Справа № 810/6891/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року місто Київ
№ 810/6891/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доПереяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекціїпровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції від
22.08.2014 № є таким, що суперечать
нормам чинного законодавства України,
тому підлягає скасуванню.

В призначений день та час у судове
засідання з'явився представник
позивача, представник відповідача в
судове засідання не з'явився, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи, в наданих суду
запереченнях розгляд справи просив
проводити без його участі.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав, викладених у
письмових запереченнях на
адміністративний позов, у задоволенні
позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 23.12.2014 вирішив подальший розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2.

З матеріалів справи встановлено, що на
підставі наказу від 01.08.2014 № 330 та
направлень від 06.08.2014 № 3459, № 3460 виданих
ГУ Міндоходів у Київській області,
проведена фактична перевірка магазину
за адресою: АДРЕСА_1 що належить ФОП
ОСОБА_1, з питань дотримання вимог
проведення готівкових розрахунків.

За результатами проведеної
перевірки відповідачем складено Акт
від 06.08.2014 № 1450/1000/22/НОМЕР_2 та
встановлено порушення пункту 2.6
постанови Правління НБУ від 15.12.2004 № 637
«Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні», а саме:
встановлено, що з 01 по 05 серпня 2014 року
на підставі фіскальних звітних чеків у
книгу обліку розрахункових операцій не
здійснено облік готівкових коштів на
загальну суму 1 397, 44 гривень.

Позивачем були надані письмові
пояснення до Акта фактичної перевірки.

На підставі Акта перевірки від 06.08.2014 №
1450/1000/22/НОМЕР_2, відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
22.08.2014 № на суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 6 987, 2
гривень.

Вищевказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги
позивача, Державною фіскальною службою
України винесено рішення про
результати розгляду скарги від 01.12.2014 №
3572/В/99-99-10-01-0225, яким оскаржуване
позивачем податкове
повідомлення-рішення від 22.08.2014 №
залишено без змін.

Не погодившись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішення,
позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив суд визнати
його протиправним та скасувати, що і є
предметом даного позову.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг та поширення дії
на усіх суб'єктів господарювання, їх
господарські одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції у готівковій
та/або безготівковій формі
врегульовано Законом України від 06.07.1995
№ 265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі - Закон №
265/95-ВР).

Згідно зі статтею 2 Закону № 265/95-ВР,
реєстратор розрахункових операцій -
пристрій або програмно-технічний
комплекс, в якому реалізовані
фіскальні функції і який призначений
для реєстрації розрахункових операцій
при продажу товарів (наданні послуг),
операцій з купівлі-продажу іноземної
валюти та/або реєстрації кількості
проданих товарів (наданих послуг). До
реєстраторів розрахункових операцій
відносяться: електронний
контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор,
комп'ютерно-касова система,
електронний таксометр, автомат з
продажу товарів (послуг) тощо.

Книга обліку розрахункових операцій
(далі - КОРО) - прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах доходів
і зборів книга, що містить щоденні
звіти, які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Відповідно до пункту 2.6 постанови
Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно зі статтею 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 (зі змінами та доповненнями), у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

З матеріалів справи встановлено, що в
поясненнях до Акта перевірки ФОП
ОСОБА_1 зазначила, що на момент
проведення фактичної перевірки, в
магазині використовувалася Книга ОРО
№ Р/2, зареєстрована 04.07.2014
Яготинським відділенням, яка
використовується до РРО МіНі-Т 400 МЕ,
заводський номер ПБ. Так, в
розділі 2 (облік руху готівки та сум
розрахунків) в графах 5 та 6 Книги обліку
розрахункових операцій відсутній
облік готівкових коштів на підставі
звітів за період з 01.08.2014 по 05.08.2014 на
загальну суму 1397, 44 гривень у зв'язку з
тим, що продавець у графі 5 не
продублював запис графи 3.

У зв'язку з наведеним, посадові особи
відповідача вважають за
неоприбуткування готівки не
проведення запису в графі 5 КОРО, а саме
дублювання графи 3 КОРО.

Згідно з пунктом 2.6 постанови Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні», суми
готівки, що оприбутковуються, мають
відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Під час судового розгляду справи
встановлено, з одночасним дослідженням
оригіналу Книги ОРО, що за період з
01.08.2014 по 06.08.2014 сума готівкових коштів
відображена в графі 3 КОРО, службова
видача не проводилася, отже в графі 5
КОРО загальна сума дорівнює графі 3,
тобто факт неповного чи несвоєчасного
неоприбуткування готівки судом не
встановлений, тобто документального
підтвердження не знайшов. Досліджена
Книга ОРО містить підклеєні касові
(розрахункові) документи, з яких
вбачається, що готівка, яка надійшла до
каси, своєчасно оприбуткована у повній
сумі у день одержання таких готівкових
коштів.

Суд зазначає, що відсутність даних
відомостей жодним чином не встановлює
факт неоприбуткування готівки, як це
зазначено в Акті перевірки, отже,
вказані порушення в Акті перевірки не
знайшли свого підтвердження та не
можуть бути підставами для
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених
статтею 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Суд зазначає, що встановлені під час
перевірки обставини фактично є
неналежне ведення Книги обліку
розрахункових операцій, а не
інкриміноване позивачу порушення
пункту 2.6 постанови Правління НБУ від
15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні».

Згідно з пунктом 1.2 постанови Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні»,
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Факт оприбуткування готівки за період
з 01.08.2014 по 06.08.2014 в КОРО №
Р/2 документально підтверджений,
тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним, а
факт неоприбуткування готівкових
коштів за вказаний період відповідачем
не доведений і жодними документальними
доказами не підтверджений.

У зв'язку з наведеним, викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства України та є підставами
для задоволення позову та, відповідно,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції від
22.08.2014 № .

В силу пункту 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх дій та
винесення відповідного рішення.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
22.08.2014 № .

Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 понесені нею
судові витрати в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.