Справа № 813/2785/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року
Справа № 813/2785/14
Львівський окружний адміністративний
суд, в складі колегії суддів:
Головуючої-судді
Судді
Судді
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача Мельника А.І.
представників третіх осіб Гапеєва С.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до
Львівської обласної ради, Міжвідомчої
комісії з організації укладення та
виконання угод, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Громадської організації «Суспільно
Правозахисний Актив Справедливість»,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Компанії «Шеврон
Юкрейн Б.В.», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська»,
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, Міністерства фінансів
України, Міністерства доходів та
зборів України, Державної служби
геології та надр України, Міністерства
юстиції України, Державної служби
гірничого нагляду та промислової
безпеки України, Кабінету Міністрів
України про визнання протиправною
бездіяльності, скасування рішення та
зобов'язання до вчинення дій, -
ОСОБА_2 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Львівської обласної
ради, Міжвідомчої комісії з
організації укладення та виконання
угод в особі робочого органу
Мінприроди, в якому просив:
- «визнати бездіяльність
Міжвідомчої комісії з організації
укладення та виконання угод про
розподіл продукції і зобов'язання
вчинити дії щодо непроведення
обов'язкових державних експертиз Угоди
про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська між державою Україна,
компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.»
протиправною, та зобов'язати
організувати проведення обов'язкових
державних експертиз, а саме:
фінансової, правової,
природоохоронної, з питань
використання надр, з питань безпеки та
охорони праці Угоди про розподіл
вуглеводнів, які видобуватимуться у
межах ділянки Олеська між державою
Україна, компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.»;
- «визнати протиправним рішення
Львівської обласної ради «Про
проекту Угоди про розподіл
вуглеводнів, які видобуватимуться у
межах ділянки Олеська між державою
Україна, компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська» від 03
жовтня 2013 року № 879»;
- «скасувати рішення Львівської
обласної ради «Про погодження проекту
Угоди про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська між державою Україна,
компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська» від 03
жовтня 2013 року № 879».
В ході розгляду справи, суд, на підставі
ст. 53 Кодексу адміністративного
судочинства України, до участі у справі
залучено третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Громадську
організацію «Суспільно Правозахисний
Актив Справедливість» та третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Компанію «Шеврон Юкрейн Б.В.»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська»,
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України, Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України, Міністерство фінансів
України, Міністерство доходів та
зборів України, Державну службу
геології та надр України, Міністерство
юстиції України, Державну службу
гірничого нагляду та промислової
безпеки України, Кабінет Міністрів
16.10.2014 року позивач звернувся до суду з
заявою про зміну підстави позову,
зазначивши наступні підстави позову:
- «не проведені державні експертизи
угоди до її погодження органами
місцевого самоврядування»;
- «ЛОР розглядала це питання з
порушенням процедури»;
- «в угоді не вказана ділянка надр, що
передається в користування, яка мала б
бути узгоджена ЛОР»;
- «в угоді не вказані умови надання
- «площа ділянки надр завелика».
У судовому засіданні 30.10.2014 року
позивач надав суду письмові пояснення
щодо обґрунтованості заяви від 16.10.2014
року про зміну підстав позову.
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що приймаючи рішення
«Про погодження проекту Угоди про
розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська між державою Україна,
компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська»,
Львівська обласна рада порушила ч.2 ст.11
Закону України «Про угоду про розподіл
продукції», а саме прийняла оспорюване
рішення про погодження проекту угоди,
який не пройшов передбачених законом
необхідних державних експертиз. Крім
того, вказує на протиправну
бездіяльність Міжвідомчої комісії, яка
проявилась у незабезпеченні
проведення державних експертиз Угоди
відповідно до законодавчо покладених
на Комісію обов'язків.

На думку позивача, вказаними діями
Львівської обласної ради та
бездіяльністю Міжвідомчої комісії
порушено ряд, передбачених
законодавством України прав осіб, в
тому числі прав позивача, що на думку
останнього:

- може призвести до витрачання
коштів платників податків без
громадської вигоди;

- порушує гарантоване
Конституцією України право на
інформацію, на приватну власність, на
не погіршення екологічної ситуації та
природних якостей землі і води та інші;

- може завдати непоправних
наслідків для екології Львівської
області та всієї екосистеми Західної
України;

- поставило під загрозу водні
запаси Львівщини, оскільки, за даними
оприлюдненими ЗМІ, виконання
оскаржуваної угоди може призвести до
неконтрольованого використання
підземних вод;

- може призвести до застосування
до потенційного працівника сторін
оскаржуваної угоди умов праці, які
суперечать вимогам чинного
законодавства.

Покликається на те, що є підстави
вважати, що укладення Угоди про
розподіл вуглеводів, які
видобуватимуться в межах ділянки
Олеська, може спричинити до
екологічної катастрофи.

Зазначені обставини, на думку позивача,
вказують на порушення його правового
інтересу як громадянина, оскільки,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти виключно в межах та на підставі
закону.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю, з
урахуванням поданої ним зави про зміну
підстав позовних вимог. Просив позов
задовольнити повністю.

Міністерство екології та природних
ресурсів України (робочий орган
відповідача 2 - Міжвідомчої комісії з
організації укладення та виконання
угод) 19.05.2014 року на адресу суду
надіслало письмові заперечення на
позовну заяву (вх. № 488ел). Вказане
заперечення мотивоване
безпідставністю та необґрунтованістю
позовних вимог. Позовною заявою не
доведено порушення прав, свобод чи
інтересів позивача.

20.05.2014 року відповідач 1 - представник
Львівської обласної ради подав суду
заперечення на позовну заяву з підстав
безпідставності позовних вимог.
Зазначає, що відповідно до ч.4 ст.11
Закону України «Про угоди про розподіл
продукції» проект угоди про розподіл
продукції має бути погоджений з
органами місцевого самоврядування, на
території якого розташована ділянка
надр, що відповідно до угоди
передається в користування. На
виконання зазначеної норми, Львівська
обласна рада 03.10.2014 року прийняла
відповідне рішення про погодження
проекту вказаної Угоди. Зазначає, що
твердження позивача про прийняття
Львівською обласною радою завідомо
протиправного рішення не відповідає
вимогам чинного законодавства та є
безпідставним, оскільки Законом
України «Про угоди про розподіл
продукції» не встановлено строків
проведення експертиз до моменту
узгодження проекту Угоди з органами
місцевого самоврядування.

Представник третьої особи - Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України 04.06.2014 року
надав через канцелярію суду пояснення
по справі. Зазначив, що не залучався
Міжвідомчою комісією для проведення, в
межах компетенції, державних
експертиз. Просить суд розгляд справи
здійснювати без участі уповноваженого
представника.

Представником третьої особи -
Міністерства Фінансів України надано
суду пояснення, що надійшли на адресу
суду 11.06.2014 року. Проект зазначеного
розпорядження надсилався
Міністерством екології та природних
ресурсів України Міністерству
фінансів України для погодження.
Мінфіном опрацьовано проект Угоди про
розподіл вуглеводів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська між державою Україна та
компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська» та
надано зауваження до тексту проекту.
Просив справу розглядати без участі
уповноваженого представника.

Представник третьої особи - Державної
служби геології та надр України надав
суду заперечення на адміністративний
позов, позовні вимоги не визнає з
підстав їх необґрунтованості та
недоведеності позивачем порушеного
права.

Представник третьої особи - Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України надав суду наступні
пояснення. Уповноважений представник
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості підписав зазначену
угоду, дозволивши вносити в разі
потреби зміни до проекту Угоди, що не
мають принципового значення. На
виконання законодавчого положення про
узгодження тексту Угоди з органами
місцевого самоврядування, Львівська
обласна рада прийняла рішення № 879 «Про
погодження проекту Угоди про розподіл
вуглеводів, які видобуватимуться у
межах ділянки Олеська між державою
Україна, компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська».

16.09.2014 року на адресу суду надійшли
пояснення від представника третьої
особи - Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України. Проти
заявленого позову заперечив, оскільки
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між оскаржуваними діями відповідачів
та порушенням права позивача, зокрема,
на безпечне довкілля.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Надра
Олеська» через канцелярію суду надала
пояснення з приводу необґрунтованості
позовних вимог. Просила у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Заслухавши доводи позивача,
заперечення представників відповідача
та третіх осіб, перевіривши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно з Розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 10.05.2012 року № 269-р
«Про визначення переможця конкурсу на
укладення угоди про розподіл
вуглеводів, які видобуватимуться у
межах ділянки Олеська» визначено
переможця - компанію «Шеврон Юкрейн
Б.В.» (Нідерланди) - дочірньої компанії
«Шеврон Корпорейшн» (США).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про угоди про розподіл продукції» для
вирішення питань з організації
укладення та виконання угод про
розподіл продукції Кабінет Міністрів
України утворює постійно діючу
міжвідомчу комісію (далі - Міжвідомча
комісія) у складі представників
державних органів, органів місцевого
самоврядування, народних депутатів
України.

Проект угоди про розподіл продукції
розробляється протягом трьох місяців з
дня офіційного опублікування
результатів конкурсу та реєструється
робочим органом Міжвідомчої комісії.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
«Про угоди про розподіл продукції»
проекти угод про розподіл продукції
підлягають обов'язковій державній
експертизі з фінансових, правових,
природоохоронних та інших питань
відповідно до законодавства.

Міжвідомча комісія не пізніше трьох
місяців з дня реєстрації проекту угоди
про розподіл продукції надає інвестору
висновки, зауваження, результати
проведених експертиз або нову редакцію
угоди, на підставі чого інвестор
повинен доопрацювати проект угоди чи
підготувати свої висновки, зауваження
до нового проекту угоди (ч.3 ст.11 Закону
України «Про угоди про розподіл
продукції»).

21.10.2013 року Міжвідомчою комісією
прийнято рішення про схвалення проекту
Угоди та вирішено внести його на
розгляд Уряду. Вивчивши проект
вказаної угоди, Кабінет Міністрів
України не знайшов підстав для
висновку про можливе погіршення
екологічної ситуації в регіоні, де
розташована ділянка Олеська.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України
«Про угоди про розподіл продукції»,
проект угоди про розподіл продукції
має бути узгоджений з органом
місцевого самоврядування, на території
якого розташована ділянка надр, що
відповідно до угоди передається в
користування.

Згідно з п.10 Умов конкурсу на укладення
угоди про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1297 від
30.11.2011 року, ділянка Олеська, щодо якої
оголошується конкурс (далі - ділянка),
розташована в межах Львівської та
Івано-Франківської областей.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», обласні та районні ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Крім того, відповідно до 2 ст.43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», районні і обласні ради можуть
розглядати і вирішувати на пленарних
засіданнях й інші питання, віднесені до
їх відання цим та іншими законами.

17.09.2013 року затверджено внести до
порядку денного XXVI чергової сесії
Львівської обласної ради VI скликання
питання «Про погодження проекту Угоди
про розподіл вуглеводів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Олеська між державою Україна,
компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська».

У зв'язку із чим, 03.10.2013 року на
пленарному засіданні XXVI сесії
Львівської обласної ради VI скликання
ІІ пленарного засідання погоджено та
прийнято проект рішення в цілому «Про
погодження проекту Угоди про розподіл
вуглеводів, які видобуватимуться у
межах ділянки Олеська між державою
Україна, компанією «Шеврон Юкрейн Б.В.»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра Олеська».

Щодо тверджень позивача про порушення
ст.11 Закону України «Про угоди про
розподіл продукції» суд зазначає
наступне.

Вже згаданим положенням ст.11 Закону
України «Про угоди про розподіл
продукції» встановлено, що проекти
угод про розподіл продукції підлягають
обов'язковій державній експертизі з
фінансових, правових, природоохоронних
та інших питань відповідно до
законодавства. Однак жодним законом чи
підзаконним нормативно-правовим актом
не передбачено проведення вказаних
експертиз до моменту узгодження
проекту Угоди з органами місцевого
самоврядування. Суд зазначає, що
наявність результатів вказаних
експертиз є одним із етапів укладення
Угоди.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про екологічну експертизу", екологічна
експертиза в Україні - вид
науково-практичної діяльності
уповноважених державних органів,
еколого-експертних формувань та
об'єднань громадян, що ґрунтується на
міжгалузевому екологічному
дослідженні, аналізі та оцінці
передпроектних, проектних та інших
матеріалів чи об'єктів, реалізація і
дія яких може негативно впливати або
впливає на стан навколишнього
природного середовища, і спрямована на
підготовку висновків про
відповідність запланованої чи
здійснюваної діяльності нормам і
вимогам законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
раціональне використання і
відтворення природних ресурсів,
забезпечення екологічної безпеки.

Об'єктами екологічної експертизи є
проекти законодавчих та інших
нормативно-правових актів,
документація по впровадженню нової
техніки, технологій, матеріалів,
речовин, продукції, генетично
модифікованих організмів, реалізація
яких може призвести до порушення
екологічних нормативів, негативного
впливу на стан навколишнього
природного середовища.

В матеріалах справи міститься копія
еколого-експертної оцінки проекту
Угоди Державної екологічної академії
післядипломної освіти та управління
від 08 серпня 2013 року, з якої вбачається,
що за результатами аналітичного
опрацювання матеріалів проекту Угоди,
у тому числі положень щодо охорони
навколишнього природного середовища, а
також проведення на їх підставі
порівняльного аналізу та оцінок
ступеня екологічної безпеки,
достатності і ефективності
екологічних обґрунтувань, запланована
діяльність відповідає вимогам чинного
природоохоронного законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, раціонального
використання та відтворення природних
ресурсів, забезпечення екологічної
безпеки.

У матеріалах справи також наявна копія
висновку № 95 державної екологічної
експертизи проекту Угоди, відповідно
до якого Міністерство екології та
природних ресурсів України вважає за
можливе визнати достатність
екологічних обґрунтувань та надати їм
позитивну оцінку за умови дотримання
вимог природоохоронного
законодавства.

Системно проаналізувавши норми
чинного законодавства, суд приходить
до переконання, що Закону України «Про
угоди про розподіл продукції» не
містить часових рамок проведення
відповідних експертиз проектів угод
про розподіл продукції. Наведене дає
підстави для висновку, про те, що не
отримання результатів державних
експертиз не виключає погодження
проекту такої угоди.

Щодо недоведеності порушеного права
позивача, суд зазначає наступне.

Право на судовий захист передбачає не
лише ухвалення правосудного судового
рішення, яким суд поновлює чи в інший
спосіб надає захист порушеним правам,
свободам чи інтересам особи, а й
реальне виконання цього рішення.

Право на судовий захист має лише та
особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тобто, для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд повинен встановити,
що особа дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем.

З системного аналізу нормативних
положень ч.1 ст.6, ч.2 ст.2 та ч.1 ст.11 КАС
України, встановлено, що суд захищає
виключно порушені (фактично порушені
на момент звернення з відповідним
позовом до суду) права позивача.

Таким чином, не можуть бути захищені у
судовому порядку позовні вимоги щодо
захисту права, яке, на думку позивача,
теоретично може бути порушено у
майбутньому, оскільки, на момент
розгляду позовних вимог суду
достеменно не відомо чи буде таке право
порушене взагалі. Отже, звернення до
суду обумовлено наявністю вже
порушених прав, свобод чи інтересів, на
захист яких звертається позивач. Тому
позовні вимоги про захист ще
непорушеного права у майбутньому є
безпідставними, оскільки КАС України
не надано позивачу права вимагати
захисту своїх прав, свобод та інтересів
в перспективі.

Недоведеність порушеного
суб'єктивного права позивача виключає
можливість задоволення його
матеріально-правових вимог як таких.

Даний висновок суду кореспондує нормі
ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства, відповідно до якої
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до норми ч.1 ст.6 КАС
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Частиною 1 ст. 70 КАС України визначено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 72 КАС України встановлено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом взято до уваги постанову
окружного адміністративного суду
м.Києва від 19.12.2013 року у справі №
826/15425/13-а за позовом ОСОБА_8 до Кабінету
Міністрів України, Міністерства
екології та природних ресурсів
України, треті особи: Івано-Франківська
обласна рада, Львівська обласна рада,
ОСОБА_9 (уповноважена особа громадської
організації «Невідворотність
покарання»), Державна служба геології
та надр України, Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України та товариство з обмеженою
відповідальністю "Надра Олеська", про
визнання неправомірною бездіяльності
відповідачів в частині та зобов'язання
відповідача-1 вчинити певні дії.
Вказаною постановою суду позивачу
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з підстав недоведеності факту
загрози та можливості порушення її
прав та інтересів у разі Укладення
Угоди. Судом встановлено, що робота над
розробкою проекту Угоди не може
спричинити негативні наслідки для
навколишнього природного середовища.
Такі наслідки можуть настати тільки у
результаті неправомірних діянь у сфері
природокористування.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
передчасність позовних вимог позивача.

За наведених обставин, суд вважає
позовні вимоги безпідставними та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України,
судові витрати позивачеві, якому
відмовлено у позові, не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
19.11.2014 року.

Головуюча - суддя
Мричко Н.І.

Суддя
Сидор Н.Т.

Суддя
Потабенко
В.А.