Справа № 804/12416/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 р. Справа № 804/12416/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняГончарова
В.Г. за участю представників сторін: від
позивача: від відповідача: Буря Я.В.
Горобець К.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПРИВАТОФИС» до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від
27.06.2012р., -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2012р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРИВАТОФИС»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 27.06.2012р. яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на прибуток на 2 272 973 грн. - за
основним платежем, 36815 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вказане податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню з огляду на те, що
позивачем в податковій декларації за 1
квартал 2011р. було правильно
розраховані витрати на страхування у
розмірі 98049 грн. (5% від рядка06
декларації), що не перевищує 5 відсотків
валових витрат за звітний податковий
період. В частині включення до складу
витрат сплачених процентів за
користування кредитними коштами, ТОВ
«ПРИВАТОФИС» вказано, що позивачем
правомірно на підставі п.п.138.5.2 п.138.5
ст.138, п.п.138.10.5 п.138.10 ст. 138, п.141.1 ст.141ПК
України, ст. 1 Закону України «Про
державну підтримку малого
підприємництва» (який діяв до 22.03.2012р.)
включив суму сплачених процентів за
кредитом до складу витрат у періодах
визнання процентів згідно з правилами
бухгалтерського обліку. Посилання
відповідача на положення Методичних
рекомендацій з бухгалтерського обліку
фінансових витрат, затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2010 року № 1300 (далі - Методичні
рекомендації № 1300) є помилковим,
оскільки вони не поширюються на
суб'єктів малого підприємництва -
юридичних осіб, до яких належить
позивач. Також у ТОВ „ПРИВАТОФИС"
відсутні витрати за рахунок кредитних
коштів протягом періоду, що
перевірявся відповідачем, на
придбання, будівництво, створення,
виготовлення, виробництво, вирощування
активів і доведення до стану, у якому
актив придатний для використання із
запланованою метою або продажу, які б
відповідали критеріям, що визначені
Положеннями (стандарту)
бухгалтерського обліку 31 «Фінансові
витрати», затвердженого наказом
Мінфіну від 28.04.2006 р. № 415, (далі - П(С)БО
31), за наявності яких відбувається
створення кваліфікаційних активів, а
фінансові витрати на їх створення
капіталізації.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданих письмових
запереченнях на позов проти позову
заперечував та просив відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача
посилаючись на те, що в результаті
перевірки було встановлено, що
підприємство ТОВ «ПРИВАТОФИС» за
перевіряє мий період для придбання
об'єктів нерухомості та проведення в
них будівельних робіт отримало позику
внаслідок укладення кредитного
договору з ПАТ КБ «Приватбанк» №КП-457Г
від 11.01.2011р., при цьому, відсоткова
ставка за позикою становить 12% річних.
По результатах перевірки встановлено,
що підприємством позивача за даними
податкового обліку у 2011р.
задекларовано в рядку 06.4.1 декларації з
податку на прибуток (відсотки по
кредиту) фінансові витрати у сумі 8 744
339,00 грн. Протягом 2011 року відсотки за
позику, відповідно, становили 8 744 339 грн.
Капіталізації, тобто включенню до
собівартості кваліфікаційного активу
підлягає уся сума фінансових витрат 8 744
339 грн., у т.ч. за 2 квартал 2011р. 4 286 720 грн.
та за 3 квартал 2011р. 4 457 619 грн. В
порушення пп.138.5.2 п.138.5, 138.10.5 ст.138 ПК
України позивачем віднесено до валових
витрат нараховані відсотки за
користування кредитними коштами, які
були витрачені на придбання основних
фондів та проведення ремонтних робіт,
але не включені до собівартості
кваліфікаційного активу (не
капіталізовані), тим самим завищено
валові витрати за 2-3 квартали 2011р. на
суму 8 744 339 грн., у т.ч. за 2 кв.2011р. 4 286 720
грн. та за 3 кв.2011р. 4 457 619 грн.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 10.10.2014р.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРИВАТОФІС»
зареєстроване 03.06.2005р. за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 32, з 04.06.2005р. перебуває на
обліку у ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією статуту позивача, а також
даними, наведеними у акті перевірки від
17.05.2012р., які не оспорюються сторонами
(а.с.17-25 том 1).

У період з 17.04.2012р.по 10.05.2012р. податковою
інспекцією згідно із п.75.1 ст.75, п.77.4,
п.77.1 ст.77 ПК України плану-графіка була
проведена планова виїзна перевірка
ТОВ «Приватофис» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. за
результатами якої був складений акт за
№1146/22-2/33546549 від 17.05.2012р. за висновками
якого встановлені порушення п.1.23 ст.1,
п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.3,
п.п.5.4.6 п.5.4 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, п.137.10 ст.137, п.138.2, п.138.4,
п.п.138.5.2 п.138.5, п.138.6 ст.138 ПК України
занижено податок на прибуток на суму 503
618 грн. (а.с.23-92 том 1).

В подальшому, 21.05.2012р. відповідачем було
складено лист №9271/10/22-2/26 «Про заміну
розділів (викладення в новій редакції)
акту перевірки ТОВ «Приватофис» від
17.05.2012р. за №1146/22-2/33546549» в якому пункт 1
висновку акту перевірки викладено в
наступній редакції, а саме:

- п.1.23 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2,
п.п.5.3.3, п.п.5.4.6 п.5.4 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, п.137.10
ст.137, п.138.2, п.138.4, п.п.138.5.2 п.138.5, п.138.6 ст.138
ПК України занижено податок на
прибуток на суму 2 273 473 грн. (а.с.98-109 том
1).

На підставі вказаного вище акту
перевірки від 17.05.2012р. податковою
інспекцією 27.06.2012р. було прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № за яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 2 309 788,00
грн., у тому числі за основним платежем -
2 272 973 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 36815 грн. (а.с. 127 том 1).

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність обґрунтованих підстав
для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
від 17.05.2012 р. підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стало те, що
позивачем завищено валові витрати
внаслідок безпідставного включення до
складу валових витрат, пов'язаних з
добровільним страхуванням основних
фондів (об'єктів нерухомості) та
внаслідок не включення позивачем до
собівартості кваліфікаційного активу
нарахованих відсотків за користування
кредитними коштами (а.с.23-97 том 1).

Судом встановлено, що позивачем
укладено 30.03.2009 року, 16.03.2009 року, 17.03.2009
року, 10.01.2011 року, з ЗАТ "Страхова
компанія "ІНГОССТРАХ" договори
страхування майна за № DNHSIM092989, №
DNHSIM092694, № DNHSIM092755, № DNHSIM112054 (а.с.139-145 т.2),
та за якими ТОВ "ПРИВАТОФИС" платіжними
дорученнями за № 13, 162, 161,160 сплачено
13.01.2011 року та 13.03.2011 року страхові
премії на загальну суму 98049,00 грн.

Суму понесених витрат за вказаними
договорами страхування позивачем
задекларовано у п. 04.12 декларації з
податку на прибуток за 1 кв. 2011 року
"сума витрат зі страхування (крім
витрат з довгострокового страхування
життя та недержавного пенсійного
забезпеченні, зазначених у р.04.5
декларації)", суму цього показника
визначено за даними таблиці 5 додатку
К1/1 до податкової декларації.

Показник "сума витрат за іншими видами
страхування, що включається до складу
валових витрат платника (не більше
значення рядка 06 декларації за звітний
період, обчисленого без урахування
значення рядка 04.12.2 цієї таблиці * 5/95)"
таблиці 5 додатку К1/1 декларації
визначено позивачем в сумі 98049 грн.

Значення рядка 06 "Скориговані валові
витрати (04 +- 05)" декларації становить 3 266
343,00 грн.

Код рядка 05 показника декларації
"Коригування валових витрат, у тому
числі (+-05 +- 05.2 + 05.3)" становить 2702084 грн.
та включає самостійно виявлену
помилку за результатами минулих
податкових періодів (код рядка 05.3) в
сумі 2702084 грн.

Показник "валові витрати, у тому числі:"
коду рядка 04 декларації становить 564 259
грн.

Відповідно до положень пп.5.4.6 п.5.4 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" N 334/94-ВР (чинного
на момент виникнення правовідносин) до
валових витрат включаються будь-які
витрати зі страхування ризиків
загибелі врожаю, транспортування
продукції платника податку; цивільної
відповідальності, пов'язаної з
експлуатацією транспортних засобів, що
перебувають у складі основних фондів
платника податку; екологічної та
ядерної шкоди, що може бути завдана
платником податку іншим особам; майна
платника податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів;
кредитних та інших ризиків платника
податку, пов'язаних із здійсненням ним
господарської діяльності, у межах
звичайної ціни страхового тарифу
відповідного виду страхування, діючого
на момент укладення такого страхового
договору, за винятком страхування
життя, здоров'я або інших ризиків,
пов'язаних з діяльністю фізичних осіб,
що перебувають у трудових відносинах
з платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-які витрати зі страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Якщо умови страхування передбачають
виплату страхового відшкодування на
користь платника податку -
страхувальника, застраховані збитки,
понесені таким платником податку,
відносяться до його валових, витрат у
податковий період їх понесення, а суми
страхового відшкодування таких
збитків включаються до валових доходів
такого платник податку у податковий
період їх отримання.

Віднесення до складу валових витрат
платника податку витрат із страхування
(крім витрат по медичному, пенсійному
страхуванню та за обов'язковими видами
страхування) здійснюється в розмірі, що
не перевищує 5 відсотків валових витрат
(10 відсотків - для суб'єктів
кінематографії, які здійснюють
виробництво національних фільмів) за
звітний податковий період, наростаючим
підсумком з початку року, а для
сільськогосподарських підприємств - за
звітний податковий рік.

Відповідно до п.п5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону N
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми витрат, не враховані у
минулих податкових періодах у зв'язку з
допущенням помилок та виявлених у
звітному податковому періоді у
розрахунку податкового зобов'язання.

Відповідно до Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємства, затвердженого наказом
ДПА України від 29.03.2003 р. № 143 (зі змінами
та доповненнями), розрахунок суми
витрат на страхування здійснюється в
табл. 5 додатка К1/1 до декларації з
податку на прибуток підприємства. У
рядку 04.12.2.5 табл. 5 відображаються
витрати за іншими видами страхування
та наведено механізм розрахунку
граничної суми таких витрат: вона не
повинна бути більшою за значення рядка
06 (скориговані валові витрати)
декларації (без урахування значення
рядка 04.12.2), помноженого на 5 і
поділеного на 95. Загальна сума видатків
на страхування відображається у рядку
04.12 табл. 5 додатка К1/1 до декларації з
податку на прибуток підприємства та
переноситься в рядок 04.12 цієї
декларації.

За вказаними вище показниками
декларації за визначеною Порядком
складання декларації з податку на
прибуток підприємства методикою
розрахунок допустимих абз. 3 пп.5.4.6 п.5.4
ст.5 Закону N 334/94-ВР 5 відсотків валових
витрат, в межах яких позивач має право
включити витрати на добровільне
страхування до складу валових витрат,
становить 166752 грн.32 коп. = 3 266 343,00 грн. -
98049,00 грн.*5%) : 95%, при цьому позивачем
включено до складу валових витрат 98049,00
грн., що становить 3,09% валових витрат
(98049,00 грн.* 100 / 3 168 294 грн. без урахування
рядка 04.12).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем при визначенні сум
витрат на добровільне страхування, які
позивач має право віднести до складу
валових витрат звітного періоду
безпідставно не були прийняті до уваги
суми витрат, не враховані позивачем у
минулих податкових періодах у зв'язку з
допущенням помилок та виявлених у
звітному податковому періоді у
розрахунку податкового зобов'язання,
які з огляду на положення п.п.5.2.7 п.5.2
ст.5 Закону N 334/94-ВР включаються до
складу валових витрат звітного
податкового періоду.

Таким чином, віднесені позивачем до
складу валових витрат витрати зі
страхування у розмірі 3,09% відповідають
приписам п.п. 5.4.6 п.5.4 ст. 5 Закону N 334/94-ВР,
а тому вимоги останнього є
обґрунтованими.

Окрім зазначеного, в акті перевірки, з
урахуванням листа від 21.05.2012 р.
№9271/10/22-2/26 „Про заміну розділів
(викладення в новій редакції) акту
планової перевірки ТОВ „ПРИВАТОФИС"
від 17.05.2012 р. за №1146/22-2/33546549" (а.с.98-109 т.1),
відповідачем зроблено висновок про
завищення позивачем валових витрат за
2-3 квартали 2011 року на суму 8 744 339 грн., у
т.ч. за 2 кв.2011 року 4 286 720 грн. та 3 кв. 2011
року 4 457 619 грн. внаслідок віднесення до
складу витрат сум нарахованих
відсотків за користування кредитними
коштами, отриманими в межах кредитного
договору № КП-457Г від 11.01.2011 року, які
були витрачені на придбання основних
фондів та проведення в них ремонтних
робіт, отже, з позиції відповідача,
нараховані відсотки за користування
таким кредитом мали включатися до
собівартості кваліфікаційного активу
(капіталізуватись).

Судом встановлено, що основними видами
господарської діяльності ТОВ
"ПРИВАТОФИС" в періоді, що перевірявся
податковим органом, були: купівля та
продаж власного нерухомого майна (КВЕД
- 70.12.0); здавання в оренду власного
нерухомого майна (КВЕД - 74.87.0); надання
інших комерційних послуг (КВЕД - 74.87.0).

За даними акту перевірки та податкової
декларації з податку на прибуток
підприємств за 2011 р. обсяг доходу
позивача, що враховується при
визначенні об'єкта оподаткування за 2011
рік склав 55 133 202 грн., кількість
працівників підприємства за 4 квартали
2011 року - 35 осіб, що працюють за
сумісництвом, за штатом - 0. Наведені
показники діяльності позивача надають
можливість віднести ТОВ "ПРИВАТОФИС" до
суб'єктів малого підприємництва за
критеріями, визначеними ст.1 Закону
України "Про державну підтримку малого
підприємництва" (в редакції на дату
виникнення спірних правовідносин).

З метою поповнення обігових коштів
позивачем укладено 11.01.2011 року з ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" кредитний договір № КП-457Г,
який є поновлюваною кредитною лінією
(а.с.148-152 т.2).

За даними податкових декларацій з
податку на прибуток підприємств
позивача за II та III квартали 2011 року
показник "проценти, що включаються до
витрат з урахуванням обмежень,
встановлених пунктом 141.2 статті 141
розділу III Податкового кодексу
України" коду рядка 06.4.1 складає 4 286 720
гривень та 8 744 339 гривень.

Згідно наданої позивачем
обігово-сальдової відомості по рахунку
бухгалтерського обліку 684 "Розрахунки
за нарахованими відсотками" за 2011 рік
сума нарахованих відсотків за
користування коштами, отриманими за
кредитним договором № КП-457Г від 11.01.2011
року, склала 695 644 гривень 67 копійок, які
були сплачені банку 29 квітня 2011 року,
підтвердженням чого є виписка банку по
рахунку № 0471, що були включені до
складу витрат декларації з податку на
прибуток підприємств за 2 квартал 2011
року(а.с. 152 т.3).

Відповідно до п.1.4. Інструкції з
бухгалтерського обліку кредитних,
вкладних (депозитних) операцій та
формування і використання резервів під
кредитні ризики в банках України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 27
грудня 2007 р. N 481 банк здійснює кредитні
та вкладні (депозитні) операції
відповідно до вимог законодавства
України і відображає в бухгалтерському
обліку за відповідними рахунками Плану
рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 17.06.2004 N 280,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26.07.2004 за N 918/9517, зі
змінами (далі - План рахунків
бухгалтерського обліку банків
України), залежно від категорії
контрагентів, виду кредиту/вкладу
(депозиту) і строків їх використання.

Згідно положень Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 17
червня 2004 р. N 280 на банківському
рахунку з базовим номером 2063
"Довгострокові кредити в поточну
діяльність, що надані суб'єктам
господарювання" здійснюється облік
довгострокових кредитів, що надані
суб'єктам господарювання на здійснення
поточної діяльності, у тому числі для
здійснення операцій з експорту та
імпорту товарів і послуг.

За дебетом рахунку проводяться суми
наданих кредитів.

За кредитом рахунку проводяться суми
погашення заборгованості; суми
заборгованості, що перераховані на
рахунок простроченої заборгованості.

Відповідно до умов п.А4 кредитного
договору № КП-457Г для обслуговування
кредиту банком відкрито позичковий
рахунок № 0930, з якого, за даними
виписок банку за період з 11.01.2011 року по
28.02.2011 року та період з 01.03.2011 року по
29.04.2011 року надано позивачу 41 489 550 грн.
06 коп. шляхом переказу коштів на
поточний рахунок ТОВ "ПРИВАТОФИС" №
3143.

Пунктом 5.6 Положення про організацію
операційної діяльності в банках
України, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 18 червня 2003 року N 254 передбачено, що
виписки з особових рахунків клієнтів є
підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту.

Кредитні кошти, що надійшли на поточний
рахунок позивача № 3143, були
спрямовані ним на придбання об'єктів
нерухомості, розташованими за
адресами, а саме: Волинська область, м.
Луцьк, проспект Президента
Грушевського № 31; Харківська область,
Зміївський район, смт. Комсомольське,
;вул. Комсомольська, буд.5;Луганська
область, місто Луганськ, вул.Польського
Н.Н. (вулиця Лінія10), буд.6, приміщення
17;Донецька область, місто Краматорськ,
вул.Марата, 8-57Н;м.Севастополь, проспект
Героїв Сталінграда, буд.35а;

Полтавська область, Хорольський район,
м.Хорол, вул.Карла Маркса, буд.70/1; м.Київ,
вул.Татарська, буд.38а;Волинська
область, місто Луцьк, проспект Молоді,
буд.14 ;Запорізька область, м.Запоріжжя,
бульвар Центральний, буд.20 ;м.Одеса,
вул.Новосельського, (вул.Островидова),
буд.93;Кіровоградська область, м.
Олександрія, проспект Леніна,
122;м.Севастополь, вул. Героїв
Севастополя, буд.66;м.Запоріжжя,
вул.Іванова, буд.81а; м.Харків,
вул.Двадцять Третього Серпня,
буд.51;м.Миколаїв, вул.Космонавтів,
буд.57/3; м.Тлумач, Івано-Франківська
область, вул.Макуха, буд14а;м.Одеса,
Дніпропетровська дорога, буд.94;м.
Конотоп, Сумської області, проспект
Леніна, буд.2;Донецька область,
м.Харцизьк, вул.Первомайская
(Першотравнева), буд.5-а;Одеська область,
м.Іллічівськ, вул.Гайдора, буд.8/53-Н
згідно наявних в матеріалах справи
договорів купівлі-продажу та оплату
витрат, що пов'язані з укладанням
зазначених договорів на загальну суму
32 570 662,46 грн.

Згідно даних за випискою банку з
поточного рахунку № 3143 ТОВ
"ПРИВАТОФИС" інша частина коштів,
отриманих позивачем за умовами
кредитного договору № КП-457Г,
використана ним на поточні потреби
діяльності підприємства та не
використовувались на проведення
ремонтів у придбаних відповідно до
вказаних договорів купівлі-продажу
об'єктів нерухомості, будь-яких інших
доказів на спростування вказаного
податковою інспекцією не надано.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Питання, пов'язані з обчисленням та
сплатою податку на прибуток
врегульовані розділом III Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 -137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього.

Пунктом 141.1 ст. 141 Податкового кодексу
України встановлено, що до складу
витрат включаються будь-які витрати,
пов'язані з нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (в тому числі
за будь-якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 138.5.2 п.138.5 ст.138
Податкового кодексу України датою
збільшення витрат платника податку від
здійснення кредитно-депозитних
операцій є дата визнання відсотків
(комісійних та інших платежів,
пов'язаних зі створенням або
придбанням кредитів, вкладів
(депозитів)), визначена згідно з
правилами бухгалтерського обліку.

Регулювання фінансових витрат та їх
розподіл між витратами періоду та
вартістю кваліфікаційного активів
проводиться на підставі наказу
Міністерства фінансів України від
28.04.2006 року № 415 "Про затвердження
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 31 "Фінансові витрати" (далі -
Положення).

Відповідно до п.4 Положення фінансові
витрати визнаються: суб'єктами малого
підприємництва - юридичними особами,
представництвами іноземних суб'єктів
господарської діяльності та
юридичними особами, що не займаються
підприємницькою діяльністю (крім
бюджетних установ), витратами того
звітного періоду, за який вони були
нараховані (визнані зобов'язаннями);
іншими юридичними особами витратами
того звітного періоду, за який вони
були нараховані (визнані
зобов'язаннями), крім фінансових
витрат, які капіталізуються.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
державну підтримку малого
підприємництва" (в редакції на дату
виникнення спірних правовідносин)
суб'єктами малого підприємництва є:
фізичні особи, зареєстровані у
встановленому законом порядку як
суб'єкти підприємницької діяльності;
юридичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності будь-якої
організаційно-правової форми та форми
власності, в яких середньооблікова
чисельність працюючих за звітний
період (календарний рік) не перевищує 50
осіб та обсяг річного валового доходу
не перевищує 70 млн. гривень.

Таким чином капіталізація фінансових
витрат здійснюється юридичними
особами, за винятком суб'єктів малого
підприємництва - юридичних осіб,
представництв іноземних суб'єктів
господарської діяльності та юридичних
осіб, що не займаються підприємницькою
діяльністю (крім бюджетних установ),
оскільки для таких суб'єктів фінансові
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, за який вони були
нараховані (визнані зобов'язаннями).

Згідно з п.3 Положення запозичення -
позики, векселі, облігації, а також інші
види короткострокових і
довгострокових зобов'язань, на які
нараховуються відсотки. Фінансові
витрати - витрати на проценти та інші
витрати підприємства, пов'язані із
запозиченнями. Капіталізація
фінансових витрат - включення
фінансових витрат до собівартості
кваліфікаційного активу.

Кваліфікаційним активом згідно цього
Положення є актив, який обов'язково
потребує суттєвого часу для його
створення.

В Методичних рекомендаціях з
бухгалтерського обліку фінансових
витрат, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2010 №1300 (далі - Методичн
рекомендації), викладено
рекомендаційні підходи до порядку
капіталізації фінансових витрат на
створення кваліфікаційного активу,
норми капіталізації та терміни,
протягом яких здійснюється
капіталізація.

Підпунктом 1.6 Методичних рекомендацій
та листі Міністерства фінансів України
№ 31-34000-10-5/11601 визначено, що при
застосуванні П(С)БО 31 суттєвим
вважається час, який становить більше
ніж 3 місяці.

Пунктом 3 Положення передбачено, що
собівартість кваліфікаційного активу
(витрати на створення кваліфікаційного
активу) включає в себе витрати на
придбання, будівництво, створення,
виготовлення, виробництво, вирощування
і доведення кваліфікаційного активу до
стану, у якому він придатний для
використання із запланованою метою або
продажу.

Відповідно до п. 10 Положення,
капіталізація фінансових витрат
починається за наявності: визнання
витрат, пов'язаних зі створенням
кваліфікаційного активу; визнання
фінансових витрат, пов'язаних зі
створенням кваліфікаційного активу;
виконання робіт зі створення
кваліфікаційного активу, включаючи
технічні та адміністративні заходи, що
виконуються до початку створення
такого активу.

Активи, що придбані ТОВ "ПРИВАТОФИС" за
рахунок кредитних коштів, отриманих
відповідно до кредитного договору №
КП-457Г, не можуть вважатися
кваліфікаційними активами, оскільки
вони не створюються позивачем - а
придбаваються ним у вигляді придатному
для їх експлуатації. Кожний з цих
активів являється окремим об'єктом
основних засобів, придатним для
самостійної експлуатації з моменту
придбання та таким, що не потребує
будь-яких подальших витрат із
створення (виготовлення, виробництва,
тощо).

У ТОВ "ПРИВАТОФИС" також відсутні за
цими активами, витрати, які були б
понесені за рахунок отриманих
відповідно до умов кредитного договору
№ КП-457Г коштів, та які б відповідали
викладеним вище критеріям Положення,
за наявності яких відбувається
створення кваліфікаційних активів, а
фінансові витрати на їх створення
капіталізації.

Частина 1 ст. 71 КАС України встановлює,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а ч. 2 ст.71 КАС
України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представник відповідача в ході
судового розгляду справи не надав
жодних доказів та не навів жодних
підстав, які б свідчили про
обґрунтованість прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення від
27.06.2012 р. за № або спростовували
надані докази та твердження позивача.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення ( вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення ( дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення у відповідності
до вимог ч.3 ст.2 вищевказаного Кодексу,
суд приходить до висновку, що
відповідачем прийнято оспорюване
податкове повідомлення-рішення від
27.06.2012 р. за № без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а тому оспорюване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.

Статтями 7,8, 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що принципами здійснення
правосуддя в адміністративній справі
є: верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРИВАТОФИС» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
27.06.2012р. - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
27.06.2012р.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
15.10.2014р.

Суддя С.О.
Конєва