Справа № 146/1895/14-а
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1895/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"29" грудня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді

Скаковської І.В.,

за участю секретаря

Лазник І.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт Томашпіль
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до посадової особи - інспектора
СОДР ВДАІ м. Вінниця ст. лейтенанта
міліції Самуся Анатолія Петровича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до посадової особи -
інспектора СОДР ВДАІ м. Вінниця ст.
лейтенанта міліції Самуся Анатолія
Петровича про скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, мотивуючи свої вимоги
тим, що 28 листопада 2014 року близько 16.40
год., керуючи автомобілем Opel Astra,
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
вул. Келецька, був зупинений
працівником ДАІ.

Зупинившись, позивач попросив
працівника ДАІ пояснити причину
зупинення. На що останній відповів, що
ОСОБА_1 здійснив переїзд перехрестя
вул. Келецької з проспектом
Космонавтів на червоний сигнал
світлофора.

Позивач зазначив, що вищезгаданий факт
не відповідав дійсності, оскільки він
здійснював рух при виїзді з даного
перехрестя на зелений миготливий
сигнал світлофору, а згідно пункту 8.7.3.
ПДР України зелений миготливий сигнал
світлофору дозволяє рух, але інформує
про те, що незабаром буде ввімкнено
сигнал, який забороняє рух.

ОСОБА_1 пояснив, що інспектори ДАІ
здійснювали на нього тиск, погрожуючи
виписати протокол на велику суму
штрафу. Однак, після 10 хв. дискусій від
моменту зупинки, інспектор ДАІ віддав
позивачу його документи на право
керування автомобілем та техпаспорт,
склавши при цьому протокол.

У протоколі позивач вказав свою
незгоду з правопорушенням та прохання
розгляду справи направити по місцю
проживання.

Написавши пояснення у протоколі,
ОСОБА_1 отримав від інспекторів відмову
на підпис протоколу свідком ОСОБА_3,
який у вказаний час очікував зустрічі
на перехресті та бачив як транспортний
засіб Opel Astra, державний номер НОМЕР_1,
здійснив виїзд з даного перехрестя на
зелений сигнал світлофору.

5 грудня 2014 року позивач отримав поштою
лист, у якому була постанова про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 55954, у якій зазначено про скоєння
ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 122 КУпАП (тобто проїзд на
червоний сигнал світлофора).

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає, що постановою № 17199 від 28
листопада 2014 року на нього
неправомірно накладено
адміністративне стягнення та
вищезгадана постанова є незаконною.

29 грудня 2014 року до Томашпільського
районного суду Вінницької області
відповідачем у справі інспектором СОДР
ВДАІ м. Вінниці ст. лейтенантом міліції
Самусем А.П. було подано заперечення на
позовну заяву ОСОБА_1, у якому Самусь
А.П. позов не визнає та вважає його
незаконним та необґрунтованим.

Заперечення мотивував тим, що 28
листопада 2014 року близько 16.40 год. він
спільно із інспектором ВДАІ м. Вінниці
Павленком В.Д. ніс службу по нагляду за
безпекою дорожнього руху в м. Вінниця
по вул. Келецька в районі перехрестя з
просп.. Космонавтів. У цей час позивач,
керуючи автомобілем марки Opel Astra,
державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Келецька зі сторони
просп. Юності в напрямку вул. 600 річчя на
перехресті з просп. Космонавтів скоїв
порушення вимог пункту 16.8 ПДР України
(водій, який виїхав на перехрестя
проїзних частин згідно із сигналом
світлофора, що дозволяє рух, повинен
виїхати у наміченому напрямку
незалежно від сигналів світлофора на
виїзді. Проте, якщо на перехрестях
перед світлофорами на шляху водія є
дорожня розмітка 1.12(стоп лінія) або
дорожній знак 5.62, він повинен
керуватися сигналами кожного
світлофора), а саме здійснив рух на
заборонений (червоний) сигнал
світлофора, який встановлений при
виїзді з даного перехрестя разом з
дорожним знаком 5.62 ««Місце зупинки»» (в
момент подання дозволяючого сигналу
світлофора для руху пішоходів через
вул. Келецька на світлофорі, що
влаштований при виїзді перехрестя
перед пішохідним переходом вмикається
забороняючи (червоний) сигнал), а за
скоєне позивачем порушення ПДР
передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122
КУпАП.

Також у запереченні вказано, що після
зупинки вищезгаданого транспортного
засобу, Самусь А.П. у встановленому
законом порядку склав протокол серії
АП1 № 652679 про адміністративне
правопорушення, після чого ним
відносно позивача була винесена
постанова по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 559543 від 28 листопада 2014 року, якою
на позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак подав до суду заяву, в
якій просить справу слухати у його
відсутність, позовні вимоги підтримує,
просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач
інспектор СОДР ВДАІ м. Вінниця ст.
лейтенант міліції Самусь А.П. не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
повідомлявся про слухання справи
завчасно та належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28 листопада 2014
року інспектором СОДР ВДАІ м. Вінниця
ст. лейтенантом міліції Самусем А.П. на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АП1 № 652679 від 28.11.14 року було винесено
постанову серії ПС1 № 55954 про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 Вказаною постановою
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в
розмірі 425 грн. Дані обставини
підтверджуються даним протоколом та
постановою (а.с.6,7).

Так, згідно п. 16.8 Правил Дорожнього руху
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1306 від
10.10.2001 року № 1306, водій, який виїхав на
перехрещення проїзних частин згідно із
сигналом світлофора, що дозволяє рух,
повинен виїхати у наміченому напрямку
незалежно від сигналів світлофора на
виїзді. Проте, якщо на перехрестях
перед світлофорами на шляху руху водія
є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або
дорожній знак 5.62, він повинен
керуватися сигналами кожного
світлофора.

Відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення
передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої
порушення водіями транспортних
засобів правил проїзду перехресть,
зупинок транспортних засобів
загального користування, проїзд на
заборонний сигнал світлофора або жест
регулювальника, ненадання переваги в
русі маршрутним транспортним засобам,
порушення правил обгону і зустрічного
роз'їзду, безпечної дистанції або
інтервалу, розташування транспортних
засобів на проїзній частині, порушення
правил руху автомагістралями,
користування зовнішніми
освітлювальними приладами або
попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно частини 2 статті 254 КпАП України
протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 284 КпАП
України у випадках, передбачених
статтею 258 КпАП України, копія
постанови уповноваженій особи у справі
про адміністративне правопорушення
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 285 КпАП
України у випадках, передбачених
статтею 258 КпАП України, копія
постанови уповноваженої особи у справі
про адміністративне правопорушення
вручається особі, щодо якої її
винесено, на місті вчинення
правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції
України, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова) особа
встановлює наявність чи відсутність
адміністативного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються, зокрема, протоколом
про адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 23 грудня 2005
року № 14 ««Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті»» зміст постанови повинен
відповідати вимогам, встановленим
статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема,
необхідно зазначити докази, на яких
базується висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення.

Проте, відповідачем, не з'ясовано всіх
обставин відповідно до вимог ст. 280
КУпАП, не надано суду доказів та не
зазначено обставин, які підтверджують
наявність складу правопорушення та
спростовують пояснення позивача, і які
б дозволили вказати на достовірність
здійснення руху на заборонений
(червоний) сигнал світлофора. А тому
спростувати пояснення позивача немає
можливості, і будь-які сумніви з
приводу наявності вини водія
транспортного засобу трактуються на
користь водія, оскільки наявні у справі
докази, зокрема, постанова та протокол
не дають суду підстав зробити висновок
про те, що позивачем вчинено
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень мав би, використовуючи
свої повноваження, зібрати докази, які
підтверджували наявність складу
правопорушення та спростувати
свідчення позивача, тобто не тільки
зафіксувати його шляхом складання
протоколу. Проте, такі докази відсутні.
Відповідачем не було вжито таких
заходів, хоча об'єктивно останнній мав
таку можливість з урахуванням місця та
часу даної події.

Крім того, частиною першою ст. 293 КУпАП
передбачено, що орган (посадова особа)
при розгляді скарги або подання
прокурора на постанову в справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови
та приймає одне з таких рішень: 1)
залишає постанову без зміни, а скаргу
або протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає
за необхідне закрити провадження у
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за вчинення ним правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв'язку
з відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Також, частиною першою статті 87,
частиною першою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню з Державного
бюджету України у якості відшкодування
судових витрат, грошові кошти у розмірі
73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 2, 251, 14-1, 254, 258, 283, 255,
289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, ч. 4
ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, Постановою
Пленуму Верховного суду України від 23
грудня 2005 року № 14 ««Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті»», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
посадової особи - інспектора СОДР ВДАІ
м. Вінниця ст. лейтенанта міліції
Самуся Анатолія Петровича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,
задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 55954 від 28
листопада 2014 року, винесену
інспектором СОДР ВДАІ м. Вінниця ст.
лейтенантом міліції Самусем Анатолієм
Петровичем в справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 про накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу у розмірі 425 грн., скасувати.

Провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити у
зв'язку із відсутністю в його діях
складу правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Скаковська