Справа № 686/9487/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 686/9487/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сторчак В. Ю.

судді: Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко
Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 19 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2013 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради про визнання дій
відповідача неправомірними;
зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат на момент
виплати, з урахуванням фактично
отриманої суми.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 19 липня 2013 року позовні
вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
та прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити повністю, а
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 19 липня 2013 року - скасувати
з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-ХІІ від 28.02.1991 р .

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, інвалід 2 групи, перебуває на
обліку в управлінны праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради, має право на
пільги, передбачені Законом України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи".

Позивач звернулася до управління праці
та соціального захисту населення
Хмельницької міської ради із заявою
про виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2012 рік у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат згідно
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

На момент звернення відповідач
виплачував позивачу суму компенсації
на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 120
грн., керуючись постановою Кабінету
Міністрів України № 562.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, 1 та 2
груп у розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" встановлено, що у 2012 році
норми і положення статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено конкретні розміри такої
допомоги в твердій грошовій сумі й,
зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, 1 та 2 групи у розмірі 120 грн.

Вищезазначені положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік", прийняті пізніше, ніж Закон
№ 796-ХІІ, неконституційними не
визнавалися, внаслідок чого положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" на момент
звернення позивача до суду є чинними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Таким чином, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Отже, беручи до уваги положення ст. 195
КАС України, яким суду апеляційної
інстанції надано право перегляду
рішень суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради
задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 19 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.