Справа № 804/10006/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 рокусправа № 804/10006/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної Державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
серпня 2014 р. по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма"Віп-Гарант" до
Лівобережної об'єднаної Державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "ВІП-ГАРАНТ" до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Дніпропетровській
області, в якому, з урахуванням
уточнення адміністративного позову,
позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 27.06.14р.
№ на суму 510,00грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями та визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.07.14р.
№ на суму 940710,00 грн. (627140,00грн. - за
основним платежем, 313570,00грн.- за
штрафними (фінансовими) санкціями).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
серпня 2014 р. адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Посадовими особами Лівобережної ОДПІ
м. Дніпропетровська було проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Фірма "ВІП-ГАРАНТ", за результатами
якої складено акт №2283/2203/32952501 від 27
червня 2014 року "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на додану вартість ТОВ "Фірма
"ВІП-ГАРАНТ" () по
взаємовідносинам із ТОВ
"Продсервіслюкс" () за
період січень, лютий, квітень, травень
2013 року та ТОВ "Санторіна" () за період березень 2013
року."

Перевірку проведено на підставі наказу
про здійснення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Фірма "ВІП-ГАРАНТ" () від
17 червня 2014 року за № 650 відповідно до
пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України.

За результатами документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
Фірма "ВІП-ГАРАНТ" () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України, Лівобережною
ОДПІ м. Дніпропетровська зроблено
висновки про:

- нереальність здійснення
господарських операцій ТОВ "Фірма
"ВІП-ГАРАНТ" (), а саме
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення ТОВ "Фірма
"ВІП-ГАРАНТ" операцій по ланцюгу з ТОВ
"Продсервіслюкс" () за
період січень, лютий, квітень, травень
2013 року на загальну суму ПДВ 508000грн. та
ТОВ "Санторіна" () за
період березень 2013 року на загальну
суму ПДВ 119140грн.;

- порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1
ст.201 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за січень, лютий,
березень, квітень, травень 2013 року на
суму 627140грн., в т.ч. у січні 2013 року на
суму 110020грн., у лютому 2013 року на суму
118140грн., у березні 2013 року на суму
119140грн., у квітні 2013 року на суму119140грн.,
у травні 2013 року на суму 160700грн. на
загальну суму 160700грн.

З урахуванням ст.102 Податкового кодексу
України Лівобережною ОДПІ
м.Дніпропетровська винесено відносно
ТОВ "Фірма "ВІП-ГАРАНТ" ()
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 27 червня 2014 року, яким
зараховано за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) 510грн. та податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 23 липня 2014 року, яким

збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на 113 671,50 грн., з яких: за
основним платежем + 627140 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 313570 грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України,
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України зазначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), відповідно до пункту
198.4 статті 198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту зазначеного платника.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну назву отримувача; ціну продажу
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Пунктами 201.4, 201.6 статті 201 Податкового
Кодексу України, встановлено, що
податкова накладна складається у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг). Податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Судом першої інстанції встановлено, що
при проведенні перевірки ТОВ "Фірма
"ВІП-ГАРАНТ" Лівобережною ОДПІ м.
Дніпропетровська були використані
матеріали перевірки, що надійшли від
ДПІ у Бабушкінському р-ні м.
Дніпропетровська:

- ТОВ "Санторіна", а саме: акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Санторіна" ()
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків - ТОВ "Альянс-Іст" () за період травень 2012 року -
березень 2013 року від 31.07.13р. № 185/223/38199142;
ТОВ "Продсервіслюкс" (), а
саме: акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Продсервіслюкс"
() щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період
грудень 2012 року, січень-березень 2013
року №187/223/38113725 від 31.07.2013 року та акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Продсервіслюкс"
() з питань
фінансово-господарських відносин за
період квітень, травень 2013 року від
26.09.2013 р. №372/223/3819816.

При цьому відповідачем не надано
жодного обґрунтованого пояснення щодо
дефектності наявних у позивача
первинних документів, які складені по
взаємовідносинам ТОВ "Фірма
"ВІП-ГАРАНТ" з ТОВ "Продсервіслюкс" () та ТОВ "Санторіна" ( ), та не надано суду доказів
відсутності операцій з придбання
товару (надання послуг), що в свою чергу
повністю спростовує висновок щодо
нереальності здійснення реальних
господарських операцій взаємовідносин
ТОВ "Фірма "ВІП-ГАРАНТ" з вищевказаними
контрагентами, натомість позивачем
було надано належні та допустимі
докази, які підтверджують правові
наслідки вчинених правочинів та те, що
господарські операції мали реальний
характер, а придбаний товар
використовувався в господарській
діяльності позивача, однак,
відповідачем при винесені спірних
податкових повідомлень-рішень
зазначене не було прийнято до уваги.

Крім того, постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року виизнано протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо коригування показників
податкової звітності Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПРОДСЕРВІСЛЮКС", в тому числі, дії з
виключення з електронної бази даних
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА Україна" сум
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які зазначені Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПРОДСЕРВІСЛЮКС", здійснені на підставі
акту № 187/22-3/38198165 від 31.07.2013
року "Про неможливість проведення
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПРОДСЕРВІСЛЮКС" щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків - ТОВ "Альянс-Іст",
код за , грудень 2012 року,
січень-березень 2013 року; зобов'язано
Державну податкову інспекцію у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відновити показники
податкової звітності Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПРОДСЕРВІСЛЮКС".

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.07.2014 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14
березня 2014 року залишено без змін.

Отже податковим органом не доведено
належними та допустимими доказами, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договори укладено без мети настання
реальних наслідків, судових рішень
щодо визнання угод недійсними до суду
не надано, також не надано доказів, що
позивач діяв без належної обачності й
обережності та йому мало бути відомо
про порушення податкового
законодавства з боку його
контрагентів. Судом не встановлено
наявність обвинувального вироку суду
щодо позивача або його контрагентів.
Висновки акту перевірки не є належним
доказом укладення позивачем не
реальних угод, та не є доказом
нереальності здійснення господарських
операцій, а отже доводи податкового
органу ґрунтуються, лише, на
припущеннях, що не є підставою для
визнання угод недійсними.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини. Так, в
пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД
проти Болгарії» Європейського суду з
прав людини дійшов такого висновку: «...
Суд вважає, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування податку на додану
вартість і, як наслідок, сплачувати
податок на додану вартість повторно
разом із пенею. Суд вважає, що такі
вимоги прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.05.2013р. №
, оскільки вказане податкове
повідомлення-рішення були винесено
податковим органом за відсутності
доказів порушення позивачем вимог
податкового законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення з урахуванням
всіх встановлених фактичних обставин
та вимог законодавства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної Державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук