Справа № 816/4476/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2014 рокум. ПолтаваСправа
№816/4476/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.

та представників сторін:

від позивача - Чернобай О.В., Засядько
Р.А.,

від відповідачів - Орлова М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Спільного підприємства
"Полтавська газонафтова компанія" до
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання незаконними дій,
визнання незаконними податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду передано вимоги
Спільного підприємства "Полтавська
газонафтова компанія" про:

- визнання незаконними дій Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області щодо
прийняття податкових
повідомлень-рішень від 12 вересня 2013
року №№, , ;

- визнання незаконними податкових
повідомлень-рішень Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 12
вересня 2013 року №№, , ;

- зобов'язання Полтавської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області скасувати
податкові повідомлення-рішення від 12
вересня 2013 року №№, , .

Позивач мотивує позовні вимоги
незаконністю дій відповідача щодо
нарахування грошових зобов'язань. При
цьому, виходить з того, що спірні
податкові повідомлення-рішення
Полтавською ОДПІ сформовано на
підставі висновків акта від 27 серпня 2013
року №757/16-01-22-01-09/20041662 "Про результати
планової виїзної перевірки Спільного
підприємства "Полтавська газонафтова
компанія" з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012
року", складеного Державною податковою
інспекцією у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області. На думку позивача, податкові
повідомлення-рішення приймаються
контролюючим органом за місцем
податкового обліку платника податків
на підставі висновків акта перевірки,
що проводилась таким контролюючим
органом. Стверджує, що Спільне
підприємство "Полтавська газонафтова
компанія" знаходиться на обліку
платників податків в ДПІ у м. Полтаві, у
зв'язку з чим у Полтавської ОДПІ
відсутні повноваження здійснювати
донарахування грошових зобов'язань
позивачу.

Полтавська ОДПІ позов не визнала. У
письмових запереченнях представник
відповідача посилалась на те, що
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями позивачу
нараховано грошові зобов'язання зі
сплати рентної плати за нафту,
природний газ та газовий конденсат, що
видобуваються в Україні. Зазначила, що
платники податків, які здійснюють
видобуток нафти, природного газу та
газового конденсату, стають на
податковий облік за місцем
розташування об'єктів видобутку.
Оскільки об'єкти видобутку Спільного
підприємства "Полтавська газонафтова
компанія" знаходяться на території
Новосанжарського району Полтавської
області, позивач перебуває на обліку в
Новосанжарському відділенні
Полтавської ОДПІ як платник рентної
плати. Звертала увагу суду на те, що до
проведення планової перевірки
Спільного підприємства "Полтавська
газонафтова компанія" наказом від 05
серпня 2013 року №386 залучено заступника
начальника управління - начальника
відділу організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового аудиту
Полтавської ОДПІ Садового С.М., який був
відповідальним за перевірку
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства в частині
правомірності нарахування та сплати
рентних платежів.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Представник відповідачів проти позову
заперечувала, наполягала на відмові в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Спільне підприємство "Полтавська
газонафтова компанія" (надалі - СП
"ПГНК") у встановленому законом порядку
зареєстроване як юридична особа, /т. І, а.с. 11/.

Основним видом економічної діяльності
позивача за КВЕД-2010 є добування сирої
нафти (06.10) /т. І, а.с. 11 - зворот/.

За змістом пункту 5.3. Статуту СП "ПГНК"
компанія здійснює видобуток нафти,
газу та конденсату в Україні шляхом
розвідки, освоєння, розробки та
експлуатації нафтових та газових
родовищ, розташованих на території
України /т. І, а.с. 12-32/.

Фахівцями Головного управління
Міндоходів у Полтавській області, ДПІ у
м. Полтаві, Карлівської ОДПІ,
Полтавської ОДПІ у період з 09 липня по 19
серпня 2013 року проведено планову
виїзну перевірку СП "ПГНК" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

За результатами перевірки на бланку
ДПІ у м. Полтаві складено акт від 27.08.2013
№757/16-01-22-01-09/20041662, в якому, окрім іншого,
вказано на порушення позивачем вимог
статті 82 Закону України "Про Державний
бюджет на 2010 рік", розділу ІІ
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 03.06.2008,
пункту 7 постанови Кабінету Міністрів
України "Про заходи щодо організації
бюджетного процесу у 2010 році", що
призвело до заниження рентної плати
загалом в розмірі 308 736 085 грн 78 коп.

На підставі вказаного акта перевірки
Полтавською ОДПІ 12.09.2013 сформовано
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"рентна плата за газовий конденсат" в
розмірі 8 894 127 грн 95 коп. (в тому числі: 7
115 302 грн 37 коп. за основним платежем,
1 778 825 грн 59 коп. - за штрафними
(фінансовими) санкціями);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"рентна плата за природний газ" в
розмірі 56 785 707 грн 77 коп. (в тому числі: 45
428 567 грн 02 коп. - за основним
платежем, 11 357 141 грн 75 коп. - за штрафними
(фінансовими) санкціями);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"рентна плата за нафту" в розмірі 87 665 368
грн 06 коп. (в тому числі: 70 132 294 грн 45 коп.
- за основним платежем, 17 533 073 грн 61 коп. -
за штрафними (фінансовими) санкціями)
/т. І, а.с. 156/.

Дані податкові повідомлення-рішення
вручено генеральному директору СП
"ПГНК" Каунову Т.С. 12.09.2013, що
підтверджено підписом останнього на
корінцях податкових
повідомлень-рішень /т. І, а.с. 156/.

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач оскаржив
до суду.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2014 у
справі №816/539/14 у задоволенні позову СП
"ПГНК" відмовлено повністю /т. І, а.с.
157-159/.

12.11.2014 позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог та
відповідним доводам сторін, суд
виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконними дій Полтавської ОДПІ щодо
прийняття податкових
повідомлень-рішень від 12 вересня 2013
року №№, , , суд
зазначає наступне.

Частина друга статті 55 Конституції
України проголошує, що кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні
від 25 листопада 1997 року №6-зп (у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення частини другої статті 55
Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України (справа громадянки ОСОБА_6 щодо
права на оскарження в суді
неправомірних дій посадової особи))
зазначив: "частину другу статті 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.".

Тобто, умовою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльності будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб таких органів є наявність у
позивача переконання в порушенні його
прав або свобод чи в існуванні перешкод
у здійсненні цих прав.

У свою чергу, порушенням суб'єктивного
права особи є створення будь-яких
перепон у реалізації нею такого права,
що унеможливлюють одержання особою
того, на що вона може розраховувати в
разі належної поведінки зобов'язаної
особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків такої особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

При цьому, виходячи з наведених вище
положень частини другої статті 55
Конституції України, особа-позивач на
власний розсуд визначає, чи порушені її
права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Водночас, задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Предметом даного спору позивач
визначив неправомірність дій
контролюючого органу щодо формування
податкових повідомлень-рішень.

Разом з цим, як визначено пунктом 56.2
статті 56 Податкового кодексу України, у
разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення.

Крім того, згідно з пунктом 56.18 статті 56
Податкового кодексу України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення. Рішення контролюючого
органу, оскаржене в судовому порядку,
не підлягає адміністративному
оскарженню. Процедура
адміністративного оскарження
вважається досудовим порядком
вирішення спору. При зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

За таких обставин, в разі незгоди
платника податків з донарахованими
контролюючим органом грошовими
зобов'язаннями належним способом
захисту порушеного права є звернення
такого платника до контролюючого
органу вищого рівня зі скаргою про
перегляд цього рішення чи подання
позову про визнання протиправним та
скасування такого рішення.

Суд акцентує увагу на тому, що
дотримання контролюючим органом вимог
актів законодавства щодо порядку
формування податкового
повідомлення-рішення (зокрема,
наявності у контролюючого органу
повноважень на прийняття такого
рішення) входить до предмету
доказування при розгляді спору про
правомірність такого рішення. Так,
прийняття рішення неповноважним
суб'єктом є підставою для визнання
такого рішення протиправним та його
скасування.

Суд враховує, що підпунктом 17.1.7 пункту
17.1 статті 17 Податкового кодексу
України надано право платникам
податків оскаржувати в порядку,
встановленому цим Кодексом, рішення,
дії (бездіяльність) контролюючих
органів (посадових осіб).

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи
контролюючого органу, які пов'язані з
порушенням порядку проведення
перевірки; дій, які полягають у
перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу; дій
щодо проведення перевірки без
установлених законом підстав та/або з
порушенням вимог чинного
законодавства тощо.

Водночас, обов'язковою ознакою дій
суб'єкта владних повноважень, які
можуть бути оскаржені до суду, є те, що
вони безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Відповідну
правову позицію наведено у постанові
Верховного Суду України від 10 вересня
2013 року у справі №21-237а13.

Виходячи із загальних засад
адміністративного судочинства,
задоволеними можуть бути лише ті
вимоги, що фактично відновлюють
порушене право особи у
взаємовідносинах з суб'єктом владних
повноважень. Судове рішення, як
завершальний акт здійснення
правосуддя, має бути спрямованим на
безпосередній захист та відновлення
оспорюваних і порушених прав/законних
інтересів особи-позивача, адже його
метою є досягнення юридичної
визначеності у спірних відносинах
сторін.

Однак, обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права шляхом
визнання незаконними дій Полтавської
ОДПІ щодо прийняття податкових
повідомлень-рішень від 12.09.2013 №№,
, не призведе до відновлення
такого права, оскільки вказані дії
контролюючого органу самі по собі не
створюють будь-яких юридично значимих
наслідків, а є лише засобом службової
діяльності відповідача, у зв'язку з чим
жодним чином не породжують, не змінюють
не припиняють права та обов'язки
особи-позивача у сфері
публічно-правових відносин.

За вищевикладених обставин, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову СП "ПГНК" в даній частині.

З приводу доводів позивача про
відсутність у Полтавської ОДПІ
повноважень на формування податкових
повідомлень-рішень від 12.09.2013 №№,
, , суд звертає увагу на
наступне.

Згідно з пунктом 63.3 статті 63
Податкового кодексу України з метою
проведення податкового контролю
платники податків підлягають
реєстрації або взяттю на облік у
контролюючих органах за
місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) їх
підрозділів, рухомого та нерухомого
майна, об'єктів оподаткування або
об'єктів, які пов'язані з
оподаткуванням або через які
провадиться діяльність (неосновне
місце обліку).

Як пояснила в судовому засіданні
представник відповідачів та не
заперечували представники позивача, на
момент виникнення і реалізації спірних
відносин СП "ПГНК", як платник податків
за основним місцем обліку, перебувало
на податковому обліку в ДПІ у м.
Полтаві.

Крім того, СП "ПГНК" перебувало на
податковому обліку, як платник за
неосновним місцем обліку, в
Новосанжарському відділенні
Полтавської ОДПІ, на підтвердження
чого до матеріалів справи залучено
повідомлення форми №16-ОПП /т. І, а.с. 181/.

Новосанжарське відділення Полтавської
ОДПІ у спірних відносинах є
контролюючим органом, що здійснює
функції адміністрування рентної плати
за нафту, природний газ і газовий
конденсат, що видобуваються в Україні.

Матеріалами справи підтверджено, що
саме до Новосанжарського відділення
Полтавської ОДПІ позивач подавав
податкові розрахунки рентної плати за
видобуті нафту, природний газ і газовий
конденсат /т. І, а.с. 179-180/.

У відповідності до підпункту 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Даною нормою не конкретизовано який
саме контролюючий орган є
відповідальним за визначення позивачу
сум грошових зобов'язань.

Разом з цим, як визначено підпунктом 1.6.3
пункту 1.6 Методичних рекомендацій щодо
порядку взаємодії між підрозділами
органів державної податкової служби
при організації, проведенні та
реалізації матеріалів перевірок
платників податків, затверджених
наказом Державної податкової служби
України від 31 жовтня 2012 року №948,
(чинних на момент виникнення та
реалізації спірних відносин) у разі
встановлення за результатами
перевірки порушень вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
розглядом матеріалів перевірки
керівником (заступником керівника)
органу ДПС, на обліку в якому перебуває
платник податків, приймаються та
надсилаються платнику податків
податкові повідомлення-рішення за
формами, встановленими центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Таким чином, прийняття податкового
повідомлення-рішення віднесено до
повноважень того контролюючого органу,
на обліку в якому перебуває платник
податків.

Як вже зазначалось судом вище, з питань
сплати рентної плати за нафту,
природний газ і газовий конденсат
позивач перебуває на обліку в
Новосанжарському відділенні
Полтавської ОДПІ.

Новосанжарське відділення є
структурним підрозділом Полтавської
ОДПІ без права юридичної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що Полтавська ОДПІ є контролюючим
органом, до повноважень якого
віднесено перевірку правильності
сплати позивачем рентної плати за
нафту, природний газ і газовий
конденсат, що видобуваються в Україні,
та, в разі порушення СП "ПГНК" вимог
податкового законодавства в частині
сплати рентної плати, наділена
повноваженнями щодо прийняття рішень
про донарахування позивачу грошових
зобов'язань з рентної плати.

Суд не приймає в якості належного
доказу експертний висновок від 10
листопада 2014 року, складений за
підписом начальника відділу
податкової політики та методології
оподаткування НДЦ ПО /т. І, а.с. 215-218/, з
огляду на відсутність відомостей про
кваліфікацію осіб, які його склали.

До того ж, даний документ лише містить
твердження про те, що податкове
повідомлення-рішення приймає
контролюючий орган, на обліку у якому
перебуває платник податків.

Дане твердження не заперечується
представником відповідачів, оскільки
СП "ПГНК" перебуває на обліку у
Полтавській ОДПІ як платник за
неосновним місцем обліку.

Стосовно доводів позивача про те, що
Полтавська ОДПІ самостійно не
проводила перевірку СП "ПГНК", не
досліджувала первинні документи
платника податків, не складала акт
перевірки, не розглядала заперечення
СП "ПГНК" на акт перевірки, судом
встановлено наступне.

Як пояснила в судовому засіданні
представник відповідачів, листом ДПІ у
м. Полтаві від 17.06.13 вих. №3847/7/22.2.-19
повідомлено Полтавську ОДПІ про
проведення планової документальної
перевірки СП "ПГНК" та зобов'язано
Полтавську ОДПІ надати матеріали
перевірки дотримання податкового
законодавства при нарахуванні
податків і зборів по Новосанжарському
відділенні Полтавської ОДПІ.

Розпорядженням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
02.08.2013 №34-р "Про залучення працівників
Полтавської та Карлівської ОДПІ до
перевірки СП "Полтавська газонафтова
компанія" зобов'язано залучити для
участі у проведенні планової
документальної перевірки СП "ПГНК"
заступника начальника управління -
начальника відділу організації та
супроводження перевірок платників
податків управління податкового
аудиту Полтавської ОДПІ Садового С.М.
/т. ІІ, а.с. 13/.

Наказом ДПІ у м. Полтаві від 05.08.13 №386 до
участі у проведенні перевірки СП
"ПГНК" залучено заступника начальника
управління - начальника відділу
організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового аудиту
Полтавської ОДПІ Садового С.М. /т. ІІ,
а.с. 14/.

Копію наказу разом з направленням від
06.08.2013 №230 вручено головному бухгалтеру
СП "ПГНК" Головахіній Н.П. 06.08.2013 /т. ІІ,
а.с. 16/.

На момент проведення перевірки та на
дату розгляду судом даної справи
вказаний наказ є чинним.

У акті перевірки від 27.08.2013
№757/16-01-22-01-09/20041662 зазначено про участь у
проведенні перевірки Садового С.М. /т. І,
а.с. 37/. Наданий позивачем примірник
вказаного акта перевірки підписано
Садовим С.М. /т. І, а.с. 114/.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що до проведення
перевірки залучався фахівець
Полтавської ОДПІ.

При цьому, суд враховує, що у спірних
відносинах контролюючими органами
проведено планову виїзну
документальну перевірку СП "ПГНК", в
ході якої досліджувались питання
дотримання вимог податкового
законодавства щодо сплати всіх
податків, платником яких є позивач, а
тому таку перевірку очолювала ДПІ у м.
Полтаві, в якій позивач перебуває за
основним місцем обліку. Водночас,
питання щодо правильності нарахування
та сплати рентних платежів досліджено
фахівцем Полтавської ОДПІ, на
податковому обліку в якій позивач
перебуває як платник за неосновним
місцем обліку.

Акт перевірки складено на бланку ДПІ у
м. Полтаві, оскільки останньою видано
наказ про проведення перевірки
позивача. Так, відповідно до положень
підпункту 1.6.1 пункту 1.6 Методичних
рекомендацій щодо порядку взаємодії
між підрозділами органів державної
податкової служби при організації,
проведенні та реалізації матеріалів
перевірок платників податків акт
(довідка) документальної планової або
позапланової чи фактичної перевірки
складається на бланку органу ДПС, який
видав наказ про проведення перевірки
та виписав направлення на таку
перевірку.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами і даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Отже, заперечення на акт перевірки
подаються та розглядаються
контролюючим органом за основним
місцем обліку платника податків.

У даному випадку, заперечення СП "ПГНК"
на акт перевірки розглянуто ДПІ у
м. Полтаві.

Окрім того, зазначені вище доводи
позивача входять до предмету
доказування при розгляді спору про
правомірність податкових
повідомлень-рішень.

Щодо позовних вимог СП "ПГНК" про
визнання незаконними податкових
повідомлень-рішень Полтавської ОДПІ
від 12.09.2013 №№, , , суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що зазначені вище
податкові повідомлення-рішення
Полтавської ОДПІ позивач оскаржив до
Полтавського окружного
адміністративного суду ще у лютому 2014
року.

За результатами розгляду
адміністративної справи №816/539/14
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2014 у
задоволенні позовних вимог СП "ПГНК"
відмовлено повністю /т. І, а.с. 157-159/.

Згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2014 у
справі №816/539/14 прийнято за
результатами розгляду справи у
відкритому судовому засіданні, а
відтак, дане судове рішення набрало
законної сили з моменту його
проголошення, тобто 24.06.2014.

Доказів скасування даного судового
рішення судом касаційної інстанції
сторонами не надано.

Отже, на момент розгляду даної справи з
того самого спору і між тими самими
сторонами є така, що набрала законної
сили, постанова суду про відмову у
задоволенні позовних вимог СП "ПГНК".

Стаття 124 Конституції України
встановлює, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 7 Кодексу адміністративного
судочинства України одним з принципів
здійснення правосуддя в
адміністративних судах є
обов'язковість судових рішень.

Даний принцип також закріплено у
частині другій статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Крім того, за приписами статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

В силу пункту 4 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у
справі, якщо є такі, що набрали законної
сили, постанова чи ухвала суду з того
самого спору і між тими самими
сторонами.

Оскільки на дату розгляду судом даної
адміністративної справи вже є
обов'язкове до виконання судове
рішення, ухвалене у справі про той
самий спір і між тими самими сторонами,
що набрало законної сили та яким
встановлено правомірність
донарахування платнику податків
грошових зобов'язань, суд дійшов
висновку про закриття провадження у
справі в частині позовних вимог щодо
визнання незаконними податкових
повідомлень-рішень Полтавської ОДПІ
від 12.09.2013 №№, , .

При цьому, варто звернути увагу на те,
що вимоги про визнання акта
індивідуальної дії незаконним,
недійсним, неправомірним тощо є
різними словесними вираженнями одного
і того самого способу захисту
порушеного права, а саме визнання
такого акта протиправним, що, в свою
чергу, тягне за собою скасування
останнього.

Стосовно позовних вимог СП "ПГНК" про
зобов'язання Полтавської ОДПІ
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2013
№№, , , суд звертає
увагу на наступне.

Як вже зазначалось вище, в разі незгоди
платника податків з донарахованими
контролюючим органом грошовими
зобов'язаннями належним способом
захисту порушеного права є звернення
такого платника до контролюючого
органу вищого рівня із скаргою про
перегляд цього рішення чи подання
позову про визнання протиправним та
скасування такого рішення.

У Полтавської ОДПІ відсутні
повноваження щодо скасування
податкових повідомлень-рішень про
донарахування платникам податків
грошових зобов'язань.

Крім того, виходячи з положень статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неправомірності
рішення суб'єкта владних повноважень
таке рішення підлягає визнанню
протиправним та скасуванню судом.

У інший спосіб підстави для
задоволення позову в даній частині -
відсутні.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з цим, як визначено частиною
першою вказаної статті, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
судового розгляду фактичні обставини
справи та враховуючи вищенаведені
норми законодавства, якими
врегульовано спірні відносини, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову та
необхідність закриття провадження в
частині позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до вимог статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
відсутні.

Натомість, виходячи з положень статей 7,
9 Закону України "Про судовий збір", суд
вважає за необхідне повернути СП "ПГНК"
з Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 1047 грн 32 коп.

Так, згідно з пунктами 1, 5 частини
першої статті 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;
закриття провадження у справі.

За подання до суду даного позову
позивачем сукупно сплачено судовий
збір в розмірі 1120 грн 40 коп.

За наслідками розгляду справи судом
ухвалено рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог
немайнового характеру, а стосовно
позовних вимог майнового характеру -
провадження у справі закрито.

Таким чином, в Державному бюджеті
України необхідно залишити судовий
збір в розмірі 73 грн 08 коп., а решту
судового збору - повернути позивачу.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Спільного підприємства
"Полтавська газонафтова компанія" до
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання незаконними дій,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Провадження в частині позовних вимог
про визнання незаконними податкових
повідомлень-рішень Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 12
вересня 2013 року №№, ,
закрити.

Повернути Спільному підприємству
"Полтавська газонафтова компанія" () з Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 1047 (одна
тисяча сорок сім) гривень 32 (тридцять
дві) копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 22
грудня 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба