Справа № 2а-2433/09/0870
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 2а-2433/09/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційні скарги Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів та прокуратури
Запорізької області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, Управління
Державної казначейської служби
України у м. Запоріжжі Запорізької
області, з участю прокуратури
Запорізької області про стягнення сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» звернулося до
суду з вищевказаним позовом в якому
просило стягнути з Державного бюджету
13 618 365 гривень бюджетного
відшкодування.

В обґрунтування позову посилається на
те, що підприємством були подані до
СДПІ податкові декларації з ПДВ за
жовтень 2005 року та лютий 2006 року,
відповідно до яких були задекларовані
до бюджетного відшкодування суми: 72 112
317 гривень - за жовтень 2005 року та 35 471 770
гривень - за лютий 2006 року.

З 12 по 25 січня та з 24 квітня по 12 травня
2006 року СДПІ проводились позапланові
перевірки з питання правильності
визначення від'ємного значення ПДВ по
деклараціям за вересень 2005 року,
січень, лютий 2006 року та розрахунку
бюджетного відшкодування за жовтень 2005
року. За результатами перевірок СДПІ
були складені довідки № 55/08-01/00191230 від
31.01.2006 та № 217/08-01/00191230 від 12.05.2006, у
висновках яких зазначено, що
податковий орган повністю підтвердив
суму ПДВ, заявлену підприємством до
бюджетного відшкодування по
вищевказаним деклараціям. З суми
бюджетного відшкодування за жовтень 2005
року не відшкодовано 10 062 871 гривень, за
лютий 2006 року - 3 555 494 гривень, а разом - 13
618 365 гривень.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року позов було задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного
управління Міндоходів та прокуратура
Запорізької області подали апеляційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просили
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким відмовити у
задоволенні позовних в повному обсязі.
Вказують на те, що позивач придбаваючи
газ не мав права відносити податок на
додану вартість до складу податкового
кредиту через те, що контрагент
позивача ТОВ «Газтрейд ЛТД» отримувало
природний газ за нульовою ставкою, а
тому реалізація газу позивачу за
ставкою 20% свідчить про мінімізацію
податків та несплату ПДВ до бюджету,
крім того за рішенням суду установчі
документи ТОВ «Газтрейд ЛТД» були
визнані недійсними з 25.04.2005 року. Крім
того право на відшкодування виникає
лише при фактичній надмірній сплаті
податку, а не із самого факту існування
зобов'язання до сплати ПДВ у ціні
товару. Відсутність відомостей про
сплату ПДВ, задекларованого ВАТ
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» як сума бюджетного
відшкодування, не дозволяє
стверджувати, що контрагентами
останнього перераховано до бюджету
отримані в складі ціни товару суми ПДВ.
Зазначають, що у вироку Голосіївського
районного суду м. Києва по кримінальній
справі № 1-28/08 по обвинуваченню ОСОБА_1,
формального співзасновника ТОВ
«Газтрейд Лтд», по ч.2 ст. 28, ч.2 ст.205 КК
України встановлено - за результатами
судово-почеркознавчої експертизи - що
підписи на договорах з ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» та інших
документах від імені ОСОБА_2, ще одного
формального співзасновника ТОВ
«Газтрейд Лтд», зроблені іншою особою,
а не ОСОБА_2

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ВАТ «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» просило
відмовити у задоволенні апеляційних
скарг та залишити без змін постанову
суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник податкового
органу підтримав вимоги апеляційної
скарги з викладених в ній підстав,
представник ВАТ «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити без
змін постанову суду першої інстанції,
інші сторони не з'явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ВАТ «Запоріжсталь» 21.11.2005 та 20.03.2006 було
подано до СДПІ податкові декларації з
ПДВ за жовтень 2005 року та за лютий 2006
року, відповідно до яких були
задекларовані до бюджетного
відшкодування суми: 72 112 317 гривень - за
жовтень 2005 року та 35 471 770 гривень - за
лютий 2006 року. Одночасно з податковими
деклараціями були подані розрахунки
суми бюджетного відшкодування та заява
про повернення суми бюджетного
відшкодування.

З 12 по 25 січня та з 24 квітня по 12 травня
2006 року СДПІ проводились позапланові
перевірки з питання правильності
визначення від'ємного значення ПДВ по
вищевказаним деклараціям. За
результатами перевірок СДПІ були
складені довідки: «Про результати
позапланової тематичної перевірки
правильності визначення від'ємного
значення ПДВ по декларації з ПДВ за
вересень 2005 року та розрахунку
бюджетного відшкодування за жовтень 2005
року ВАТ «Запоріжсталь» № 55/08-01/00191230
від 31.01.2006 та «Про результати виїзної
позапланової перевірки ВАТ
«Запоріжсталь» з питань правильності
визначення від'ємного значення суми
ПДВ за січень, лютий 2006 року та
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
розрахунковий рахунок за лютий 2006
року» № 217/08-01/00191230 від 12.05.2006.
Зазначеними довідками підтверджено
суми бюджетних відшкодувань ПДВ,
заявлені підприємством за жовтень 2005
року й лютий 2006 року по вищевказаним
деклараціям.

Вважаючи дії СДПІ щодо ненадання
казначейству висновку про
відшкодування суми ПДВ у розмірі 13 618 365
гривень неправомірними, ВАТ
«Запоріжсталь» звернувся до
господарського суду Запорізької
області.

Постановою господарського суду
Запорізької області від 13.03.2007
зобов'язано СДПІ надати ГУДКУ висновок
про відшкодування ВАТ «Запоріжсталь»
суми ПДВ у розмірі 13 618 365 гривень та
стягнуто з Державного бюджету України
13 618 365 гривень бюджетного
відшкодування по деклараціям з ПДВ за
жовтень 2005 року та лютий 2006 року.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2007 постанову господарського
суду Запорізької області від 13.03.2007
скасовано та прийнято нове рішення про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ВАТ «Запоріжсталь» 13 618 365
гривень бюджетного відшкодування по
деклараціям з ПДВ за жовтень 2005 року та
лютий 2006 року.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 23.09.2008 постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду було залишено
без змін, лише змінено 5 абзац
резолютивної частини постанови щодо
стягнення судового збору.

Постановою Верховного Суду України від
17.02.2009 касаційну скаргу СДПІ було
задоволено й скасовано постанови
Вищого адміністративного суду України
від 23.09.2008, Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2007 та господарського суд
Запорізької області від 13.03.2007, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У постанові від 17.02.2009 Верховний Суд
України зазначив, що: «визнання
недійсними установчих документів
юридичної особи саме по собі не
призвело до недійсності всіх угод,
укладених з моменту державної
реєстрації такої особи до моменту
виключення її з державного реєстру, і
не позбавило правового значення видані
за цими господарськими операціями
податкові накладні.

…покупець не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцями, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Суди повинні були з урахуванням
сутності заперечень проти позову
витребувати у СДПІ докази, які
підтверджують її доводи відносно того,
що наведені в податковій накладній
відомості не відповідають дійсності.

У разі підтвердження доводів СДПІ про
фіктивність операцій, визначення
податкового кредиту було би
безпідставним й ПДВ не підлягав би
відшкодуванню з бюджету».

Згідно з пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість», (що
діяв на час виникнення спірних
правовідносин) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Відповідно до пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР на підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ній суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Відповідно до абзацу другого пп.7.7.8 п.7.7
ст. 7 Закону № 168/97-ВР після закінчення
процедури адміністративного або
судового оскарження податковий орган
протягом п'яти робочих днів, наступних
за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний надати органу
державного казначейства висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Зазначенні положення Закону
встановлюють порядок взаємодії
державних органів між собою. Тому в
разі, коли податковий орган в
установлений законом строк не надає
відповідного висновку органу
державного казначейства, платник
податку має право скористатися своїм
правом на судове оскарження
бездіяльності шляхом звернення з
позовом про стягнення відповідної суми
коштів з державного бюджету.

Податкові накладні отримані позивачем
від ТОВ «Газтрейд ЛТД» відповідають
вимогам «Порядку заповнення
податкової накладної» та містять усі
необхідні реквізити, які передбачені
п.7.2. ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» а саме: порядковий
номер податкової накладної ; дату її
виписки; найменування юридичної особи;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місцезнаходження
юридичної особи, зареєстрованої в
якості платника ПДВ; опис
(номенклатура) товарів та їх кількість
(об'єм; ціна поставки без врахування
податку); ставка податку і відповідна
сума податку у цифровому виразі;
загальна сума грошових коштів, які
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

У зв'язку з чим судом першої інстанції
було вірно відхилено доводи
відповідачів з приводу того, що
рішенням господарського суду м. Києва
від 15.06.2007 по адміністративній справі №
32/230-А було визнано недійсними
установчі документи ТОВ «Газтрейд
ЛТД», а тому податкові накладні, які
були отримані позивачем від ТОВ
«Газтрейд ЛТД», також є недійсними.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що підписання податкових
накладних невстановленою особою не
свідчить про те, що особа, яка фактично
їх склала, не є повноважною особою для
вчинення таких дій, оскільки підпис
особи, що склала податкові накладні,
засвідчений печаткою підприємства.

Судом першої інстанції вірно звернуто
увагу на ту обставину, що сама по собі
фіктивність реєстрації ТОВ «Газтрейд
ЛТД» не є беззаперечним свідченням
безтоварності усіх операцій,
здійснених цими суб'єктами
господарювання, та не може
розцінюватися як імперативна ознака
фіктивності усіх укладених ними
правочинів. Податкова накладна
визнається недійсною лише за умови,
якщо податкова накладна видана
підприємством, яке не було
зареєстровано платником ПДВ.

На момент здійснення господарських
операцій, обґрунтованість віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість за якими не
визнала податкова інспекція, продавець
знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мав свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність як за несплату
податків продавцями, так і за можливу
недостовірність відомостей про них,
включених до Єдиного державного
реєстру, за умови необізнаності
покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» було встановлено,
що, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Судом першої інстанції вірно надано
оцінку доводам податкового органу та
прокурора з приводу фіктивності угод
укладених між позивачам та ТОВ
«Газтрейд Лтд» з огляду на наявність
вироку Голосіївського районного суду
м. Києві по кримінальній справі № 1-28/08
по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 28, ч.2
ст.205 КК України, яким встановлено, що за
результатами судово-почеркознавчої
експертизи підписи на договорах з ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
зроблені іншою особою, а не ОСОБА_2

Так за приписами ст. 234 ЦК України
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, є
фіктивним. Фіктивний правочин
визнається недійсним судом. Між тим,
відповідач не наведено посилань на
судові рішення щодо недійсності
вчинених позивачем правочинів як
фіктивних або інших доказів щодо
фіктивності здійснюваної позивачем
діяльності. Таким чином, відповідач
невірно застосовує норми чинного
законодавства України в частині
кваліфікації вчинених позивачем
правочинів.

Крім того дійсність відповідних
операцій підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
трьохсторонніми актами
прийому-передачі отриманого
природного газу, підписаних зі сторони
розпорядника підземного сховища газу -
ДП «Укртрансгаз», ТОВ «Газтрейд ЛТД» та
ВАТ «Запоріжсталь», податковими
накладними. Зазначене також
підтверджується змістом
вищезазначених довідок, складених
СДПІ.

Відповідно до змісту ст.215 ЦК України
правочин, який на думку
заінтересованої особи має ознаки
фіктивного, повинен визнаватись
недійсним у судовому порядку, в той же
час не існує жодного судового рішення,
яким би було визнано недійсними
господарські операції, що є предметом
розгляду у даній справі.

ТОВ «Газтрейд Лтд» здійснювало
постачання газу належної якості,
дотримуючись при цьому ліцензійних
умов, встановлених для даного роду
операцій.

Відповідно до Постанови КМУ № 599 від
04.04.2000, підприємства, частка держави у
статутному фонді яких становить більше
50%, господарські товариства, більше як 50
% акцій яких перебувають у статутних
фондах інших господарюючих
підприємств, контрольним пакетом акцій
яких володіє держава, не мають права
продавати газ власного видобутку
суб'єктам господарювання на аукціонах
і реалізують його НАК «Нафтогаз
України», яка є уповноваженим суб'єктом
з розпорядження ресурсами природного
газу, що використовується для
забезпечення потреб населення.

На думку податкового органу, з
урахуванням зазначених положень
Постанови КМУ № 599, весь добутий газ
українського походження йде на
задоволення потреб населення, а
суб'єкти господарювання не мали
можливості придбавати газ
українського походження, а, отже, ВАТ
«Запоріжсталь» було придбано у ТОВ
«Газтрейд Лтд» імпортований газ, який
оподатковується за нульовою ставкою
ПДВ, відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2005 рік».

Приймаючи до уваги лист Міністерства
палива та енергетики України № 02/31-2587
від 24.09.2007, судом встановлено, що
заборона реалізації природного газу
українського походження дійсно мала
місце, проте ВАТ «Укрнафта»
здійснювало у 2005 році продаж
природного газу власного видобутку на
аукціонах.

За урахуванням зазначеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що газ українського
походження можна було придбавати на
цих аукціонах й суб'єктам
господарювання, в тому числі мало таку
можливість й ТОВ «Газтрейд Лтд».

В той же час податковим органом не
доведено факту придбання ТОВ «Газтрейд
Лтд» лише газу імпортного походження, в
зв'язку з чим судом першої інстанції
вірно відхилено твердження
податкового органу про неможливість
купівлі підприємством газу
українського походження.

Відповідно до п. 11.4 ст. 11 Закону України
«Про податок на додану вартість», зміни
порядку оподаткування податком на
додану вартість можуть здійснюватися
лише шляхом внесення змін до цього
Закону окремим законом з питань
оподаткування цим податком. У разі якщо
іншим законом, незалежно від часу його
прийняття, встановлюються правила
оподаткування цим податком, відмінні
від зазначених у цьому Законі,
пріоритет мають норми цього Закону.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
систему оподаткування», ставки,
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), за винятком
особливих видів мита та збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Відповідно до ст. 4 Бюджетного кодексу
України, нормативно-правовими актами,
що регулюють бюджетні відносини в
Україні, є закон про Державний бюджет
України.

Згідно із п. 20 ст. 2 Бюджетного кодексу
України, закон про Державний бюджет
України - закон, який затверджує
повноваження органам державної влади
здійснювати виконання Державного
бюджету України протягом бюджетного
періоду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
систему оподаткування», зміна
податкових ставок і механізм
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) не можуть
запроваджуватися Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Таким чином, зміна механізму
визначення бази оподаткування ПДВ
шляхом включення спеціальних норм у
Закон про Державний бюджет України на
відповідній рік неприпустимо з точки
зору ст. 7 Закону України «Про систему
оподаткування» та норм Бюджетного
кодексу України.

Аналіз зазначених правових норм
свідчить, що, питання щодо застосування
нульової ставки з ПДВ регулюється
виключно Законом України «Про податок
на додану вартість».

Згідно із п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про
податок на додану вартість», об'єкти
оподаткування, визначені статтею 3
цього Закону, за винятком операцій,
звільнених від оподаткування, та
операцій, до яких застосовується
нульова ставка згідно з цим Законом,
оподатковуються за ставкою 20
відсотків.

Нульова ставка застосовується тільки
відносно відповідних операцій, перелік
яких є в вичерпним.

Відповідно до п. 11.6 ст. 11 Закону України
«Про податок на додану вартість», до 1
січня 2000 року діють положення цього
Закону, які стосуються встановлення
нульової ставки податку на додану
вартість з поставки газу,
імпортованого в Україну.

Враховуючи те, що після 01.01.2000 до Закону
України «Про податок на додану
вартість» були внесені зміни щодо
незастосування до операцій з поставки
природного газу нульової ставки, то і
відповідно, зазначені операції
оподатковувались за ставкою 20 %.

Згідно із пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням товарів
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.4.5 вказаного пункту,
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За приписами пп. пп. 7,4.1, 7,4.2, 7.4,4, 7.4.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», платник ПДВ вправі
нараховувати податковий кредит у
випадках, коли ним сплачено податок при
придбанні товарів (послуг), які
уподальшому будуть використовуватись
платником податку у власній
господарській діяльності, та якщо сума
податкового кредиту підтверджена
отриманими податковим накладними.

Враховуючи що природний газ був
використаний позивачем в операціях,
які підлягали оподаткуванню за ставкою
20 % і в наявності є податкові накладні,
які відповідають вимогам п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», є вірним висновок суду
першої інстанції, що споживач газу -
ВАТ «Запоріжсталь» має законне право
віднести до податкового кредиту суми
ПДВ, нараховані (сплачені) у зв'язку з
придбанням природного газу.

Стаття 9 Закону України «Про державний
бюджет на 2005 рік» застосовується
виключно до операцій з продажу
ввізного природного газу на митну
територію України, а належним доказом
цього факту є посилання безпосередньо
в договорі (актах приймання-передачі)
між постачальником (резидентом
України) та покупцем.

Письмові матеріали справи та надані
письмові докази свідчать, що придбаний
позивачем природний газ не був раніше
імпортований в Україну.

Додатковою угодою № 2 до договору на
поставку природного газу № 02-05/20/2005/1362
від 26.04.2005 підтверджується, що
природний газ, який поставляється за
цим договором, має українське
походження і протилежного не доведено.

Суми податкового кредиту з ПДВ,
відображені у податкових деклараціях,
нараховані та сплачені у зв'язку з
придбанням товарів та послуг з метою їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності позивача.

Розмір бюджетного відшкодування,
відображений в податкових деклараціях
з ПДВ за жовтень 2005 року в сумі 72 111 817
гривень та за лютий 2006 року у розмірі 35
471 514 гривень, визначений позивачем з
урахуванням суми залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду за мінусом суми податку, яка
підлягає сплаті по результатам
поточного податкового кредиту, та суми
податкового кредиту попереднього
звітного періоду і у межах суми ПДВ
попереднього податкового періоду, яка
фактично сплачена підприємством
постачальникам товарів ( послуг) та
підтверджена первинними документами і
даними бухгалтерського обліку.

Колегію суддів також зазначається, що
постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 30.04.2014 року
було визнано протиправним та
скасоване податкове
повідомлення-рішення №/0 від
05.04.2007 року, яким ВАТ «Запоріжсталь»
зменшено суму невідшкодованого
податку на додану вартість у розмірі 10
062 871 грн. за жовтень 2005 року та 3 55 494 грн.
за лютий 2006 року по взаємовідносинам з
ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс».

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність відмови позивачу у
бюджетному відшкодуванні суми ПДВ у
розмірі 13 618 365 грн., про що вірно
зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів та прокуратури
Запорізької області - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
19 грудня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова