Справа № 810/3886/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/3886/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року № 810/3886/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс Монтаж" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

26 червня 2014 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс Монтаж" (далі - позивач) з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача, які полягали в самостійному коригуванні та внесенні відомостей до аналітично-інформаційної системи «Податковий блок» щодо показників податкових зобов’язань та податкового кредиту із податку на додану вартість, доходів та витрат позивача на підставі актів від 22 жовтня 2013 р. № 215/10-06-22-02/33728848 та від 26 листопада 2013 р. № 301/10-06-22-02/33728848 «про результати документальної невиїзної позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Інерції Плюс» за період липень, серпень 2013 р.»;

- зобов’язання відповідача вилучити з аналітично-інформаційної системи «Податковий блок» щодо показників податкових зобов’язань та податкового кредиту із податку на додану вартість, доходів та витрат позивача на внесену підставі актів від 22 жовтня 2013 р. № 215/10-06-22-02/33728848 та від 26 листопада 2013 р. № 301/10-06-22-02/33728848 «про результати документальної невиїзної позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Інерції Плюс» за період липень, серпень 2013 р.»;

- зобов’язання відповідача відновити в електронних базах даних податкового органу, у тому числі у автоматизованій інформаційній системв «Податковий блок» показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача, що зазначені останнім в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень – серпень 2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначене протиправне коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість в електронній базі відповідачем було здійснено за період липень – серпень 2013 р. лише на підставі актів перевірки та без прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що правочини між позивачем та його контрагентами за період липень – серпень 2013 р. є нікчемними.

11 грудня 2014 р. представниками сторін були подані клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

9 серпня 2014 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців серія ААВ № 874601 та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 30 серпня 2005 р. № 13642296 (т. 1 а.с. 60-61, 62 відповідно).

З 9 по 15 жовтня 2013 р. відповідачем було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Інерція» за період липень 2013 р., за результатами якої 22 жовтня 2013 р. було складено акт перевірки № 215/10-06-22-02/33728848 (далі – акт перевірки № 215/10-06-22-02/33728848) (т. 1 а.с 14-23).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено:

1) ч. 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу, визнано нікчемними та такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними правочини, здійснені позивачем за період з 1 по 31 липня 2013 р. та відсутність об’єктів оподаткування при придбаванні та продажі товарів (надання робіт, послуг), які підпадають під визначення ст. 22, ст. 185, ст. 188 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі – ПК України).

2) правові взаємовідносини з підприємством – постачальником на загальну суму ПДВ – 221 634 грн 00 коп., а саме з ТОВ «Інерція Плюс» проводились без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об’єкту оподаткування, несплати податків;

3) правові взаємовідносини з підприємствами покупцями – ТОВ «БМК Тріада» та ТОВ «Київська БК Альянс» за період з 1 по 31 липня 2013 р. на загальну суму 246 410 грн 00 коп., проводились без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об’єкту оподаткування, несплати податків.

З 22 по 26 листопада 2013 р. відповідачем було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Інерція» за період серпень 2013 р., за результатами якої 26 листопада 2013 р. було складено акт перевірки № 301/10-06-22-02/33728848 (далі – акт перевірки № 301/10-06-22-02/33728848) (т. 1 а.с 24-32).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено:

1) ст. 22, ст. 185, ст. 188, ст. 198 ПК України, а саме встановлено відсутність об’єктів оподаткування при придбанні та продажі товарів (надання робіт, послуг) позивачем за період з 1 по 31 серпня 2013 р.

2) ч. 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу, визнано нікчемними та такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними правочини, здійснені позивачем за період з 1 по 31 серпня 2013 р.

3) правові взаємовідносини з підприємством – постачальником на загальну суму ПДВ – 214 078 грн 00 коп., а саме з ТОВ «Інерція Плюс» проводились без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об’єкту оподаткування, несплати податків;

4) правові взаємовідносини з підприємствами покупцями – ТОВ «БМК Тріада» та ТОВ «Київська БК Альянс» за період з 1 по 31 серпня 2013 р. на загальну суму ПДВ 254 467 грн 00 коп., проводились без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об’єкту оподаткування, несплати податків.

На підставі висновків актів перевірки № № 210/10-06-22-04/33212556, 301/10-06-22-02/33728848 відповідачем здійснено коригування в електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України “Податковий блок” показників податкової звітності позивача за період з липень, серпень 2013 р.

У зв'язку з тим, що позивач вважає такі дії відповідача протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України,

Порядок та підстави прийняття податкового повідомлення-рішення визначені ст. 58 ПК України.

Згідно з вимогами п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

Відповідно до вимог п. 79.1. ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст. 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з вимогами п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до вимог п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно до вимог п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як убачається з вимог п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з вимогами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Як убачається з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Наявні матеріали справи свідчать, що відповідачем було поставлено під сумнів фінансово – господарську діяльність позивача у період липень - серпень 2013 р., зокрема, реальність господарських операцій та зроблено висновок, що господарські операції між ним та контрагентами були фіктивними правочинами.

Зокрема, акти № № 210/10-06-22-04/33212556, 301/10-06-22-02/33728848 містять висновки щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами у період липень – серпень 2013 р.

У зв’язку з викладеним відповідачем було здійснено коригування в електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України “Податковий блок” показників податкової звітності позивача за період липень – серпень 2013 р. (т. 1 а.с. 54-59, т. 2 а.с. 3-4).

При вирішенні справи судом було враховано вимоги п. 86.1 ст. 86 ПК України, згідно з якими результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Водночас, інформація, що збирається, використовується та формується органами Міндоходів України у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Метою розробки автоматизованих інформаційних систем є створення єдиного програмно-технічного комплексу для автоматизації процесу реєстрації, обліку платників податків на всіх рівнях структури органів державної податкової служби, прийому та обробки електронних звітних податкових документів, формування зведеної інформації про надходження податкових платежів, нарахування податкових зобов`язань та їх сплату у розрізі окремих податків і зборів.

Джерелами формування автоматизованих систем є, зокрема, відомості стосовно реєстраційних та облікових даних платника податків, його банківських рахунків, інформація, що надходить від інших органів виконавчої влади, у тому числі Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Державного комітету статистки України, митних органів та органів внутрішніх справ, податкових органів центрального та обласного рівнів.

Крім того, в окремих інформаційних системах обліковуються дані, що створені або отримані податковим органом у процесі поточної діяльності, у тому числі інформація про наявність/відсутність підприємства за його місцезнаходженням, видачу або анулювання свідоцтв про реєстрацію платником податку на додану вартість, направлення на адресу платника відповідних запитів, надходження відповідей на них, облік результатів контрольно-перевірочної роботи за окремими податками і зборами тощо.

Так, облік контрольно-перевірочної роботи за додержанням платниками податків податкового законодавства здійснюється шляхом формування відповідних даних в автоматизованих системах "Аудит", "Податковий блок".

З метою вдосконалення контролю за правильністю формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, оперативне виявлення платників, що підлягають документальній перевірці, розроблено систему автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Об'єктом автоматизації є процес співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість, розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків коригування сум податку контрагентів з використанням інформації, викладеної в актах/довідках перевірки платника податку (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) у розрізі контрагентів, донарахованих сум податкового зобов`язання.

Тобто, система призначена для проведення співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на центральному рівні та забезпечує доступ до результатів співставлення підрозділам органів державної податкової служби на регіональному та районному рівні для відпрацювання отриманих результатів та використання їх для подальшої контрольно-перевірочної роботи.

Отже, відображена у вказаних системах податкова інформація повинна використовуватися контролюючим органом виключно для власних функціональних потреб та має на меті проведення аналізу господарської діяльності платника, правомірності формування ним податкового зобов`язання та податкового кредиту за операціями з іншими суб`єктами господарювання.

Водночас судом враховано вимоги абз. 4 п. 86.7 ст. 86 ПК України, згідно з яким рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Як убачається з п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, зменшення (збільшення) грошового зобов'язання платнику податків може бути здійснено лише шляхом винесення відповідного податкового повідомлення-рішення згідно вимог ст. 58 ПК України.

Отже, судом встановлено, що контролюючим органом податкове повідомлення-рішення за наслідками проведення перевірки позивача не приймалося. Проте, на підставі висновків актів перевірки було здійснено коригування у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України “Податковий блок” показників податкової звітності позивача за період липень – серпень 2013 р.

Проте, 11 грудня 2014 р. відповідачем до суду було подано роздруківку з автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України “Податковий блок”, згідно з якою, ним самостійно відновлено задекларовані позивачем показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період липень – серпень 2014 р. (т. 2 а.с. 41).

Наведене свідчить, що на дату розгляду даної адміністративної справи по суті права позивача поновлені відповідачем в повному обсязі.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог станом на 11 грудня 2014 р., а отже суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів понесених ним зазначених судових витрат, в даній адміністративній справі такі витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.