як платник податків, у
порушення вимог підпункту 16.1.3 пункту
16.1 статті 16 Податкового кодексу
України (ПК України), не подає до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларацій, звітності
та інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків та
зборів. Згідно зі статтею 46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" неподання протягом
року до органів державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону є підставою для
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця. Відповідно
до пункту 67.2 статті 67 ПК України органи
державної податкової служби в
установленому законом порядку мають
право звертатися до суду про винесення
судового рішення щодо припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб-підприємців.
На момент звернення до суду у
відповідача податковий борг відсутній.
З наведених підстав позивач просив
припинити підприємницьку діяльність
ОСОБА_1

Ухвалою судді Волинського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2014
року було відкрито скорочене
провадження в даній адміністративній
справі відповідно до статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) (а.с. 1). Ухвалу направлено
за місцем проживання відповідача.

11 грудня 2014 відповідачу вручено ухвалу
суду від 09 грудня 2014 про відкриття
скороченого провадження в
адміністративній справі, що
стверджується поштовим повідомленням
(а.с. 11).

Відповідно до частини третьої статті
183-2 КАС України відповідач у
десятиденний строк з дня отримання
ухвали судді про відкриття скороченого
провадження та копій документів може
подати заперечення проти позову та
необхідні документи або заяву про
визнання позову.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у
вказаний строк заперечень проти
позову, заяви про визнання позовних
вимог, додаткових доказів суду не
надала.

Отже, відповідач належним чином
повідомлена про розгляд справи в
порядку скороченого провадження та про
наслідки неподання заперечень проти
позову.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем
обставини, дослідивши письмові докази,
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2002 року
проведено державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
місце проживання: АДРЕСА_1. Дані
обставини стверджуються витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців №
19329180 від 22 вересня 2014 року, спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 19858385 від 30 грудня 2014
року (а.с. 5, 12).

22 липня 2002 року відповідач була взята
на облік як платник податків в
контролюючих органах за № НОМЕР_1, що
стверджується довідкою Луцької ОДПІ
від 06 жовтня 2014 року № 060 (а.с. 4).

Відповідач більше, ніж протягом одного
року документів фінансової звітності
до Луцької ОДПІ не подавала (з моменту
реєстрації не подавала жодної
звітності). Станом на 15 жовтня 2014 року
заборгованість у платника податків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
по платежах до бюджету відсутня. Дані
обставини стверджуються довідкою
позивача від 15 жовтня 2014 року (а.с. 6).

Згідно із пунктом 2 частини першої
статті 9 Закону України "Про систему
оподаткування" (чинного до 31 грудня 2010
року) платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані
подавати до державних податкових
органів та інших державних органів
відповідно до законів декларації,
бухгалтерську звітність та інші
документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 ПК України (чинного з 01 січня
2011 року) платник податків зобов'язаний
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів. Пунктом 49.2 статті 49 ПК України
визначено, що платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді.

Пунктом 67.2 статті 67 ПК України
передбачено право контролюючих
органів в установленому законом
порядку звертатися до суду про
винесення судового рішення щодо
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб-підприємців.

Згідно із частиною другою статті 46
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" неподання протягом
року контролюючим органам податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону є
підставою для постановлення судового
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Частиною першою статті 49 цього ж Закону
визначено, що суд, який постановив
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця в день набрання таким
рішенням законної сили направляє його
копію державному реєстратору за місцем
реєстрації фізичної особи-підприємця
для внесення до Єдиного державного
реєстру запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Статтею 49 цього Закону також
передбачено обов'язок державного
реєстратора за місцем реєстрації
фізичної особи-підприємця внести запис
до Єдиного державного реєстру про
судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, та вчинити ряд дій,
спрямованих на припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Таким чином, оскільки відповідач не
подавала більше як протягом одного
року до Луцької ОДПІ податкових
декларацій, звітності, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, від неї не надійшло письмових
заперечень проти позову, тому суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню шляхом прийняття
постанови про припинення
підприємницької діяльності
відповідача з направленням копії
постанови в день набрання нею законної
сили державному реєстратору для
вчинення дій, передбачених статтею 49
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Керуючись статтею 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі статей 46, 49 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Припинити підприємницьку діяльність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1).

Копію постанови в день набрання нею
законної сили направити державному
реєстратору за місцем реєстрації
фізичної особи-підприємця для внесення
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про судове
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
вчинення інших дій, передбачених
статтею 49 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова