Справа № 1170/2а-4262/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року м. Київ
К/800/14061/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненко
А.О.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Станція
Придніпровська» на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «станція
Придніпровська» (надалі також -
товариство) до Онуфріївської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області (надалі -
державна адміністрація) за участю
третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Успенський рибгосп»
про скасування розпоряджень,

в с т а н о в и л а:

Товариство звернулось з позовом про
визнання протиправними та скасування
розпорядження державної адміністрації
від 23 лютого 2012 року «Про внесення змін
до розпорядження голови районної
державної адміністрації», яким було
внесено зміни до пункту 2 частини 1
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 08.11.2011 р.
№765-р, а також розпорядження від 21
травня 2012 року №593-р. В обґрунтування
позову послався на те, що 01.11.2011 року
відбувся конкурс про надання в оренду
земельної ділянки водного фонду на
території Успенської сільської ради
Онуфріївського району Кіровоградської
області, загальною площею 903, 4 га , в
тому числі водного дзеркала 812,2 га.
Переможцем конкурсу, у якому приймав
участь і позивач, став ОСОБА_2 Однак
останній у подальшому неправомірно
передав право оренди земельної ділянки
створеному ним товариству з обмеженою
відповідальністю «Успенський
рибгосп». Відповідач необґрунтовано
прийнявши оскаржувані розпорядження,
надав товариству з обмеженою
відповідальністю «Успенський рибгосп»
право на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду (розпорядження
від 23.02.2012 року), а в подальшому
розпорядженням від 21.05.2012 року №593-р
затвердив проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки водного
фонду. При цьому зазначив, що
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2012 року
за позовом ОСОБА_3 було визнано
неправомірними дії щодо проведення
земельних торгів та скасовано рішення
конкурсної комісії щодо передачі
ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки
водного фонду.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у задоволенні позову було
відмовлено. Приймаючи рішення про
відмову у задоволенні позову, суди
виходили з відсутності порушень прав
та охоронюваних інтересів позивача
оскаржуваними розпорядженнями, що
унеможливлює задоволення позову.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, товариство
звернулось з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати
та прийняти нове про задоволення
позову.

Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 23.02.2012 року державною
адміністрацією було прийнято
розпорядження №258-р, яким внесено зміни
до пункту 2 частини першої
розпорядження №765-р від 08.11.2011 року та
надано дозвіл товариству з обмеженою
«Успенський рибгосп» на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки водного фонду, в т.ч.
водогосподарського паспорту та
дозволу на спеціальне
водокористування на земельну ділянку
площею 903,4 га, в тому числі водне
дзеркало 812,2 га, під гідротехнічними
спорудами 76,1 га, під
дерево-чагарниковою рослинністю 15,1 га,
яка перебуває в запасі Успенської
сільської ради, для подальшого надання
її в оренду, строком на 10 років для
рибогосподарських потреб.

Зміст вказаного розпорядження
свідчить про те, що його прийняття
зумовлене передачею ОСОБА_2 права
оренди земельної ділянки водного фонду
до статутного товариства «Успенський
рибгосп», засновником якого він є.

Розпорядження №765-р від 08.11.2011 року, до
якого були внесені зміни
вищезазначеним розпорядженням №258-р
від 23.02.2012 року, стосувалось надання
ОСОБА_2 дозволу на складання
землевпорядної та водогосподарської
документації на земельну ділянку
площею 903,4 га, в тому числі водне
дзеркало 812,2 га, під гідротехнічними
спорудами 76,1 га, під
дерево-чагарниковою рослинністю 15,1 га,
яка перебуває в запасі Успенської
сільської ради, для подальшого надання
її в оренду, строком на 10 років для
рибогосподарських потреб.

В подальшому 21.05.2012 року державною
адміністрацією було прийнято
розпорядження №593-р про затвердження
ТОВ «Успенський рибгосп» проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду на надання цьому
товариству в оренду строком на 10 років
земельну ділянку водного фонду 903,4 га,
в тому числі водне дзеркало 812,2 га, під
гідротехнічними спорудами 76,1 га, під
дерево-чагарниковою рослинністю 15,1 га,
яка перебуває в запасі Успенської
сільської ради, для рибогосподарських
потреб.

Відповідно частин першої та другої
статті 6 КАС України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. У
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб.

Необхідною умовою для визнання
недійсним (нечинним) рішення, крім його
невідповідності вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який
прийняв це рішення, є, виходячи з
наведених положень ст. 6 КАС України,
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у справі.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС
України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи, які є суб'єктом правовідносин, у
яких буде застосовано цей акт. Тобто
оскаржити такий акт інші особи не
можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до
правових актів індивідуальної дії.

У зв'язку з цим Верховний Суд України у
постанові від 15 липня 2014 року зазначив,
що право на захист - це самостійне
суб'єктивне право, яке з'являється у
володільця регулятивного права лише в
момент порушення чи оспорення
останнього. Відсутність у особи прав
чи обов'язків у зв'язку з оскарженим
рішенням не породжує для останнього і
права на захист.

Зміст оскаржуваних розпоряджень
вказує на те, що вони спрямовані на
регулювання земельних відносин, які
виникли між відповідачем та третіми
особами у справі. Ці розпорядження не
стосуються позивача, а він не є їх
учасником, а отже не породжують для
останнього прав та обов'язків, які б
давали підстави стверджувати про їх
порушення чи не визнання.

Таким чином висновок судів попередніх
інстанцій про відмову у позові з
мотивів відсутності порушення
оскаржуваними розпорядженнями прав та
охоронюваних інтересів позивача,
судова колегія вважає правомірним.

При цьому судами було враховано, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28.03.2013 року скасовано
рішення Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2012 року,
на яке позивачем було здійснено
посилання в обґрунтування поданого
позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм матеріального чи
процесуального права при вирішенні
спору.

Відповідно до ч.3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Станція
Придніпровська» залишити без
задоволення, а постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є.Донець

А.О. Логвиненко