Справа № 638/12436/14-а
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2014 р. Дзержинський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді -
Шестака О.I.,

при секретарі -
Зайцевiй В.Г.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харковi адміністративну
справу за адмiнiстративним позовом
ОСОБА_1 до Територiальної державної
iнспекцiї з питань працi в Харкiвськiй
областi про поновлення строкiв для
оскарження i змiну постанови про
накладення адмiнiстративного
стягнення, -

в с т а н о в и в:

21.07.2014 р. позивачка звернулась до суду з
адмiнiстративним позовом до
Територiальної державної iнспекцiї з
питань працi в Харкiвськiй областi, в
якому просила поновити строк для
оскарження постанови про накладення
адміністративного стягнення
№20-01-655/0090-0090 від 30.05.2014 р.; постанову про
накладення адміністративного
стягнення № 20-01-655/0090-0090 від 30.05.2014 р. в
розмірі 1360 грн. змінити, звільнити
ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

В обгрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що вона є головним
бухгалтером Державного інституту
праці та соціально-економічних
досліджень. 30.05.2014 р. Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Харківській обл. було проведено
перевірку виконання припису №
20-01-655/0523-0484 від 02.04.2014 р. За результатами
вказаної перевірки відповідачем було
складено акт перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №20-01-655/0882. На
підставі даного акту відповідачем
винесено постанову про накладення
адміністративного стягнення
№20-01-655/0090-0090 від 30.05.2014 р. відповідно до
ст. 188-6 КУпАП у вигляді накладення
штрафу у розмірі 1360 грн.

Позивачка вважає, що дана постанова
підлягає скасуванню, оскільки п. 1
постанови зазначає, що нею не виконано
вимоги припису від 02.04.2014 р.
№20-01-655/0523-0484, що призвело до порушення
ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» в частині не
проведення компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати. Однак, вона, як головний
бухгалтер, позбавлена можливості
виконати вимоги припису від 02.04.2014 р.,
оскільки момент виплати заробітної
дати згідно вказаних у постанові
(серпень, грудень 2013 р. та січень 2014 р.)
настав до моменту винесення припису.
Тому позивачка вважає, що вказане в п. 1
постанови порушення не може бути
підставою для накладення на неї
адміністративного стягнення.

Також позивачка вказує, що згідно
посадової інструкції головного
бухгалтера та порядку здійснення
платежiв, що склався в Інституті, всі
грошові платежі здійснюються головним
бухгалтером виключно пiсля
розпорядження директора ДІПСЕД. З
урахуванням того, що станом на 10.05.2014 р.
ДІГІСЕД має велику заборгованість по
заробітній платі, директор ДІПСЕД
спрямовує всі отримані доходи на
погашення заборгованості по
заробітній платі. Розпорядження на
проведення компенсації головному
бухгалтеру від директора ДІПСЕД не
надходило. Таким чином, вважає
позивачка, вина головного бухгалтера,
як посадової особи, у вказаному в
постанові порушенні відсутня.

Крiм того позивачка не погоджується з
розміром накладеного на неї штрафу.
Вона вказує, що до неї відповідач
застосовує штраф в розмірі 80
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, хоча вона неодноразово
зазначала відповідачу, що з січня 2014 р.
їй не виплачується заробітна плата, та
наряду з іншими працівниками ДІПСЕД,
рахується заборгованість по
заробітній платі. При цьому, розмір
заробітної плати становить 2400 грн.
Розмір же штрафу складає 1360 грн., що є
більшою частиною її нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати. Крім того,
позивачка не розумiє, чому за
невиконання лише однієї вимоги
припису, виконання якої від неї
фактично не залежить (в той час як
припис містив 14 порушень, 13 з яких були
усунуті), було накладено майже
максимальний штраф за ст. 188-6 КУпАП у
розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення не з'ясував чи винна
дана особа у вчиненні правопорушення,
не встановив ступінь її вини, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи її можна
звільнити від адміністративної
відповідальності, не врахував
матеріальне становище, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Позивачка ж, як вона
вказує, вперше притягається до
адміністративної відповідальності та
вчинене правопорушення не виявляє
великої суспільної небезпеки і є
малозначимим.

ОСОБА_1 вказує, що отримавши постанову
про застосування до неї штрафних
санкцій, вона скористалась правом
адміністративного оскарження даної
постанови та звернулась до Державної
інспекції України з питань праці. 02.07.2014
р. представником ДІПСЕД було отримано
рішення від Державної інспекції
України з питань праці № 15 від 25.06.2014 р.,
оскільки направлено його було за
місцем роботи. В зв'язку з тим, що з
25.06.2014 р. по 08.07.2014 р. включно позивачка
знаходилась в щорічній тарифній
відпустці, про рішення Державної
інспекції України з питань праці вона
дізналась лише 09.07.2014 р. В зв'язку з
викладеним позивачка просить визнати
поважною причину пропущення строку на
судове оскарження постанови від 30.05.2014
р. № 20-01-655/0090-0090.

15.10.2014 р. ОСОБА_1 до суду було подано
письмовi пояснення, в яких вона просила
в зв'язку з малозначимістю порушення
звільнити її від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням, обгрунтовуючи це тим, що п.
5 Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати передбачено, що сума
компенсації виплачується громадянам у
тому ж місяці, у якому здійснюється
виплата заборгованості за відповідний
місяць. Як вбачається з припису
відповідача від 02.04.2014 р., позивачкою
було порушено ст. 34 ЗУ «Про оплату
праці» в частині не проведення
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати. Даний
припис містить приклади, з яких видно,
що заробітна плата працівникам була
виплачена за декілька місяців до
складення припису. Позивачка вказує, що
жодним чином з її боку не було
можливості виконати припис, оскільки
строк для проведення компенсації
працівникам, вказаний в приписі, настав
в момент виплати заробітної плати, а
саме в грудні 2013 р., тобто, за 4 місяці до
припису. Таким чином, складаючи припис,
відповідач заздалегідь знав, що вимоги
припису виконати неможливо.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що суми
компенсації є настільки незначними, що
жодним чином не завдали ні
матеріальних збитків працівникам, ні
вплинули на їх матеріальне становище.
Працівники ДІПСЕД не звертались з
приводу не проведення компенсації та з
їх боку не було до позивачки, як
головного бухгалтера, жодних зауважень
чи скарг.

Позивачка вважає, що розмір штрафу,
який до неї було застосовано
відповідачем в сумі 1360,00 грн., є
неспіврозмірним тому порушенню, яке
було нею вчинено та його наслідкам в
вигляді не проведення компенсації (а
саме суми у розмірі 1,74 грн., 0,77 грн., 3,41
грн., 9,40 грн., 4,92 грн., 3,88 грн., 23,88 грн.).

Позивачка в судове засiдання не
з'явилась, до суду надала заяву, в якiй
просила справу слухати без її участi,
позовнi вимоги пiдтримала в повному
обсязi.

Вiдповiдач в судове засiдання не
з'явився, причину неявки суду не
повiдомив.

Дослідивши матеріали даної
адміністративної справи, суд вважає, що
позов є обґрунтованим та підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2014 р.
Територiальною державною інспекцією з
питань працi в Харкiвськiй областi
стосовно ОСОБА_1., головного бухгалтера
Державного iнституту працi та
соцiально-економiчних досліджень було
винесено Постанову № 20-01-655/0090-0090 про
накладення адмiнiстративного стягнення
вiдповiдно до ст. 188-6 КУпАП, вiдповiдно до
якого ОСОБА_1 допустила невиконання
вимог припису вiд 02.04.2014 № 20-01-655/0523-0484, а
саме: п. 1 припису вiд 02.04.2014 № 20-01-655/0523-0484
не виконано - в порушення ст. 34 ЗУ «Про
оплату працi» компенсацiя працiвникам
втрати частини заробiтної плати в
зв'язку з порушенням строкiв її виплати
вiдповiдно до iндексу зростання цiн на
споживчi товари i тарифiв на послуги в
порядку, встановленому чиним
законодавством, не проводиться. Як
приклад зазначено, що 09.10.2014 працiвникам
проведена виплата заробiтної плати за
серпень 2013 р. (наприклад, ОСОБА_2 - 2851,35
грн., ОСОБА_3 - 1384,15 грн.), 30.12.2013 - зароб
тної плати ОСОБА_4 за жовтень 2013 р. в сумi
900 грн., 23.12.2013 - заробiтної плати за
жовтень 2013 р. (наприклад, ОСОБА_5 - 400
грн.), 18.12.2013 - заробiтної плати за
жовтень 2013 р. (наприклад, ОСОБА_6 -2080,93
грн., ОСОБА_7 - 5892,09 грн., ОСОБА_1 - 3004,83
грн.), 31.01.2014 - заробiтної плати за
жовтень-листопад 2013 р., 27.02.2014 -
заробiтної плати за листопад 2013 р.
(наприклад, ОСОБА_8 - 573,68 грн., ОСОБА_9 -
573,68 грн.), за жовтень 2013 р. (наприклад,
ОСОБА_10 - 3237,60 грн.), при цьому
адміністрацією iнституту на момент
перевiрки не проведено компенсацiю за
несвоєчасно виплачену заробiтну плату.
Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф
в розмiрi 1360 грн.

Ця постанова винесена на підставі
складеного відповідачем протоколу про
адміністративне правопорушення вiд
30.05.2014 р. № 20-01-655/0090.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності субєкта владних
повноважень обовязок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльністі покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згiдно з вiдомостями, викладеними
позивачкою в позовнiй заявi, на час
розгляду справи в суді, значна частина
порушень, виявлених під час перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне соцiальне
страхування виправлені.

З розрахунку компенсацiї за
несвоєчасну виплату заробiтної плати,
наданого позивачкою, вбачається, що
сума компенсацiї працiвниковi ДIП СЕД
ОСОБА_2 (заробiтна плата за серпень 2013 р.
виплачена в жовтнi 2013 р.) становить 0,00
грн.; ОСОБА_3 (заробiтна плата за серпень
2013 р. виплачена в жовтнi 2013 р.) - 0,00 грн.;
ОСОБА_4 (заробiтна плата за жовтень 2013 р.
виплачена в груднi 2013 р.) - 1,74 грн., ОСОБА_5
(заробiтна плата за жовтень 2013 р.
виплачена в груднi 2013 р.) - 0,77 грн.; ОСОБА_6
(заробiтна плата за жовтень 2013 р.
виплачена в груднi 2013 р.) - 3,41 грн.; ОСОБА_7
(заробiтна плата за жовтень 2013 р.
виплачена в груднi 2013 р.) - 9,40 грн.; ОСОБА_1
(заробiтна плата за жовтень 2013 р.
виплачена в груднi 2013 р.) - 4,92 грн.; ОСОБА_8
(заробiтна плата за листопад 2013 р.
виплачена в лютому 2014 р.) - 3,88 грн.;
ОСОБА_9 (заробiтна плата за листопад 2013
р. виплачена в лютому 2014 р.) - 3,88 грн.;
ОСОБА_12 (заробiтна плата за листопад 2013
р. виплачена в лютому 2014 р.) - 23,88 грн.

Крiм того, суд враховує, що, вiдповiдно до
вiдомостей, наданих позивачкою, розмiр
їi заробiтної плати складає 2400 грн.;
вiдповiдно до довiдки, виданої Державним
iнститутом працi та
соцiально-економiчних дослiджень № 25 вiд
23.09.2014 р., сума заборгованостi з виплати
ОСОБА_1 заробiтної плати з квiтня по
серпень 2014 р., становить 12838,88 грн.

Виходячи з викладеного, враховуючи
малозначнiсть вчиненного порушення,
суд вважає розмiр накладеного на ОСОБА_1
за його вчинення штрафу в розмiрi 80
неоподатковуваних мiнiмум в доходiв
громадян, а саме 1360 грн., неспiврозмiрним
тому порушенню, яке було нею вчинено i
його наслiдкам в виглядi не проведення
компенсації.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП
завданнями провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування кожної справи, вирішення її
в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобовязаний зясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
помякшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також зясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності
вчиненого адміністративного
правопорушення орган (посадова особа)
уповноважений вирішувати справу, може
звільнити порушника від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що в дiях ОСОБА_1. є формально
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-6
КУпАП, однак, враховуючи, що згідно
посадової інструкції головного
бухгалтера та порядку здійснення
платежiв, що склався в ДІПСЕД, всі
грошові платежі здійснюються головним
бухгалтером виключно пiсля
розпорядження директора ДІПСЕД, яке на
час вчинення правопорушення головному
бухгалтеру від директора ДІПСЕД не
надходило, оскiльки всi отриманi доходи
спрямовувались на погашення
заборгованостi по заробiтнiй платi; що
вчинене ОСОБА_1 адміністративне
правопорушення є малозначним, а також
враховуючи, що на час розгляду даної
справи бiльша частина порушень була
усунута, суд приходить до висновку, що є
законні підстави для застосування п. 4
ч. 1 ст. 293 КУпАП та зміни заходу
стягнення з штрафу на усне зауваження.
Суд вважає за необхiдне скасувати
накладене на ОСОБА_1 стягнення в виді
штрафу, звільнивши її від
відповідальності передбаченої ст. 188-6
КУпАП, i обмежившись усним зауваженням.

Вiдомостi, викладенi позивачкою щодо
поважностi пропуску строку на судове
оскарження постанови від 30.05.2014 р. №
20-01-655/0090-0090, пiдтверджуються наказом № 52
вiд 24.06.201д 24.06.2014 р. про надання ОСОБА_1
щорiчної вiдпустки за перiод з 25.06.2014 р.
по 04.07.2014 р. З матеріалів справи
вбачається, що рішення Державної
інспекції України з питань праці № 15
вiд 25.06.2014 р. про розгляд скарги
головного бухгалтера Державного
iнституту праці та
соціально-економiчних дослiджень
ОСОБА_1. на постанову державного
інспектора праці ОСОБА_11 № 20-01-655/0090-0090
вiд 30.05.2014, було направлено на адресу
ДIПСЕД 25.06.2014. Оскiльки в цей час
позивачка перебувала в вiдпустцii, вона
не могла дізнатись про це.

За даних обставин суд вважає, що ОСОБА_1
з поважних причин пропустила строк на
судове оскарження постанови вiд 30.05.2014
р. № 20-01-655/0090-0090.

На пiдставi викладеного, керуючись
ст.ст. 6-12, 69-71, 122, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, ст.ст. 22, 188-6, 268, 280, 288, 293 КУпАП,
суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Територiальної державної iнспекцiї з
питань працi в Харкiвськiй областi про
поновлення строкiв для оскарження i
змiну постанови про накладення
адмiнiстративного стягнення -
задовольнити.

Поновити строк для оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення №
20-01-655/0090-0090 вiд 30.05.2014 р.

Постанову № 20-01-655/0090-0090 вiд 30.05.2014 р про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності по
ст.188-6 КУпАП. у вигляді штрафу в розмiрi
1360 грн. на користь держави - змiнити.

Звiльнити ОСОБА_1 від адміністративної
вiдповiдальностi, обмежившись усним
зауваженням. Провадженя по справі про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності по
ст.188-6 КУпАП - закрити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий