Справа № 2а-4814/12/2670
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/56423/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Ємельянової В.І.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом народного депутата України
ОСОБА_1 до судді Печерського районного
суду м. Києва Вовка Сергія
Володимировича про визнання дій
протиправними за касаційною скаргою
народного депутата України ОСОБА_1 на
ухвалу судді Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року народний депутат
України ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що позивач як народний
депутат України відповідно до частини
десятої статті 17 Закону України «Про
статус народного депутата України» має
право зустрітися з виборцем ОСОБА_2, а
тому 5 березня 2012 року звернувся до
судді Печерського районного суду м.
Києва Вовка С.М. із зверненням
(клопотанням) № 18/3 про надання йому
дозволу на побачення для зустрічі з
виборцем ОСОБА_2, за наслідком розгляду
якого листом-відповіддю №1-511/11 від 14
березня 2012 року за підписом судді
Печерського районного суду м. Києва
Вовка С.В. позивачу відмовлено в
отриманні дозволу на побачення для
зустрічі з виборцем ОСОБА_2, який
утримується під вартою. А тому просив
суд визнати протиправними дії судді
Печерського районного суду м. Києва
Вовка Сергія Володимировича щодо
відмови йому, як народному депутатові
України ОСОБА_1, в праві на зустріч з
виборцем ОСОБА_2

Ухвалою судді Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
квітня 2012 року відмовлено у відкритті
провадження у справі за позовом
народного депутата України ОСОБА_1 на
підставі пункту 1 частини першої статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року ухвалу судді Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
квітня 2012 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
народного депутата України ОСОБА_1,
судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суди попередніх інстанцій
обґрунтовували своє рішення тим, що
оскаржувані позивачем дії судді
Печерського районного суду м. Києва
Вовка С.В. є процесуальною діяльністю
судді, урегульованою нормами
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною першою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 2 частини третьої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

У рішенні Конституційного Суду України
від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначено,
що кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду окремі
процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду. Але таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність суддів
під час розгляду кримінальних справ
має свої особливості і не належить до
управлінської сфери.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач звернувся до судді
Печерського районного суду м. Києва
Вовка С.В. із заявою про надання дозволу
на побачення з ОСОБА_2 Листом 1-511/11 від 14
березня 2012 року суддею Вовком
С.В. позивачу надано відповідь, якою
відмовлено у побаченні із ОСОБА_2, який
утримувався під вартою за
обвинуваченням у вчиненні злочинів,
передбачених частиною п'ятою статті 191,
частиною третьою статті 365
Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про те, що процесуальні дії судді в
рамках розслідування кримінальної
справи, а саме надання згоди на
побачення з особою, відносно якої
обрано міру запобіжного заходу,
врегульовані нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України, що відповідно до пункту 2
частини третьої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
виключає можливість розгляду даного
позову в порядку адміністративного
судочинства.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судових рішеннях, не спростовуються,
підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу народного депутата
України ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу судді Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Ємельянова В.І.

Рецебуринський Ю.Й.