Справа № 161/17979/14-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/694/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до УПФ України у
м. Луцьку про визнання дій
неправомірними та перерахунок розміру
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до УПФ України у м.
Луцьку про визнання дій неправомірними
та перерахунок розміру пенсії.

В обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що вона перебуває на
обліку в УПФ України у м. Луцьку з 06.08.2008
року та отримує пенсію за віком,
призначену відповідно до Закону
України «Про державну службу». Стаж
роботи на державній службі становить 33
років 11 місяців 21 днів. Згідно діючого
на час призначення пенсії закону її
розмір було визначено в максимальному
розмірі 90% від сум заробітної плати.

Для призначення пенсії позивачем була
подана довідка № 1431/1.3.8 від 05.08.2008 року
встановленої форми про складові
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи.

В заробіток для визначення розміру
пенсії відповідачем було враховано
основний посадовий оклад, надбавка за 8
ранг, надбавка за вислугу років,
надбавка за високі досягнення у праці
та премії.

За час роботи в Управлінні
капітального будівництва Волинської
обласної державної адміністрації на
посаді начальника планово-фінансового
відділу позивачу нараховувалась та
була отримана матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати.
Відповідно до довідки Департаменту ЖКГ
та будівництва Волинської обласної
державної адміністрації № 1289/1.3.8. від 17
липня 2014 року, з 01 серпня 2006 року по 31
липня 2008 року позивач отримала
матеріальну допомогу на оздоровлення в
сумі 6 883,07 гривень, матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань в сумі 2 058
гривень, індексації. заробітної плати в
сумі 415,19 гривень. Ці виплати не були
враховані при визначенні розміру
пенсії, що зумовило зменшення її
розміру. З метою врегулювання питання
про здійснення перерахунку позивач
звернувся до УПФ України у м. Луцьку з
заявою про перерахунок пенсії,
включаючи в її розрахунок матеріальну
допомогу на оздоровлення, матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та
індексацію заробітної плати. Листом
від 13.08.2014 року УПФ України у м. Луцьку
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії.

Просить визнати протиправними дії УПФ
України у м. Луцьку щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати.

Зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплачувати пенсію з
06.06.2008 року відповідно до Закону
України «Про державну службу» з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати та
виплатити недоотримані кошти в зв'язку
з проведеним перерахунком та допустити
постанову по даній справі до негайного
виконання.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Про причини своєї неявки до суду
не повідомляв, одночасно з поданням
позовної заяви подав до суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутності.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки до суду
не повідомив, від нього не надходило
заяви про розгляд справи у його
відсутності, заявлений позов не визнає
з підстав, викладених в запереченні.
Суд розглядає справу на підставі
наявних у справі доказів, що відповідає
вимогам частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_1 з 06.08.2008 року перебуває на
обліку в управлінні пенсійного фонду
України в місті Луцьку Волинської
області як одержувач пенсії за віком
(а.с. 30). Пенсія призначена відповідно до
ст. 37 Закону України «Про державну
службу».

Також встановлено, що розмір пенсії
позивачу обчислено згідно довідки про
складові заробітної плати (посадовий
оклад, надбавка за ранг або спеціальні
звання, надбавка за вислугу років) від 05
серпня 2008 року № 1431/1.3.8. та довідки про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією) від 05 серпня 2008 року № 1431/1.3.8.
із заробітної плати, в яку враховані:
основний посадовий оклад, надбавка за
ранг, надбавка за вислугу років,
надбавка за високі досягнення у праці,
премії, обраховані відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.05.2000 року № 865 за 24 календарні
місяці роботи підряд перед зверненням
за пенсією. На всі виплати, включені в
довідках, нараховувалися страхові
внески.

Також встановлено, що матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати не
враховані до заробітної плати, з якої
обчислений розмір пенсії позивачу,
оскільки, на думку управління
пенсійного фонду України в місті
Луцьку, не належать до інших надбавок,
визначених Законом України «Про
державну службу» (6-7).

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу», пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі від сум їх заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до частини 7 статті 33 Закону
України «Про державну службу»
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про оплату праці» визначено,
що в структуру заробітної плати
входить також додаткова заробітна
плата, яка визначена як винагорода за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантії і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про оплату праці» структура
заробітної плати складається з
основної, додаткової та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року не містить
визначення заробітної плати, на
підставі якої здійснюється розрахунок
пенсії.

Із змісту статті 40 Закону України «Про
оплату праці» вбачається, що з
середньої заробітної плати повинні
бути сплачені страхові внески.

Таким чином чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Формою довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» № 5-1 передбачено,
що відпускні, відрядні, матеріальна
допомога на оздоровлення, грошова
винагорода за безперервний стаж роботи
є складовими заробітної плати. При
цьому чітко передбачено, що з усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплат
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про
збір» на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховується
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержаного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Зокрема, до такого
доходу (заробітної плати враховуються
суми виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактичні нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло
раніше,нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески, або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11). За
приписами ч.2 ст.244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Відповідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністартивного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісчний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли соба дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивач звернувся із позовом до суду
06 листопада 2014 року, проте не навів
поважності причин пропуску звернення
до суду за період до 06 травня 2014 року. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про залишення без розгляду
позовних вимог за період з 06 серпня 2008
року по 06 травня 2014 року.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що відповідно до вказаних
нормативних актів пенсія позивача
повинна обчислюватися із заробітної
плати, яку він фактично отримував на
день звільнення, в тому числі з
урахуванням відпускних, відрядних,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
грошова винагорода за безперервний
стаж роботи на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. А тому
за таких обставин, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову шляхом визнання дій управління
пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області щодо відмови
в проведенні перерахунку пенсії
позивачу з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати та
зобов'язання управління пенсійного
фонду України в місті Луцьку
Волинської області провести
перерахунок та виплату пенсії в
розмірі 90% суми заробітної плати з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати,
починаючи з 06 травня 2014 року з
урахуванням виплачених сум.

Відповідно до статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено вичерпний перелік
постанов, що виконуються негайно. З
змісту позовної заяви вбачається, що
позивач заявив позовну вимогу про
зобов'язання управління Пенсійного
Фонду України в місті Луцьку здійснити
перерахунок та виплату пенсії, яка в
цьому переліку відсутня. А тому за
таких обставин дана постанова не
підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 73,08 гривень. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з місцевого
бюджету м. Луцька на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 73,08 гривень.

Керуючись Законом України «Про
державну службу», Законом України «Про
оплату праці», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст.ст.
2, 11, 71, 86, 99, 100 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПФ України у м.
Луцьку про визнання дій неправомірними
та перерахунок розміру пенсії -
задовольнити частково.

Визнати дії управління пенсійного
фонду України в місті Луцьку
Волинської області щодо невключення
до складових заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати
протиправними.

Зобов'язати управління пенсійного
фонду України в місті Луцьку
Волинської області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії згідно
Закону України «Про державну службу» з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати з 06
травня 2014 року з урахуванням
виплачених сум.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області
здійснити ОСОБА_1 перерахунок та
виплату пенсії за період з 06 серпня 2008
року по 06 травня 2014 року - залишити без
розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету м. Луцька
на користь ОСОБА_1 понесених і
документально підтверджених судових
витрат по сплаті судового збору в сумі
73,08 гривень.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Луцький міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
В.В. Ковтуненко