Справа № 560/1680/14-а
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1680/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року року
Дубровицький районний суд Рівненської
області в складі

головуючого судді: Оборонової І.В. ,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Столярець
М.М.,

представника третьої особи: Андрусенка
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця
адміністративну справу за позовом
депутата Дубровицької міської ради
шостого скликання ОСОБА_1 до
Дубровицького міського голови
Кузьмича Адама Леонідовича, третя
особа без самостійних вимог на стороні
позивача - Дубровицька міська рада, про
визнання протиправним та скасування
розпорядження міського голови від
30.04.2014 р. №33 в частині зупинення дії
Рішення Дубровицької міської ради від
29.04.2014 р. "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради",

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2014 року депутат
Дубровицької міської ради шостого
скликання ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Дубровицького міського голови
Кузьмича Адама Леонідовича, третя
особа без самостійних вимог на стороні
позивача - Дубровицька міська рада, про
визнання протиправним та скасування
розпорядження міського голови від
30.04.2014 р. №33 в частині зупинення дії
Рішення Дубровицької міської ради від
29.04.2014 р. "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради".

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 29 квітня 2014 року
тридцять четвертою сесією
Дубровицької міської ради шостого
скликання було прийняте рішення "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради", яким 16-ма голосами "за"
було розпущено виконавчий комітет. У п.
6 ст. 20 Регламенту Дубровицької міської
ради, затвердженого Рішенням від 08.12.2010
р. №11, виконавчий комітет ради є
підзвітним і підконтрольним раді.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 р. №280/97-ВР, виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання
утворення виконавчого комітету ради,
визначення його чисельності,
затвердження персонального складу;
внесення змін до складу виконавчого
комітету та його розпуск. Тобто,
вказане належить до виключної
компетенції міської ради як
колегіального представницького органу
місцевого самоврядування.

Незважаючи на дотримання процедури
прийняття такого рішення та наявність
відповідних повноважень у міськради,
Дубровицький міський голова Кузьмич
A.Л. (Відповідач), керуючись ч.4 ст.59
Закону України "Про місцеве
самоврядування", Розпорядженням від 30
квітня 2014 року №33 "Про зупинення дії
рішення тридцять четвертої сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 29.04.2014 р. "Про виконавчий
комітет Дубровицької міської ради" та
про скликання тридцять п'ятої
позачергової сесії Дубровицької
міської ради шостого скликання"
зупинив дію зазначеного вище рішення
Дубровицької міської ради з
обгрунтуванням зауважень. В той же час,
наведені Відповідачем обґрунтування
обмежуються загальними фразами, не
містять доказів того, що Рішення
тридцять четвертої сесії Дубровицької
міської ради шостого скликання від
29.04.2014 р. "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради" суперечить
та не узгоджується з вимогами Закону
України "Про місцеве самоврядування",
іншими нормативно-правовими актами.
Вважає, що Відповідач повинен був, у
відповідності з приписами Конституції
України, навести, які саме конкретно
норми чинного законодавства України
та/або Конституції порушуються
Рішенням та в чому власне полягає таке
порушення. Відсутність зазначених
положень в оскаржуваному
Розпорядженні від 30.04.2014 р. свідчить про
його протиправність та необхідність
скасування в частині зупинення дії
Рішення Дубровицької міської ради.

Позивач вважає, що винесене
Дубровицьким міським головою
розпорядження зачіпає його права,
оскільки вважає, що він, як депутат
міської ради, є суб'єктом владних
повноважень в розумінні КАС.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві
Позивач ОСОБА_1 просив суд визнати
протиправним та скасувати
Розпорядження міського голови
Кузьмича А.Л. від 30.04.2014 р. №33 в частині
зупинення дії Рішення Дубровицької
міської ради від 29.04.2014 р. "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради".

В судовому засіданні Позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
посилався на підстави звернення до
суду, викладені в заяві, просив
задовольнити позов.

Представником Відповідача -
Дубровицького міського голови
Кузьмича А.Л., позов не визнано, вимоги
та твердження, викладені в позові
вважає необгрунтованими та
безпідставними, посилаючись на
заперечення подані до справи, в зв'язку
з чим, просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи заперечував
проти задоволення позову, просив
відмовити у його задоволенні в повному
обсязі.

Суд, заслухавши пояснення Позивача,
представників Відповідача та третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.04.2014р. тридцять
четвертою сесією Дубровицької міської
ради шостого скликання було прийняте
рішення "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради".

30 квітня 2014 року Дубровицький міський
голова А.Л. Кузьмич прийняв
Розпорядження №33 "Про зупинення дії
рішення тридцять четвертої сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 29.04.2014р. "Про виконавчий
комітет Дубровицької міської ради" та
про скликання тридцять п'ятої
позачергової сесії Дубровицької
міської ради шостого скликання" з
обґрунтуванням зауважень щодо зупинки
дії рішення тридцять четвертої сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 29.04.2014р.

У відповідності до ч.4 ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", рішення сільської,
селищної, міської ради у п'ятиденний
строк з моменту його прийняття може
бути зупинено сільським, селищним,
міським головою і внесено на повторний
розгляд відповідної ради із
обгрунтуванням зауважень. Рада
зобов'язана у двотижневий строк
повторно розглянути рішення. Якщо рада
відхилила зауваження сільського,
селищного, міського голови і
підтвердила попереднє рішення двома
третинами депутатів від загального
складу ради, воно набирає чинності.

Так, розпорядженням міського голови
від 30 квітня 2014 року №33 "Про зупинення
дії рішення тридцять четвертої сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 29.04.2014р. "Про виконавчий
комітет Дубровицької міської ради" та
про скликання тридцять п'ятої
позачергової сесії Дубровицької
міської ради шостого скликання", з
метою недопущення дестабілізації
соціально-політичної ситуації у місті,
забезпечення виконання Програми
соціально-економічного та культурного
розвитку міста Дубровиця на 2014 рік,
своєчасної та в повному обсязі виплати:
заробітної плати працівникам
бюджетної сфери, виплати допомоги
соціально незахищеним верствам
населення, охорони та захисту прав
дітей, ефективного функціонування
господарського комплексу міста,
враховуючи те, ще рішення тридцять
четвертої сесії Дубровицької міської
ради шостого скликання від 29.04.2014р. "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради" суперечить та не
узгоджується з вимогами Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
іншим нормативно-правовим актам,
керуючись пунктом 20 частини 4 статті 42,
частиною 4 статті 59, частина 4 статті 46
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та
регламенту міської ради, міським
головою було прийнято зупинити дію
рішення тридцять четвертої сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 29.04.2014р, "Про виконавчий
комітет Дубровицької міської ради";
скликати тридцять п'яту позачергову
сесію міської ради шостого скликання
на 12 травня 2014 року; провести пленарне
засідання тридцять п'ятої позачергової
сесії міської рада шостого скликання 12
травня 2014 року о 15.00 годині у залі
засідань міської ради; на розгляд
тридцять п'ятої позачергової сесії
було винесене питання: "Про виконавчий
комітет Дубровицької міської ради" і
ін.(а.с.3-7).

Враховуючи наведене, суд вважає, що в
преамбулі вказаного розпорядження, а
також в обґрунтуваннях до нього щодо
зупинки рішення міської ради, з
посиланням на порушення вимог
нормативно-правових актів України,
Відповідач обґрунтував необхідність
його винесення.

Судом встановлено, що позачергова
сесія Дубровицької міської ради, на
вимогу ч. 4 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", була
призначена на 12 травня 2014 року, тобто у
двотижневий термін, на зазначеній
сесії винесене на повторний розгляд
питання "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради".

У відповідності до ч.3 ст. 72 КАС
України, обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Так сторонами визнана і не
заперечувалася та обставина, що 12
травня 2014 року на сесії Дубровицької
міської ради, на якій винесене на
повторний розгляд питання "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради" Дубровицька міська рада
не відхилила зауваження міського
голови. Це вбачається й з протоколу
тридцять п'ятої позачергової сесії
Дубровицької міської ради шостого
скликання від 12 травня 2014 року (а.с.42), на
сесії були присутні лише 6 депутатів.
Сесія не відбулася через відсутність
кворуму. Тому, у зв'язку з тим, що
Дубровицька міська рада не відхилила
зауваження міського голови Кузьмича
А.Л. і не підтвердила своє рішення двома
третинами депутатів від загального
складу ради, рішення Дубровицької
міської ради від 29.04.2014 року "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради" вважається таким, що не
набрало чинності.

Отже, у відповідності до вимог ч.4 ст.59
Закону Відповідач у двотижневий строк
скликав 35 (позачергову) сесію міської
ради, про проведення якої депутати були
повідомлені своєчасно, належним чином,
що не оспорюється й Позивачем по
справі, однак засідання не відбулося з
обставин, що не залежали від
Відповідача по справі. І хоча вето
міського голови не було подолане, проте
чинним законодавством не встановлено
його обов'язок виносити на розгляд
чергової сесії питання про повторний
розгляд зупиненого рішення міської
ради, якщо позачергова сесія щодо його
повторного розгляду не відбулася.

Крім того, у п.4, 4.1, 5 Рішення № 7-рп/2009 від
16 квітня 2009 року Конституційного суду
України по справі № 1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) зазначено, що "п. 4. В
Основному Законі України передбачено
форми та засоби реалізації права
територіальних громад на місцеве
самоврядування" і вказано, "що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина перша статті 144)". На основі
цього положення Конституції України в
Законі визначено, що у формі рішень
рада приймає нормативні та інші акти
(частина перша статті 59).
Проаналізувавши функції і
повноваження органів місцевого
самоврядування, врегульовані
Конституцією України та іншими
законами України, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію. Такий висновок
узгоджується із правовими позиціями
Конституційного Суду України,
викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001
року № 20- рп/2001 у справі про укази
Президії Верховної Ради України щодо
Компартії України, зареєстрованої 22
липня 1991 року (абзац перший пункту 6
мотивувальної частини), від 23 червня 1997
року № 2-зп у справі про акти органів
Верховної Ради України (абзац
четвертий пункту 1 мотивувальної
частини).

Закріплені у статті 144 Конституції
України і статті 59 Закону "Про місцеве
самоврядування в Україні", норми про
акти органів місцевого самоврядування,
крім юридичної форми реалізації
завдань і функцій, визначають порядок
прийняття і перевірки рішень органів
місцевого самоврядування. Законом
встановлено, що ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України та
законами України до їх відання, і що
рішення відповідної ради може бути
внесене на повторний розгляд цієї ж
ради (стаття 25, частина четверта статті
59).

В ст.40 Конституції України передбачено
право громадян направляти письмові
звернення або особисто звертатися до
органів місцевого самоврядування, які
зобов'язані розглянути звернення.
Законом України "Про звернення
громадян" встановлено право органів
місцевого самоврядування скасовувати
або змінювати оскаржувані рішення
(абзац п'ятий частини першої статті 19).

Отже, за органами місцевого
самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування. Це
узгоджується із правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997
року № 4-зп, відповідно до якого
Конституційний Суд України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни та
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними.

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити за його
безпідставністю, оскільки міський
голова Дубровицької міської ради при
винесенні оскаржуваного розпорядження
діяв на підставах, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України та з
дотриманням вимог ч.4 ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Стосовно посилань позивача про те, що
подаючи позов про визнання
протиправним та скасування
розпорядження Дубровицького міського
голови, він, таким чином, захищає
порушене право територіальної громади,
суд приходить до наступного.

Згідно до ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про місцеве самоврядування"
територіальна громада - це жителі,
об'єднані постійним проживанням у
межах села, селища, міста, що є
самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр.

У відповідності до ст. 10 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування представляють
відповідні територіальні громади,
тобто, жителів
адміністративно-територіальної
одиниці (якою є і м. Дубровиця),
виступають та здійснюють від їх імені
та в їх інтересах функції і
повноваження, в тому числі - захищають
права та інтереси.

Як зазначалося вище, Дубровицька
міська рада, як орган місцевого
самоврядування, мала можливість
реалізувати свої повноваження щодо
можливості відхилити зауваження
міського голови, які зазначені в
розпорядженні, однак нею вона не була
використана.

Оскільки оскаржуване розпорядження
стосується рішення Дубровицької
міської ради, суд приходить до
переконання, що, хоч позивач і є
депутатом міської ради, проте вказане
розпорядження ніяким чином не порушує
його права.

Як зазначалося вище, у відповідності до
ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин.

Оскільки судом не встановлена
наявність порушення прав, свобод та
інтересів позивача, а також не
встановлена протиправність
оскаржуваного розпорядження міського
голови, тому в задоволенні позовних
вимог належить відмовити.

Таким чином, оскаржуване Розпорядження
Дубровицького міського голови
Кузьмича А.Л. № 33 від 30.04.2014 р. в частині
зупинення дії Рішення Дубровицької
міської ради від 29.04.2014 р. "Про
виконавчий комітет Дубровицької
міської ради" є правомірним, а вимоги
позивача - безпідставними.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 11, 70, 71, 72, 158-163 КАС
України, ст.19, 40, 144 Конституції України,
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Дубровицького міського голови
Кузьмича Адама Леонідовича, третя
особа без самостійних вимог на стороні
позивача - Дубровицька міська рада, про
визнання протиправним та скасування
розпорядження міського голови від
30.04.2014 р. №33 в частині зупинення дії
Рішення Дубровицької міської ради від
29.04.2014 р. "Про виконавчий комітет
Дубровицької міської ради - відмовити
за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Дубровицький районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.