Справа № 826/17208/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райтон" до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
06 листопада 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Райтон» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по текст у- відповідач) в якому просить
суд визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від 14
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 листопада 2014
року відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 24
листопада 2014 року.
У судовому засіданні 05 листопада 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті
122 та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що на
підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
на підставі направлення від 09 липня 2014
року № 1995/15-02 та наказу від 09 липня 2014
року № 1723 проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ТОВ
«Райтон» від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду за
березень 2014 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 29 липня 2014
року № 1125/1-26-50-15-02-38889027.
Як наслідок проведеної перевірки
встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2,
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України, а саме завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредит за березень 2014 року на суму 235
В акті зазначено, що за наслідком
перевірки не підтверджено від'ємне
значення різниці між сумо податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, відображене у рядку 19
податкової декларації, що складає 235
907,00 грн. При цьому, контролюючим
органом встановлено завищення
податкового кредиту по
взаємовідносинам із ТОВ «Морська
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 14 серпня 2014 року №
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Райтон» зменшено
розмір від'ємного значення податку на
додану вартість на суму 235907,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Морська перлина».

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 29 липня 2014 року №
1125/1-26-50-15-02-38889027.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Морська перлина»
обставини використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності позивача, встановити
спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Судом встановлено, що між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Райтон» (Покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Морська перлина»
(Постачальник) укладено Договори
поставки від 03 березня 2014 року № 1 та
від 10 березня 2014 року, за умовами якого
Постачальник продає Покупцю рибні
консерви в асортименті. Кількість,
асортимент та ціна товару визначаються
в видаткових накладних, рахунках
фактур або специфікаціях на товар.

Розділом 2 Договору визначено, що
поставка товару здійснюється за згодою
сторін у відповідності до правил
«Інкотермс». Постачальник разом з
товаром зобов'язаний передати
товаро-супровідні документи та
сертифікати якості на товар.

Згідно видаткових накладних за
березень 2014 року позивачем придбано
рибні консерви за асортиментом.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Морська перлина»
виписано на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Райтон»
податкові накладні від 10 березня
2014 року №№ 10, 9, 6, 7, 8, 11, 12 та від 11
березня 2014 року №№ 15, 16, від 12 березня
2014 року №№ 19, 17, 18, 20, 21, 22, 23, 25, від 13
березня 2014 року №№ 28, 27, від
14 березня 2014 року №№ 32, 33, від 15 березня
2014 року №№ 37, 36, від 17 березня 2014 року
№№ 41, 40, 42, від 18 березня 2014 року №№ 45, 46
на загальну суму 1415444,40 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

Дослідивши надані позивачем
первинні документи по
взаємовідносинам із ТОВ
«Морська перлина», суд зазначає, що
надані документи в сукупності не
підтверджують реальності зазначених у
договорах господарських
взаємовідносин.

Зокрема, матеріали справи не місять
інформації про проведення
взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ
«Морська перлина».

Також, відсутні товарно-транспортні
накладні на підтвердження
відвантаження товару (рибні консерви)
на складські приміщення позивача,
докази оприбуткування зазначеного
товару на складі ТОВ «Райтон».

Відповідно до умов договорів поставок
від 03 березня 2014 року № 1 та від 10
березня 2014 року, Постачальник разом з
товаром зобов'язаний передати
товаро-супровідні документи та
сертифікати якості на товар, разом з
тим, позивачем не надано ані копії
товаро-супровідних документів ані
сертифікатів якості.

Наявні у матеріалах справи податкові
накладні не містять інформації про
посаду, прізвище та ініціали особи, яка
їх підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

Також, позивачем не надано документів
на підтвердження факту придбання
товарів з метою та в цілях
господарської діяльності. Докази на
підтвердження подальшої реалізації
придбаного товару або використання у
власній господарській діяльності
матеріали справи не містять. Навіть
враховуючи дійсне придбання послуг у
ТОВ «Морська перлина» не можливо
встановити мету та подальше його
використання.

Відповідно до частини 2 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, якщо
визнає обґрунтованим ненадання їх до
суду першої інстанції або
необґрунтованим відхилення їх судом
першої інстанції. Суд апеляційної
інстанції може дослідити також докази,
які досліджувалися судом першої
інстанції з порушенням вимог цього
Кодексу.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 листопада 2014
року витребувано перелік первинних
документів на підтвердження
господарських операцій по всьому
ланцюгу постачання, проте докази на
підтвердження використання у власній
господарській діяльності придбаних
послуг не надано.

Також, судом надавався час позивачу для
приєднання до матеріалів справи
доказів на підтвердження подальшого
використання у власній господарській
діяльності придбаного товару, проте у
встановлений строк докази не надані
позивачем.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

Таким чином, суд зазначає, що матеріали
справи не місять доказів на
підтвердження реальності
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Морська
перлина», а надані документи не
підтверджують придбання товарів та їх
використання у власній господарській
діяльності. При цьому, суд наголошує,
що не підтверджено економічну
доцільність взаємовідносин позивача
та ТОВ «Морська перлина».

Відхиляються посилання позивача на
порушення порядку проведення
перевірки та на протиправність дій
перевіряючих, оскільки саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України викладеної в
постанові від 24.12.2010 у справі за позовом
ТОВ "Foods and Goods L.T.D." до Державної
податкової інспекції у Калінінському
районі міста Донецька, третя особа -
Державна податкова адміністрація в
Донецькій області, про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, платник податків,
який вважає порушеним порядок та
підстави призначення податкової
перевірки щодо нього, має захищати свої
права шляхом не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до проведення
перевірки відбувся, в подальшому
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Вищий адміністративний суд України в
постанові № К/800/29102/13 від 19.12.2013
зазначив, що позови платників податків,
спрямовані на оскарження рішень (у тому
числі наказів про призначення
перевірки), дій або бездіяльності
контролюючих органів щодо призначення
та/або проведення перевірок можуть
бути задоволені лише в тому разі, якщо
до моменту винесення судового рішення
не відбулося допуску посадових осіб
контролюючого органу до спірної
перевірки. В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

В даному випадку перевірка проведена,
за наслідком якої складено акт
перевірки та винесено податкового
повідомлення - рішення, яке є предметом
оскарження в даному провадженні,
доказом протиправності якої є докази
факту здійснення (реальність)
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Морська перлина» обставини
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Проте, позивачем вищезазначених
доказів, достатніх для підтвердження
господарських відносин суду не надано.

Також, необґрунтованими є доводи
позивача про невідповідність форми
податкового повідомлення - рішення,
оскільки такі доводи не спростовують
висновків податкового органу про не
підтвердження від'ємного значення
різниці між сумо податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, відображене у рядку 19
податкової декларації, що складає 235
907,00 грн., а можливі порушення форми
рішення не спричиняють наслідків його
скасування, тим більше таких порушень
судом не встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи
наведені норми чинного законодавства
та наявні в матеріалах справи докази,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого орган про порушення
пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райтон» не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
4718,14 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 471,81 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 4246,33 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райтон» відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Райтон»
() на користь Державного
бюджету України (отримувач коштів -
УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код
38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку 820019, р/р 4007, код
класифікації 22030001) судовий збір у
розмірі 4246,33 грн. (чотири тисячі двісті
сорок шість гривень тридцять три
копійки).

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник