Справа № 825/3910/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
Чернігів Справа №
825/3910/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Соломко І.І.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Коноваленко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області про визнання дій
протиправними, стягнення грошової
допомоги та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області (далі - відповідач), в якому
просить суд визнати дії відповідача
щодо ненарахування та невиплати всіх
належних позивачу сум при звільненні
протиправними; стягнути на його
користь 7621,08 грн., з яких: 6241,08 грн. -
одноразової грошової допомоги та 1380,00
грн. - виплата окладу за спеціальним
званням; зобов'язати нарахувати та
виплатити середній заробіток з
урахуванням індексації заробітної
плати та компенсаційних виплат за весь
час затримки платежів починаючи з
27.02.2013 по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги мотивує тим, що при
звільненні йому не виплачена сума
одноразової грошової допомоги та оклад
за спеціальним званням, що є порушенням
вимог чинного законодавства України.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив суд залишити позов
без розгляду, оскільки позивачем
пропущений передбачений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строк звернення до суду. Також
надав заперечення на адміністративний
позов, в якому виклав свою позицію
проти доводів позивача та вважає, що
відповідач діяв в межах та порядку,
визначеному чинним законодавством
України.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи, оцінивши
належність, допустимість доказів,
судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 21.01.2013 № 33
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області є правонаступником Управління
Держтехногенбезпеки у Чернігівській
області.

ОСОБА_3 звільнений у запас з 26.02.2013 за
пунктом 99, підпункту «3» (за станом
здоров'я) Положення про порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного та виключений з
усіх видів забезпечення з 27.02.2013.
Вислуга на день звільнення у позивача
становить 06 років 06 місяців 25 днів, що
підтверджується наказом Управління
Держтехногенбезпеки у Чернігівській
області № 21о/с від 26.02.2013 (а.с.9).

Середньомісячне грошове забезпечення
позивача за останні повні два місяці
складає грудень 2012 - 2056,20 грн., січень 2013
- 2104,50 грн., оклад за спеціальним званням
- 115,00 грн., що підтверджується
довідкою від 14.11.2014 № 107 (а.с.36).

При звільненні позивачу не були
нараховані та виплачені одноразова
грошова допомога та оклад за
спеціальним званням, що слугувало
підставою для звернення позивача до
суду.

При вирішенні даної справи суд виходив
з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Кодексом законів про працю України,
Законом України від 19.10.2000 № 2050 «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», Законом України від 03.07.1991
№ 1282 «Про індексацію грошових доходів
населення», Порядком проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок) та
Інструкцією про виплату грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженої наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 10.06.2008 № 447 (далі - Інструкція).

Представник відповідача посилається
на пропуск позивачем строку для
звернення до суду, проте суд не
погоджується з даною позицією
відповідача, з огляду на таке.

Рішенням Конституційного суду України
від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
статей 1, 12 Закону України «Про оплату
праці» передбачено, що положення
частини другої статті 233 Кодексу
законів про працю України у системному
зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону
України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №
108 необхідно розуміти так, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат

Отже, порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом.

За таких обставин, протокольною
ухвалою суду від 22.12.2014 представнику
відповідача відмовлено в задоволенні
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача щодо ненарахування та
невиплати всіх належних позивачу сум
при звільненні, суд зазначає таке.

Пунктом 15.3 Інструкції передбачено
виплату особам рядового і
начальницького складу, які
звільняються із служби за станом
здоров'я, одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 17.1 Інструкції встановлено, що
особам рядового і начальницького
складу, звільненим зі служби за віком,
станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів без права на
пенсію, виплачується оклад за
спеціальним званням протягом одного
року з дня звільнення.

Як вже встановлено судом, позивач був
звільнений за станом здоров'я.

В свою чергу, Управлінням
Держтехногенбезпеки у Чернігівській
області, в порушення вищезазначених
норм, позивачу не було виплачено
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби та оклад за
спеціальним званням протягом одного
року з дня звільнення, про що свідчить
довідка Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Чернігівській області від 14.11.2014 №
107(а.с.13).

Заперечуючи проти позову представник
відповідача посилається на те, що
позивачу не проведені вказані виплати
у зв'язку з усуненням його від
обов'язків на підставі пункту 13.1
Інструкції №447, про що надав наказ №
3о/с від 10.01.2013(а.с.40).

Однак, вказані доводи судом до уваги не
приймаються, оскільки пункт 13.1
Інструкції не регулює питання виплати
одноразової грошової допомоги при
звільнення особи зі служби за станом
здоров'я, тому посилання на вказану
норму є помилковими.

Таким чином, суд вважає дії Управління
Держтехногенбезпеки у Чернігівській
області щодо ненарахування та
невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби та окладу за
спеціальне звання протягом одного року
з дня звільнення протиправними.

Крім того, грошова допомога при
звільненні, як державна соціальна
підтримка, є формою соціального
забезпечення громадян, гарантією
реалізації конституційного права
громадян на соціальний захист.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про
затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати», зі
змінами, порядок визначення розміру
середнього заробітку регулюється
вказаною постановою. При цьому,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
повні останні два календарні місяці
роботи, що передували настанню певної
події.

Як вбачається з довідки від 14.11.2014 № 107,
середньомісячне грошове забезпечення
позивача за останні повні два місяці
складає (2056,20+2104,50):2 =2080,35 грн.,
відповідно 50 % становить 1040,18 грн. (а.с.36),
вислуга років - 6, тому стягненню
підлягає 6241,08 грн. (1040,18 * 6).

Крім того, позивачу, як особі,
звільненій зі служби за станом здоров'я
відповідно до пункту 3.2. Інструкції
поряд із виплатою одноразової допомоги
зберігається виплата окладу за
спеціальним званням протягом одного
року з дня звільнення, тому стягненню
підлягає сума 1380,00грн.(115,00 *12=1380,00).

Посилання відповідача на те, що вказана
виплата не нарахована з тих підстав, що
позивач був працевлаштований, суд до
уваги не бере, оскільки в розділі ХУІІ
Інструкції, що визначає порядок
виплати окладу за спеціальним званням,
такої підстави не передбачено.

Таким чином, суд вважає, що не
здійснивши виплату позивачу належної
йому суми одноразової грошової
допомоги при звільненні та виплату
окладу за спеціальним званням
Управління Держтехногенбезпеки у
Чернігівській області допустило
порушення прав позивача, яке підлягає
поновленню шляхом стягнення з
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області як правонаступника на користь
позивача в сумі 6241 (шість тисяч двісті
сорок одна) грн. 08 коп. та окладу за
спеціальне звання - 1380 (одна тисяча
триста вісімдесят) грн. 00 коп.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити йому середній заробіток з
урахуванням індексації заробітної
плати та компенсаційних виплат за весь
час затримки платежів починаючи з
27.02.2013 по день фактичного розрахунку,
суд вказує на таке.

Згідно статті 116 Кодексом законів про
працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Статтею 117 Кодексом законів про працю
України передбачено, що в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що
позивач помилково посилається на
вказану норму статті 117 Кодексом
законів про працю України, оскільки
вона передбачає обов'язок виплати
працівникові середнього заробітку, а
не стягнення компенсації за затримку
виплати розрахунку при звільненні.

Одноразова грошова допомога у розмірі
50% місячного грошового забезпечення не
є складовою грошового забезпечення,
яке отримував позивач під час
проходження служби, а тому положення
статті 116, 117 Кодексом законів про працю
України не поширюються на
правовідносини щодо її невиплати у
день звільнення.

Питання компенсації громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати, визначені Законом
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати» від
19.10.2000 № 2050.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати» підприємства,
установи і організації всіх форм
власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» встановлено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) па
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход, до уваги не
береться) (стаття 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати»).

З метою реалізації Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» Кабінетом Міністрів
України 21.02.2001 прийнято постанову №159,
якою затверджено Порядок проведення
компенсації громадянам втрати часі піт
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати.

Відповідно до пункту 1 Порядку дія
цього Порядку поширюється на
підприємства, установи та організації
всіх форм власності і господарювання
та застосовується у всіх випадках
порушення встановлених термінів
виплаті грошових доходів, у тому числі
з вини власника або уповноваженого ним
органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати проводиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати грошових доходів,
нарахованих громадянам за період,
починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно пункту 4 Порядку сума
компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але невиплаченого
грошового доходу за відповідний місяць
(після утримання податків і
обов'язкових платежів) і приросту
індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках для визначення
суми компенсації, поділений на 100.

З аналізу вищевказаних норм,
вбачається що компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати підлягають лише нараховані,
але невиплачені грошові доходи, які не
мають разового характеру.

Правовий та соціальний статус, умови
проходження служби цивільного захисту
визначається Кодексом цивільного
захисту України та Положенням про
порядок проходження служби цивільного
захисту особами рядового і
начальницького складу, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України,
якими не передбачено можливості
стягнення компенсації за затримку
виплати розрахунку при звільненні
працівників цивільного захисту.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №
1294 «Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Як встановлено судом, виплата окладу за
спеціальне звання, що є складовою
грошового забезпечення, позивачу не
нарахована, тому в цій частині позовних
вимог слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до статті 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» від 03.07.1991
№ 1282, індексації підлягають грошові
доходи громадян, одержані ними в
гривнях на території України і які не
мають разового характеру, зокрема,
оплата праці (грошове забезпечення).

Враховуючи викладене та приписи
частини другої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно якої суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять, суд
дійшов висновку, що, з метою захисту
прав позивача, необхідно зобов'язати
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 індексацію за виплату
окладу за спеціальним званням за
період з 27.02.2013(день виключення з усіх
видів забезпечення) по 24.12.2014 (день
прийняття судового рішення).

Судові витрати відшкодуванню з
Державного бюджету України на користь
позивача згідно статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 94, 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3, -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Держтехногенбезпеки у Чернігівській
області щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_3 одноразової допомоги
при звільненні та окладу за спеціальне
звання.

Стягнути з Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Чернігівській області ()
на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) одноразову грошову
допомогу при звільненні в сумі 6241
(шість тисяч двісті сорок одна) грн. 08
коп. та оклад за спеціальне звання в
сумі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят)
грн. 00 коп.

Зобов'язати Управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Чернігівській області () нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) індексацію за виплату окладу за
спеціальним званням за період з 27.02.2013
по 24.12.2014.

В задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя підпис
І.І. Соломко

З оригіналом згідно

Суддя
І.І. Соломко