Справа № 810/3871/14
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року 810/3871/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Басай О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом виконувача обов'язків
прокурора міста Ірпеня Київської
області в інтересах держави в особі
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області до ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,

в с т а н о в и в:

16.01.2012 до Окружного адміністративного
суду міста Києва звернувся виконувач
обов'язків прокурора міста Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - ДПІ) з позовом
до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1), в якому просив
стягнути заборгованість перед
бюджетом, щодо орендної плати за землю,
у розмірі 254399,26 грн.

Окружний адміністративний суд міста
Києва 12.03.2012 прийняв постанову, якою
позов задовольнив - стягнув з ОСОБА_1
заборгованість перед бюджетом по
орендній платі за землю у розмірі 254399,26
грн. на користь ДПІ.

09.08.2012 Київський апеляційний
адміністративний суд скасував
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.03.2012 та прийняв
нову постанову, якою позов задовольнив
частково - стягнув з ОСОБА_1 70774,35 грн., а
в задоволенні іншої частини позову
відмовив.

Вищий адміністративний суд України
02.12.2013 постановив ухвалу, якою
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.03.2012 та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.08.2012
скасував, а справу направив на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

13.02.2014 Окружний адміністративний суд
міста Києва прийняв ухвалу про
передачу адміністративної справи
№2а-629/12/2670 за позовом прокурора міста
Ірпеня Київської області в інтересах
держави в особі ДПІ до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості перед
бюджетом, щодо орендної плати за землю,
у розмірі 254399,26 грн. до Київського
окружного адміністративного суду на
підставі пункту 3 частини першої статті
22 Кодексу адміністративного
судочинства України.

25.06.2014 вищезазначена справа надійшла до
Київського окружного
адміністративного суду, який 26.06.2014
постановив ухвалу про прийняття
адміністративної справи до
провадження та призначив справу до
судового розгляду.

Прокурор та представник ДПІ в судовому
засіданні позов підтримали з підстав
викладених в позовній заяві та
пояснили, що Бучанська міська рада
Київської області в особі міського
голови Федорука А.П. та ОСОБА_1 26.07.2007
уклали договір оренди земельної
ділянки (зареєстрований за №42н/2007), яка
має загальну площу 12194 кв.м. та
знаходиться за адресою м. Буча, вул.
Малиновського, 29б, строком на п'ять
років. Даний договір набирав чинності з
дати його державної реєстрації - 26.07.2007.

Звернули увагу на те, що рішенням
Бучанської міської ради 47 сесії 5
скликання від 10.02.2009 №1194-47-У (далі -
рішення №1194-47-У) було затверджено
Технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель міста Буча. А
тому, оскільки згідно статті 289
Податкового кодексу України, для
визначення податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок, то ОСОБА_1 до
державного бюджету не сплачено
податкову заборгованість з орендної
плати з фізичних осіб у загальній сумі
254399,26 грн.

Зазначили, що на адресу відповідача
було надіслано податкові повідомлення
рішення від 24.05.2011 №00251730 (за платежем
земельний податок з фізичних осіб на
загальну суму 441,94 грн.), від 25.05.2011 №00241730
(за платежем орендна плата з фізичних
осіб на загальну суму 167963,83 грн.), від
08.06.2011 №000396260 (за платежем орендна плата
з фізичних осіб у розмірі 86388,99 грн.) та
податкову вимогу від 21.06.2011 №5.
Вважають, що зазначений податковий
борг підлягає стягненню, оскільки,
розрахунок та донарахування податку
було здійснено у відповідності до норм
діючого законодавства, а зазначені
вище рішення не оскаржувалися
платником на протязі 1095 днів. Просили
суд позов задовольнити з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.
На обґрунтування заперечення проти
позову зазначив, що в договорі оренди
земельної ділянки від 26.07.2007 визначено
фіксовану орендну плату за
користування земельною ділянкою на
місяць, а саме, 1965,96 грн., а на рік - 23591,45
грн. Вважає, що вимога про сплату
податкової заборгованості на загальну
суму 254399,26 грн. є необґрунтованою, адже,
відповідач про рішення №1194-47-У та про
зміну розміру орендної плати за період
з 2009 року дізнався лише 04.06.2011 з
отриманням податкового
повідомлення-рішення від 25.05.2011 №00241730.
Крім цього, зазначив, що Бучанськоїю
міською радою було опубліковано
оголошення про збільшення
нормативно-грошової оцінки, проте,
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди земельної ділянки в
частині орендної плати до ОСОБА_1 не
надходило. А тому, відповідач немає
жодних підстав сплачувати інший, ніж
встановлений договором оренди, розмір
орендної плати, адже, зміни до договору
за домовленістю сторін не вносилися.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази судом
встановлено наступне.

26.07.2007 між Бучанською міською радою
Київської області, в особі міського
голови Федорука А.П., і ОСОБА_1 укладено
договір оренди земельної ділянки, який
цього ж дня зареєстрований виконавчим
комітетом Бучанської міської ради у
Книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі під записом
№42н/2007 (далі - договір оренди земельної
ділянки). Згідно умов даного договору
Бучанська міська рада Київської
області (Орендодавець) передає, а
ОСОБА_1 (Орендар) приймає у платне,
строкове користування земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, із загальною площею 12194 кв.м. та
з грошовою оцінкою 471829,00 грн. (том 1, а.с.
9-11).

Договір оренди земельної ділянки
укладений на п'ять років і діє до 26.07.2012
та набирає чинності з дати його
державної реєстрації (пп.3.1.п.3 договору
оренди земельної ділянки).

У пункті 4 цього ж договору визначено,
що базовим рівнем орендної плати є
розмір земельного податку. Орендна
плата за користування земельною
ділянкою на рік становить 23591,45 грн., а
на місяць - 1965,96 грн. і сплачується у
грошовій формі, в національній валюті -
гривні, щомісячно до 30 числа наступного
за звітним місяцем, шляхом
перерахування на рахунок, що
зазначений в пункті 4.3 даного договору.

10.02.2009 Бучанською міською радою
Київської області на 47 сесії 5
скликання прийнято рішення №1194-47-У,
яким затверджено Технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель міста (том 1, а.с. 45-46).

Із витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки від 13.04.2011 №320 випливає, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки площею 12194 кв.м., що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, та яка перебуває у
користуванні ОСОБА_1, становить 1727767,86
грн. (том 1, а.с. 12).

13.02.2009 в газеті «Бучанські новини» було
опубліковано інформацію про прийняте
рішення №1194-47-У та про те, що протягом
двох календарних місяців із моменту
затвердження нової технічної
документації з нормативно-грошової
оцінки землі всі власники та
користувачі земельних ділянок в м.
Буча, всіх форм власності та цільового
спрямування, мають отримати витяг з
нормативної оцінки землі, звернувшись
до відділу земельних ресурсів у м. Буча
(том 1, а.с. 20).

24.05.2011 ДПІ сформовано податкове
повідомлення-рішення №00251730, у якому на
підставі підпункту 4,2,2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», Закону України «Про плату за
землю» №2535-Х-ІІ від 03.07.1992 визначено до
сплати 441,94 грн. за платежем земельний
податок з фізичних осіб, у тому числі за
2009 рік - 205,97 грн. і за 2010 рік - 205,97 грн., та
зазначено, що граничний строк сплати у
десятиденний термін від дня отримання
цього повідомлення (том 1, а.с. 13).

25.05.2011 ДПІ сформовано податкове
повідомлення-рішення №00241730, у якому на
підставі підпункту 4,2,2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», Закону України «Про плату за
землю» №2535-Х-ІІ від 03.07.1992 визначено до
сплати 167963,83 грн. за платежем орендна
плата з фізичних осіб, у тому числі за
2009 рік - 81575,44 грн. і за 2010 рік - 86388,39 грн.,
та зазначено, що граничний строк сплати
у десятиденний термін від дня
отримання цього повідомлення (том 1, а.с.
13, том 2, а.с. 31).

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення ОСОБА_1 отримав
04.06.2011, що випливає з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення №113 (том 1, а.с. 13, том
2, а.с. 31).

08.06.2011 ДПІ сформовано податкове
повідомлення-рішення №00039260, у якому на
підставі підпункту 4,2,2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», Закону України «Про плату за
землю» №2535-Х-ІІ від 03.07.1992 визначено до
сплати 86388,39 грн. за платежем орендна
плата з фізичних осіб за 2011 рік та
зазначено, що указана сума підлягає
сплаті у строк, визначений у статті 287
Податкового кодексу України (том 2, а.с.
32). Доказів вручення ОСОБА_1 даного
податкового повідомлення-рішення ДПІ
суду не надано.

ДПІ на адресу ОСОБА_1 надіслано
податкову вимогу від 21.06.2011 форми «Ф» №5
із якої випливає, що загальна сума
податкового боргу платника податків за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 168483,50 грн., у тому числі
основний платіж 168436,46 грн., штрафні
фінансові санкції (штрафи) 47,04 грн.
Зазначену вимогу відповідач отримав
30.06.2011, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
№666 (том 1, а.с. 14, том 2, а.с. 47, 48).

Із пояснень представника позивача та
представника відповідача судом
встановлено, що вищезазначені
податкові повідомлення-рішення та
податкова вимоги відповідачем не
оскаржувалися.

19.08.2014 ДПІ до суду подано заяву про
уточнення позовних вимог. У цій заяві
зазначено, що на час подачі позовної
заяви до суду податковий борг
складався з заборгованості перед
бюджетом за орендну плату в розмірі
254399,26 грн., проте, станом на 11.09.2012
відповідачем сплачено 70774,35 грн., що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника податків,
квитанцією від 11.09.2012 №8817 та
поясненнями представника ДПІ (том 1, а.с.
245, 134).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1
перед бюджетом за орендну плату з
фізичних осіб, яку просить сягнути
позивач, становить 183624,91 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК), договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 651 ЦК
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом (ч.2 ст.651 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 654
ЦК, зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Положеннями частини першої статті 632 ЦК
визначено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом (ч.2 ст.632 ЦК).

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом (ч.2 ст. 792
ЦК).

Зокрема, відносини, що пов'язані з
орендою землі регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, Законом України «Про оренду
землі» від 06.10.1998 №161-XIV, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі (ч.1 ст.2
Закону України «Про оренду землі» від
06.10.1998 №161-XIV в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон №161-XIV).

Статтею 13 Закону №161-XIV визначено, що
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 14
Закону №161-XIV, договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку (ст.30
Закону №161-XIV).

Відповідно до абзацу четвертого
частини першої статті 15 Закону №161-XIV,
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату є однією з істотних умов
договору оренди землі.

Частиною другою статті 23 Закону №161-XIV
встановлено, що орендна плата за
земельні ділянки, що перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін.

Необхідно зазначити, що в договорі
оренди земельної ділянки, грошова
оцінка якої складає 471829,00 грн.,
визначено, що базовим рівнем орендної
плати є розмір земельного податку,
водночас, вказано розмір орендної
плати за користування земельною
ділянкою, яка на рік становить 23591,45
грн., а на місяць - 1965,96 грн.

Окрім цього, у пункті 4.5
вищезазначеного договору визначено, що
розмір орендної плати щорічно
переглядається, зокрема, з моменту
зміни розмірів земельного податку,
підвищення цін і тарифі, зміни
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством, та збільшення розмірів
ставки земельного податку.

Також, у пункті 4.6 договору оренди
земельної ділянки передбачено, що
розмір орендної плати переглядаються
щороку при проведенні індексації
грошової оцінки земельної ділянки, яка
здійснюється відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
проведення індексації грошової оцінки
земель» від 12.05.2000 №783 та відповідно до
рішень органів місцевого
самоврядування.

Отже, оскільки до договору оренди
земельної ділянки зміни щодо розміру
орендної плати на підставі рішення
Бучанської міської ради Київської
області від 10.02.2009 №1194-47-У, яким
затверджено Технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель
міста, не вносились, суд вважає, що у ДПІ
немає правових підстав стягувати із
ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетом
за орендну плату з фізичних осіб у
іншому розмірі, ніж це визначено
договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95
Податкового кодексу України (редакція,
що діяла на час виникнення спірних
правовідносин, далі - ПК), орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК).

Положеннями пункту 287.1 статті 287 ПК
встановлено, що власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (п.288.4 ст.288 ПК).

У пункті 288.1 статті 288 ПК, визначено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Податок фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення (п.287.5
ст.287 ПК).

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний орган
державної податкової служби про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни (абз.2 п.288.1 ст.288 ПК).

Згідно пункту 289.3 статті 289 ПК,
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації не
пізніше 15 січня поточного року
забезпечують інформування
центрального органу державної
податкової служби і власників землі та
землекористувачів про щорічну
індексацію нормативної грошової
оцінки земель.

Окрім цього, в пункті 58.1 статті 58 ПК
передбачено, що у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення (абз.2 п.58.1 ст.58 ПК).

Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено їй
особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення. У
такому самому порядку надсилаються
податкові вимоги та рішення про
результати розгляду скарг(п.58.3 ст.58 ПК).

Як зазначалось вище, судом встановлено,
що в податкових повідомленнях-рішеннях
від 25.05.2011 №00241730 та від 08.06.2011 №00039260
міститься посилання на норми Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та Закону України «Про плату
за землю». Проте, немає посилання на
норми ПК, контроль за виконанням якого
також покладено на відповідача, та який
діяв на час прийняття та надсилання
даних податкових повідомлень-рішень. А
також, у вищезазначених податкових
повідомленнях-рішеннях не міститься
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання та граничні
строки, передбачені ПК для оскарження
податкового повідомлення-рішення, що
суперечить положенням абзацу другого
пункту 58.1 статті 58 ПК.

Також, необхідно зазначити, що ДПІ не
надано відомостей про вручення ОСОБА_1
податкового повідомлення-рішення від
08.06.2011 №00039260. При цьому, суд не бере до
уваги посилання ДПІ на витяг із журналу
від 19.07.2011, наказ про складання
номенклатури і формування справ від
23.11.2010 №461 з додатком №1 та зведену
номенклатуру справ ДПІ на 2011 рік,
оскільки, вони не підтверджують факт
отримання відповідачем податкового
повідомлення-рішення, як це
передбачено положеннями пункту 58.3
статті 58 ПК.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК, у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, суд вважає, що оскільки
податкове повідомлення-рішення від
08.06.2011 №00039260 не було вручено
відповідачу, то у ДПІ не було підстав
надсилати (вручати) податкову вимогу
від 21.06.2011 форми «Ф» №5 та вирішувати
питання щодо стягнення податкового
боргу.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі (ч.4 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За вищезазначених обставин, суд вважає,
що позов є необґрунтованим та
задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому,
відсутні підстави для присудження на
його користь судових витрат.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Басай О.В.