Справа № К/9991/5343/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/5343/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011 р.

у справі №2а-2770/11/2670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва (далі-відповідач) про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.04.2011 р. адміністративний позов
задоволено частково, скасовано рішення
від 04.03.2010 р. № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
128 717,18 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011 р.
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення
позовних вимог та постановлено у цій
частині нове рішення, яким у позові
відмовлено. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанцій прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу на адресу суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу була
проведена виїзна документальна
перевірка позивача, результати якої
оформлено актом від 19.02.2010 р.
№2429/17-26184-15/58, яким встановлено ряд
порушень, а саме: п. 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», ст. 1, ст. 3, п. 6 ст.
9 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у зв'язку із
незастосуванням електронного
контрольно-касового апарату.

На підставі встановлених порушень
контролюючим органом були прийняті
оскаржувані рішення від 04.03.2010 р. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій:

№ , яким визначено штрафні
(фінансові) санкцій у розмірі 128 717,18 грн.

№ , яким застосовано штрафні
(фінансових) санкції у розмірі 111 500,00
грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, у період
з 01.10.2006 р. по 31.12.2008 р., з 01.07.2009 р. по 30.09.2009
р. позивач здійснював діяльність у
сфері оптової торгівлі
фармацевтичними товарами на спрощеній
системі оподаткування, розрахунки
здійснювались через розрахунковий
рахунок в установі банку та за
готівкові кошти, а саме:

відповідно до виписки банку по рахунку
НОМЕР_1 за серпень 2008 року 18.08.2008 р.
надійшли кошти, самостійно внесені
платником, у сумі 1800,00 грн., призначення
платежу яких „торгова виручка";

відповідно до виписки банку по рахунку
НОМЕР_1 за грудень 2008 року 26.12.2008 р.
надійшли кошти, самостійно внесені
платником, у сумі 3500,00 грн., призначення
платежу яких „виручка за товар";

відповідно до виписки банку по рахунку
НОМЕР_1 за вересень 2009 року 02.09.2009 р.
надійшли кошти, самостійно внесені
платником, у сумі 17000,00 грн., призначення
платежу яких „надходження торгової
виручки від продажу товару".

Таким чином, позивач у перевіряємому
періоді з 01.07.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.07.2009
р. по 30.09.2009 р. здійснив розрахункові
операції в готівковій формі без
застосування реєстратора
розрахункових операцій, розрахункової
книжки та книги обліку доходів та
витрат на загальну суму 22 300,00 грн.

Відповідно до положень ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори
розрахункових операцій, що включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням
встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб
реєстратора розрахункових операцій та
незмінність його конструкції та
програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України;

6) забезпечувати зберігання
використаних книг обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення;

7) подавати до органів державної
податкової служби звітність, пов'язану
із застосуванням реєстратора
розрахункових операцій та
розрахункових книжок, не пізніше 15
числа наступного за звітним місяця;

8) реалізовувати товари (надавати
послуги) за умови наявності цінника на
товар (меню, прейскуранта, тарифу на
послугу, що надається) у грошовій
одиниці України;

9) щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій;

10) друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
контрольні стрічки і забезпечувати їх
зберігання протягом трьох років;

11) проводити розрахункові операції
через реєстратори розрахункових
операцій з використанням режиму
попереднього програмування
найменування, цін товарів (послуг) та
обліку їх кількості;

12) вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг);

13) забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня;

14) вводити в експлуатацію, проводити
технічне обслуговування, ремонтувати
реєстратори розрахункових операцій
через центри сервісного
обслуговування у встановленому
порядку;

15) надавати покупцю товарів (послуг) за
його вимогою чек, накладну або інший
письмовий документ, що засвідчує
передання права власності на них від
продавця до покупця з метою виконання
вимог Закону України "Про захист прав
споживачів". Порушення цього правила
тягне за собою відповідальність,
передбачену зазначеним законом, але не
може бути підставою для застосування
до порушника адміністративних чи
фінансових санкцій, передбачених
законодавством з питань оподаткування.

У той же час, відповідно до п.6 ст. 9
названого Закону, при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що позивачем розрахункові
операції через реєстратори
розрахункових операцій не проводились,
разом із тим позивачем не було надано
судам жодних доказів ведення
зареєстрованої в установленому
порядку книги обліку доходів та витрат
в оскаржуваний період.

Викладене дає підстави погодитись із
висновками судів попередніх інстанцій
про наявність правових підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій за порушення вимог ст. 1, ст. 3, п.
6 ст. 9 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Крім того, згідно звітів позивача,
декларацій про доходи встановлено, що у
період з 01.10.2006 р. по 30.09.2009 р. позивачем
реалізовано товарів, які не обліковані
у встановленому порядку на суму 64 358, 59
грн.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», до суб'єктів підприємницької
діяльності, що здійснюють реалізацію
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Встановлення обставин щодо неведення
книги обліку розрахункових операцій та
невнесення відомостей щодо обліку
товарів, дало суду апеляційної
інстанції вичерпні підстави для
висновку про наявність підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій, визначених названою статтею.

Слід також зазначити, що відсутність у
позивача книги обліку доходів та
витрат не позбавляє можливості
встановити відповідальність за
порушення порядку обліку товарів.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011 р. у
справі №2а-2770/11/2670 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: Нечитайло О.М.
Судді: Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.