Справа № 2а/0270/574/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/33888/12

№ К/9991/33888/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.02.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2012

у справі № 2а/0270/574/12 Вінницького
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глуховецький
каоліновий завод»

до Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції (ОДПІ) Вінницької
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.02.2012,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27.04.2012, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення
Козятинської ОДПІ Вінницької області
від 18.10.2011 № .

У касаційній скарзі Козятинська ОДПІ
Вінницької області просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач не реалізував своє
процесуальне право на подання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у
податковому обліку позивача розміру
бюджетного відшкодування за червень 2011
року на 234557,00 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1,00
грн. згідно оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 18.10.2011 №
, став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки від
30.09.2011 № 99/23/30574526. Згідно з вказаним
актом товариство порушило норми пункту
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
(ПК), що призвело до завищення
задекларованої за червень 2011 року суми
бюджетного відшкодування на 234557,00 грн.
При цьому, податковий орган посилався
на той факт, що позивачем включено до
бюджетного відшкодування суми ПДВ за
товари/послуги, які були фактично
сплачені, але не отриманні позивачем в
травні 2011 року.

За наслідками висновків акту
перевірки, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
18.10.2011 № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за червень 2011 року на
234557,00 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій на суму 1,00 грн.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1
ст. 198 ПК України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 цієї статті визначено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до складу податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку із придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформленні
з порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами відповідно до п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу).

За визначенням підпункту 14.1.18 пункту 14.1
ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування
- відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 ст. 200 ПК сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.3 цієї статті визначено, що
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (пункт 200.4 ст.200 ПК України).

На підставі досліджених у судовому
процесі доказів, а саме: копій
податкових накладних, актів виконаних
робіт, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг), платіжних доручень,
оцінка яким дана з дотриманням норм ст.
86 КАС України, суди попередніх
інстанцій зробили правильний висновок
про підтвердження факту виконання
господарських операцій з поставки
товарів (послуг) позивачу ТОВ «Золотий
екватор» (поставка дизельного палива),
ТОВ « 5 Океан» (поставка холодильного
обладнання та її установка), ВАТ БМЗ
«Прогрес», ТОВ «Профітех ЛТД» (поставка
послуг з виконання будівельних робіт з
реконструкції та розширення цеху
мокрого збагачення каоліну), МПП
«Руслана» (придбання вторинної
сировини), ПП «Скайрівер» (поставка
інформаційних послуг системи
моніторингу руху автотранспорту), ТОВ
«Станкотехімпорт ЛТД» (придбання
мереженого дроселю), ДП «Сумітек
Україна» (послуги із технічного
обслуговування), ТОВ «Техно-імідж»
(послуги з ремонту гідравлічного
расподільника бульдозера) ,ТОВ «Унітех
Трейдінг» (проектні роботи) та ТОВ
«Протон».

Таким чином, правильними є доводи суду
про правомірність формування
позивачем податкового кредиту за
вищенаведеними господарськими
операціями з поставки позивачу
товарів/послуг, а отже неправомірне
зменшення задекларованих сум
бюджетного відшкодування ПДВ на 234557,00
грн. за червень 2011 року та як наслідок
необхідність скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.10.2011 №
.

З огляду на викладене, оспорюванне
податкове повідомлення-рішення є
таким, що прийнято із порушенням
законодавства, чинного на час
виникнення правовідносин, з приводу
прав і обов'язків в якому виник спір, у
зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків.

Відповідно до частини 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі (частина 2 цієї статті).

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області залишити
без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев