Справа № 161/15810/13-а (2а/161/10/14)
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 грудня 2014 року м.
Київ В/800/5827/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Бутенко В.І. , Ліпський Д.В. ,
Олексієнко М.М. , Рецебуринський Ю.Й. ,
перевіривши заяву Луцького міського
голови Романюка Миколи Ярославовича
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30.10.2014р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Луцького міського голови
Романюка Миколи Ярославовича, третя
особа - Управління освіти Луцької
міської ради, начальник Управління
освіти Луцької міської ради Гребенюк
Олег Володимирович, про поновлення на
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Луцький міський голова Романюк
М.Я. звернувся до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30.10.2014р., постановленої у
справі за позовом ОСОБА_3 до Луцького
міського голови Романюка М.Я., третя
особа - Управління освіти Луцької
міської ради, начальник Управління
освіти Луцької міської ради Гребенюк
О.В., про поновлення на посаді,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ст.239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.239-2 та ст.240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з положеннями ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною
судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального
чи процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Як вбачається із заяви
відповідача та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
30.10.2014р., про перегляд якої подана заява,
суд касаційної інстанції залишив без
змін постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2014р., якою визнано протиправним
та скасовано розпорядження Луцького
міського голови від 12.08.2013р. №1368-рб «Про
звільнення ОСОБА_3», поновлено ОСОБА_3
на посаді заступника начальника
управління освіти Луцької міської ради
з 12.08.2013р., стягнуто з Управління освіти
Луцької міської ради на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 13.08.2013р. по 14.07.2014р.

Вищий адміністративний суд
України виходив з того, що відсутні
правові підстави для звільнення
позивача відповідно до п.2 ст.40 КЗпП
України, оскільки висновок
атестаційної комісії про
недостатність у позивача кваліфікації,
необхідної для належного виконання
обов'язків заступника начальника
відділу управління освіти Луцької
міської ради, та, як наслідок, його
невідповідність займаній посаді,
складений без належної оцінки
результатів роботи позивача, ділових
та професійних якостей, що виявив
працівник при виконанні службових
обов'язків, визначених у його посадовій
інструкції для визначення дійсного
фахового рівня та кваліфікації особи.
Крім того, атестаційна комісія при
проведенні атестації позивача не
врахувала, що вона має дві вищі освіти,
навчається у аспірантурі, трудовий
стаж становить 27 років, із яких 7 років
на посаді заступника начальника
управління освіти.

В заяві про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
30.10.2014р. відповідач порушує питання про
скасування зазначеної ухвали,
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме п.2 ст.40 КЗпП
України та ч.ч. 20-23 Типового положення
про проведення атестації посадових
осіб місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2001р. № 1440, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Заявником на підтвердження
наведених у заяві доводів надано
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 20.12.2011р., якою залишено без
змін рішення судів попередніх
інстанцій про відмову у задоволенні
позовних вимог. Вирішуючи спір, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
відсутність попередження про
звільнення у випадку невідповідності
працівника займаній посаді, не є
підставою для задоволення вимог про
скасування розпорядження та
поновлення позивача на роботі,
оскільки відсутність такого
попередження не впливає на самі
підстави, законність та
обґрунтованість розпорядження про
його звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України.
При цьому суд касаційної інстанції
зазначив, що рішення атестаційної
комісії від 29.04.2009р. ніким не скасовано,
а отже є діючим, що в свою чергу
виключає можливість прийняття до уваги
посилань позивача на неправомірність
висновків вказаної атестаційної
комісії та його відповідність займаній
посаді.

Неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може мати місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
тотожних предмета спору, підстав
позову та за аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) протилежних висновків
щодо заявлених позовних вимог.

У зазначених справах судами
встановлені різні фактичні обставини,
через що колегія суддів приходить до
висновку про відсутність факту
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_3 до Луцького
міського голови Романюка Миколи
Ярославовича, третя особа - Управління
освіти Луцької міської ради, начальник
Управління освіти Луцької міської ради
Гребенюк Олег Володимирович, про
поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Копію даної ухвали, а також заяву з
доданими до неї матеріалами повернути
Луцькому міському голові Романюку
Миколі Ярославовичу .

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Бутенко В.І.

Ліпський Д.В.

Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.