Справа № 804/3172/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3172/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року

справа № 804/3172/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс-Дніпро» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року у справі №804/3172/14 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс-Дніпро» до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс-Дніпро» (далі – ТОВ «Авто-Люкс-Дніпро») 27 лютого 2014 року звернулося до суду з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, в якому просить визнати неправомірним рішення відповідача та скасувати постанову №Д59-10 від 26.06.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що протоколом про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.06.2013 року та актом перевірки від 25.06.2013 року не встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з’ясування обставини, що мають значення для вирішення справи. Просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що у протоколі та приписі зазначено правопорушення у сфері містобудівельної діяльності яке передбачено абз.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», однак відповідач притягнув позивача згідно з пп.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Крім того вказує на те, що до відповідальності за правопорушення у сфері будівництва необхідно притягати за правилами визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

- згідно даних, вказаних в декларації, у замовника в наявності містобудівні умови та обмеження земельної ділянки, видані ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради від 23.02.2012 року № 09/8-33. Однак, фактично, вказаний документ є висновком вищезазначеної установи щодо відповідності фактичного розміщення об'єкта вимогам містобудівної документації.

Під час перевірки замовником будівництва не надана відповідна затверджена проектна документація, а також відомості щодо здійснення авторського нагляду при будівництві об'єкту.

Примірник акта отримано директором ТОВ «Авто-Люкс-Дніпро» 25.06.2013 року (а.с.38-39).

За результатом планової перевірки відповідачем 25.06.2013 року, в присутності директора ТОВ «Авто-Люкс-Дніпро», складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил яким зобов'язано усунути порушення відповідно до норм містобудівного законодавства (а.с.40-44).

- згідно даних, вказаних в декларації, у замовника в наявності містобудівні умови та обмеження земельної ділянки, видані ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради від 23.02.2012 року № 09/8-33. Однак, фактично, вказаний документ є висновком вищезазначеної установи щодо відповідності фактичного розміщення об'єкта вимогам містобудівної документації. Під час перевірки замовником будівництва не надана відповідна затверджена проектна документація, а також відомості щодо здійснення авторського нагляду при будівництві об'єкту (а.с.5-6).

Законність та обґрунтованість вказаного рішення про накладення штрафу на позивача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 4 частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Відповідно до частини 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2013 року позивач звернувся до відповідача із Декларацією про початок виконання будівельних робіт житлового комплексу з будівлею комерційного призначення по вул. Набережна Перемоги, в районі будинку № 62А м. Дніпропетровську. В якій зазначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Головним архітектурно-планувальним управлінням міської ради № 09/8-33 від 23.02.2011 року (а.с.55-56).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VІ від 17.02.2011 року основними складовими вихідних даних є містобудівні норми та обмеження, технічні умови, завдання на проектування.

Наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року, затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, в якому зазначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Розділом ІІІ вищезазначеного Порядку визначено, що містобудівні умови та обмеження складаються з текстової та графічної частин. Текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: "Загальні дані", "Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки". Розділ "Загальні дані" містить: назву об'єкта будівництва; інформацію про замовника; наміри забудови; адресу будівництва або місце розташування об'єкта; документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою (крім випадків, передбачених пунктом 2.3 розділу II цього Порядку); площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; посилання на містобудівну документацію (у разі наявності); функціональне призначення земельної ділянки; основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва. Розділ "Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки" містить: граничнодопустиму висоту будівель; максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; максимально допустиму щільність населення (для житлової забудови); відстані від об'єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; планувальні обмеження (зони охорони пам'яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони); мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд; охоронювані зони інженерних комунікацій; вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.1-1-2008 "Інженерні вишукування для будівництва"; вимоги щодо благоустрою з урахуванням положень Закону України "Про благоустрій населених пунктів"; забезпечення умов транспортно-пішохідного зв'язку; вимоги щодо наявності місць для постійного зберігання автотранспорту; вимоги щодо охорони культурної спадщини з урахуванням положень Закону України "Про охорону культурної спадщини". Графічна частина містобудівних умов та обмежень містить: кадастрову довідку з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); ситуаційний план місця розташування об'єкта будівництва; викопіювання з оновленої топографо-геодезичної підоснови у масштабі 1:2000, надане замовником; викопіювання з містобудівної документації.

Тобто, вищезазначеним Порядком визначено вимоги до документу щодо містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки, зокрема складу, змісту та форми такого документу.

У декларації про початок виконання будівельних робіт житлового комплексу з будівлею комерційного призначення по вул. Набережна Перемоги, в районі будинку № 62А м. Дніпропетровську зазначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Головним архітектурно-планувальним управлінням міської ради № 09/8-33 від 23.02.2011 року.

Проте Головним архітектурно-планувальним управлінням міської ради за № 09/8-33 від 23.02.2011 року було видано висновок щодо відповідності фактичного розміщення об'єкта вимогам містобудівної діяльності, однак зазначений висновок, не є документом щодо містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки, оскільки не відповідає встановленому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, за формою.

Враховуючи те, що висновок Головного архітектурно-планувального управління міської ради № 09/8-33 від 23.02.2011 року, зазначений позивачем у декларації про початок виконання будівельних робіт, не є містобудівними умовами і обмеженнями суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності постанови відповідача.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що у протоколі та приписі зазначено правопорушення у сфері містобудівельної діяльності яке передбачено абз. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме за ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил, оскільки позивачем вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме наведено недостовірні дані в декларації про початок будівельних робіт, відповідальність за яке безпосередньо передбачена пп. 3 п.4 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Щодо доводів позивача про те, що до відповідальності за правопорушення у сфері будівництва необхідно притягати за правилами визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що порядок притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері будівництва та вид відповідальності передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 06.04.1995 року №244, які є спеціальними законами у цих відносинах.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс-Дніпро» - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року у справі №804/3172/14 – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 19 грудня 2014 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко