Справа № 804/19642/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С. при
секретаріГамовій Л.І. за участю:
представника позивача - представника
відповідача - Ломаки Н.А. Юрасової Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре»
до Державної податкової інспекції в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ТОВ «Лаваре» (далі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач), в якому з урахуванням
зміни розміру позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 32489/10/04-63-18-03 від 15.09.2014 р. про
невизнання податковою та відмову у
прийнятті декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре» з
податку на додану вартість звітної за
липень 2014 року;

- визнати декларацію ТОВ «Лаваре» з
податку на додану вартість звітну за
липень 2014 року такою, що подана у момент
фактичного її отримання - 11 вересня 2014
р.;

- визнати протиправним та скасувати
рішення ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 42315/10/04-63-18-03 від 02.12.2014 р. про
невизнання податковою та відмову у
прийнятті декларації ТОВ «Лаваре» з
податку на додану вартість звітної за
жовтень 2014 року;

- визнати декларацію ТОВ «Лаваре» з
податку на додану вартість звітну за
жовтень 2014 року такою, що подана у
момент фактичного її отримання - 28
листопада 2014 р.;

- зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкових декларацій ТОВ «Лаваре» з
податку на додану вартість звітних за
липень та жовтень 2014 року з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку ТОВ «Лаваре».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем прийняті рішення про те,
що подані ТОВ «Лаваре» податкові
декларації з ПДВ за липень та жовтень
2014 року звітні не вважаються
податковими, оскільки заповнені з
порушенням п. 48.3 ст. 48 Податкового
Кодексу України (далі - ПК України).
Позивач вважає оскаржувані рішення
такими, що спрямовані на порушення його
прав та охоронюваних інтересів, тому що
вказані податкові декларації з ПДВ
були заповнені ТОВ «Лаваре» відповідно
до вимог ПК України та мали бути
прийняті ДПІ у Жовтневому районі як
податкова звітність. За таких обставин
позивач вважає рішення відповідача про
відмову в прийнятті та невизнанні
податковою декларацій з ПДВ за липень
та жовтень 2014 р. ТОВ «Лаваре» такими, що
не відповідають вимогам законодавства.
Крім того, позивач зазначає, що
необхідним є внесення відповідних змін
про прийняття цих податкових
декларацій у інформаційні бази даних
податкового органу, адже таке
невнесення може вплинути на формування
податкового кредиту підприємства.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити з урахуванням
зміни розміру позовних вимог,
посилаючись на обставини, викладені у
позові.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, надав письмові заперечення
на позов. В запереченнях до позову, а
також в судовому засіданні зазначив, що
декларація з податку на додану
вартість ТОВ «Лаваре» за липень 2014 р.
заповнена з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48
ПК України, а саме в ній відсутні
достовірні обов'язкові реквізити, а
декларація з податку на додану
вартість ТОВ «Лаваре» за жовтень 2014 р.
заповнена з порушенням вимог п. 45.2 ст. 45
та п. 48.3 ст. 48 ПК України, а саме у
декларації, вказані недостовірні
обов'язкові реквізити, отже вказані
декларації не вважаються податковими.
Відповідач вважає, що прийняті
податковим органом оскаржувані
рішення винесені правомірно, в межах
повноважень та на підставі
законодавства України, у зв'язку з чим
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та подані
до суду докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
встановив наступне.

ТОВ «Лаваре» зареєстроване як юридична
особа Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 19.01.2012
за №0053964, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області та є
платником податку на додану вартість,
що підтверджується витягом з реєстру
платників податку на додану вартість.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

В силу вимог п. 49.3 ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів:

а) особисто платником податків або
уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Приписами п. 49.5 ст. 49 ПК України
встановлено, що у разі надсилання
податкової декларації поштою, платник
податку зобов'язаний здійснити таке
відправлення на адресу відповідного
контролюючого органу не пізніше ніж за
десять днів до закінчення граничного
строку подання податкової декларації,
визначеного цією статтею.

Згідно до п.п. 49.9.1 п. 49.9 ст. 49 ПК України
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

За умови дотримання вимог,
встановлених статтями 48 і 49 цього
Кодексу податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою:

- за наявності поштового повідомлення з
відміткою про вручення контролюючому
органу, у разі надсилання податкової
декларації поштою;

Платником податків ТОВ «Лаваре»
відповідно до п. «а» п. 49.3 ст. 49 ПК
України 08.09.2014 р. подано до ДПІ у
Жовтневому районі податкову
декларацію з податку на додану
вартість звітну за липень 2014 року з
додатками, про отримання якої 11.09.2014 р.
свідчить відмітка відповідача на
першому аркуші зазначеної декларації.

Крім того, ТОВ «Лаваре» відповідно до п.
«б» п. 49.3 ст. 49 ПК України 27.11.2014 р.
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення до ДПІ у Жовтневому районі
податкову декларацію з податку на
додану вартість за жовтень 2014 року
звітну з додатками, яку, згідно до
розписки на поштовому повідомленні,
відповідач отримав 28.11.2014 р.

Листом ДПІ у Жовтневому районі №
32489/10/04-63-18-03 від 15.09.2014 р. ТОВ «Лаваре»
повідомлено про те, що подана ним
декларація з податку на додану
вартість за звітний період липень 2014
року не вважається податковою
декларацією, оскільки заповнена з
порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України,
а саме у декларації наданій до ДПІ
відсутні достовірні обов'язкові
реквізити: у декларації з податку на
додану вартість «дата подання»
платником зазначена: «08.09.2014 року», тоді
як фактично «звітна» декларація з
додатками надана 11.09.2014 р.

Крім того, листом № 42315/04-63-18-03 від 02.12.2014
р. «Про те, що звітність не вважається
податковою декларацією» ДПІ у
Жовтневому районі повідомила ТОВ
«Лаваре» про те, що декларація з
податку на додану вартість за жовтень
2014 р. заповнена з порушенням вимог п. 45.2
ст. 45 та п. 48.3 ст. 48 ПК України, а саме у
декларації, надісланій до ДПІ вказані
недостовірні обов'язкові реквізити.
Податкова декларація, складена з
порушенням вимог, встановлених
статтями 48 та 49 ПК України, не
вважається податковою декларацією.
Таким чином, згідно п. 48.7 ст. 48 та п. 49.8
ст. 49 ПК України надана декларація не
вважається податковою. Запропоновано
надати податкову звітність оформлену
належним чином.

Суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 15,
16 ПК України платниками податків
визнаються фізичні особи, юридичні
особи та їх відокремлені підрозділи,
які мають, одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операціях), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Платник податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням та сплатою податків та
зборів.

Порядок оформлення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість визначений ст. 48 та ст.
49 ПК України.

Згідно до п. 48.1, п. 48.3, п. 48.4, 48.7 ст. 48 ПК
України податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями п. 46.5
ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її
подання. Форма податкової декларації
повинна містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.
Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер;

- реєстраційний номер облікової картки
платника податків;

- місцезнаходження (місце проживання)
платника податків;

- найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність;

- дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків;

- підписи платника податку - фізичної
особи та/або посадових осіб платника
податку, визначених цим Кодексом,
засвідчені печаткою платника податку (
за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити:

- відмітка про звітування за
спеціальним режимом;

- код виду економічної діяльності
(КВЕД);

- код органу місцевого самоврядування
за КОПТУУ;

- індивідуальний податковий номер та
номер свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
згідно з даними реєстру платників
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період.

Податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією.

Приписами п. 49.8 та п. 49.9 ст. 49 ПК України
також закріплено, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.10, п. 49.11 ст. 49 ПК
України відмова посадової особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

У разі подання платником податків до
контролюючого органу податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу,
такий контролюючий орган зобов'язаний
надати такому платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови.

Таким чином, суд вважає листи ДПІ у
Жовтневому районі від 15.09.2014 р. №
32489/10/04-63-18-03 та від 02.12.2014 року №
42315/10/04-63-18-03 відмовою контролюючого
органу у прийнятті декларацій ТОВ
«Лаваре» з податку на додану вартість
за липень та жовтень 2014 р. звітних з
додатками.

Судом досліджено декларації ТОВ
«Лаваре» з податку на додану вартість
за липень та жовтень 2014 р. звітні з
додатками та встановлено наступне.

Декларація з податку на додану
вартість за липень 2014 р. звітна містить
всі необхідні реквізити, передбачені п.
48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України, в тому числі
містить заповнену графу «дата
подання», яка платником податку
зазначена «08.09.2014 року», тоді як
фактично звітна декларація з додатками
надана 11.09.2014 року, проте, відповідач не
зареєстрував вказану декларацію датою
її фактичного отримання, тобто 11.09.2014
року.

Суд зазначає, що подання 11.09.2014 р.
декларації, датованої 08.09.2014 р., не мало
наслідком зміни необхідних реквізитів,
встановлених приписами п. 48.3 та 48.4 ст. 48
ПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факт
відсутності у податковій звітності
позивача за липень 2014 р. достовірних
обов'язкових реквізитів.

Також, судом встановлено, що декларація
ТОВ «Лаваре» з податку на додану
вартість за жовтень 2014 р. звітна з
додатками оформлена відповідно до
приписів чинного законодавства,
містить обов'язкові реквізити, підписи
уповноважених осіб та печатку
підприємства. Зокрема, декларація
містить обов'язковий реквізит -
«Податкова адреса», а саме: у полі 06
«Податкова адреса» ТОВ «Лаваре»
зазначена адреса: провулок
Добровольців, буд. 17, кв. 8, м.
Дніпропетровськ, Дніпропетровська
область, яка відповідає
місцезнаходженню ТОВ «Лаваре»,
вказаному в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що підтверджується
випискою з ЄДРПОУ.

Згідно абз. 1 п. 45.2 ст. 45 ПК України
податковою адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

В силу ч. 5 ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003
р. № 755-IV зі змінами та доповненнями в
Єдиному державному реєстрі містяться
також відомості про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону
України закріплено - якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України
відповідачем не доведено, що ТОВ
«Лаваре» не знаходиться за своїм
місцезнаходженням, оскільки при
встановленні таких обставин,
відповідач повинен був звернутися до
державного реєстратора про внесення
запису про відсутність ТОВ «Лаваре» за
місцем своєї реєстрації, саме такий
запис може бути належним доказом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем не доведено
факту наявності у податковій звітності
позивача за жовтень 2014 р. недостовірних
обов'язкових реквізитів.

Таким чином, рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 15.09.2014 р. № 32489/10/04-63-18-03 та
від 02.12.2014 р. № 42315/10/04-63-18-03 «Про те, що
звітність не вважається податковою
декларацією» є протиправними, у зв'язку
з чим підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання
декларацій ТОВ «Лаваре» з податку на
додану вартість за липень та жовтень 2014
р. звітних такими, що подані у момент
фактичного її отримання, то суд
зазначає, що згідно п. 49.13 ст. 49 ПК
України у разі, якщо в установленому
законодавством порядку буде
встановлено факт неправомірної
відмови контролюючим органом
(посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
необхідним заходом для належного
захисту прав платника податків є
зазначення дати, з якої податкова
декларація вважається отриманою та
прийнятою податковим органом.

Приймаючи до уваги, що декларація ТОВ
«Лаваре» з податку на додану вартість
за липень 2014 р. звітна фактично
отримана ДПІ у Жовтневому районі 11.09.2014
р., а податкова декларація з податку на
додану вартість жовтень 2014 р. звітна -
28.11.2014 р., що підтверджується
матеріалами справи, то суд визнає
декларації позивача з податку на
додану вартість за липень та жовтень 2014
р. звітні такими, що подані у момент
фактичного їх отримання податковим
органом, тобто 11.09.2014 р. та 28.11.2014 р.
відповідно.

Разом з тим, суд зазначає, що п. 203.1 ст. 203
ПК України визначено, що податкова
декларація подається за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України
несвоєчасне подання платником
податків податкової декларації тягне
за собою накладення штрафу.

В даному випадку звітним (податковим)
періодом є липень та жовтень 2014 року,
тобто позивач повинен був подати
податкову декларацію за липень 2014 р. в
строк до 20.08.2014 року, проте фактично
подав 11.09.2014 року, а податкову
декларацію за жовтень 2014 р. в строк до
20.11.2014 р., проте подав 28.11.2014 р.

Як вже було зазначено судом вище, датою
подання податкової декларації
вважається саме дата реєстрації
податкової декларації в контролюючому
органі, яка як правило, є датою її
фактичного отримання контролюючим
органом - в даному випадку це 11.09.2014 р. та
28.11.2014 року.

Недотримання ТОВ «Лаваре»
встановлених строків подання
податкової звітності є підставою для
застосування штрафних санкцій,
визначених ст. 120 ПК України, та не може
бути підставою для відмови у прийнятті
податкових декларацій.

З приводу позовної вимоги щодо
зобов'язання ДПІ у Жовтневому районі
відобразити показники (дані)
податкових декларацій ТОВ «Лаваре» з
податку на додану вартість за липень та
жовтень 2014 р. звітних з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку ТОВ «Дастік», суд
зазначає наступне.

Методичними рекомендаціями щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених наказом ДПС України 14.06.2012
р. № 516, встановлено, що за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом ведення та
захисту податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

З огляду на викладене, враховуючи, що
суд прийшов до висновку про
неправомірність та скасування рішення
відповідача про відмову у прийнятті та
невизнанні податковими декларацій ТОВ
«Лаваре» звітних з податку на додану
вартість за липень та жовтень 2014 р., а
також з метою захисту порушених прав
ТОВ «Лаваре», суд приходить до
висновку, що вказана вимога позивача
підлягає задоволенню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України,
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 86 КАС України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ТОВ
«Лаваре» підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, підлягає стягненню з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Лаваре» сплачений позивачем
судовий збір у сумі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 10, 11, 12, 69, 71, 72, 128,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні дії
- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 32489/10/04-63-18-03 від 15.09.2014 р. про
невизнання податковою та відмову у
прийнятті декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре» з
податку на додану вартість звітної за
липень 2014 року.

Визнати декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре» з
податку на додану вартість звітну за
липень 2014 року такою, що подана у момент
фактичного її отримання, тобото 11
вересня 2014 р.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 02 грудня 2014 року №
42315/10/04-63-18-03.

Визнати декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре» з
податку на додану вартість за жовтень
2014 року звітну такою, що подана у момент
фактичного її отримання, тобто 28
листопада 2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкових декларацій Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре» з
податку на додану вартість за липень та
жовтень 2014 року звітних з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лаваре».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лаваре» () сплачений позивачем судовий збір
у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у

відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26
грудня 2014 року.

Суддя О.С.
Луніна