Справа № 761/27495/14-а
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/617/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді: Юзькової О.Л.

при секретарі:
Звонцовій О.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Києві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про скасування
постанови про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом та просить
суд скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Семко Б.О. від 27.03.2013 р.
про відмову у відкритті виконавчого
провадження; зобов'язати державного
виконавця прийняти до провадження
виконавчий документ та відкрити
виконавче провадження; визначити
спосіб, строк та порядок виконання
судового рішення, яким визнано
неправомірною бездіяльність Ради
суддів України щодо ненадання
відповіді на скаргу позивача від 27.09.2004
року, направлену Верховним Судом до
Ради суддів України 04.11.2004 року та
зобов'язано Раду суддів України надати
позивачу обґрунтовану відповідь. Свої
вимоги мотивує тим, що Печерським
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист на примусове виконання
виконавчого листа № 2-а-324/10 виданого
20.04.2012 року про визнання неправомірною
бездіяльність Ради суддів України щодо
ненадання відповіді на скаргу від
27.09.2004 року та зобов'язання надати таку
відповідь. Постановою від 27.03.2013 р.
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
передчасно відмовив у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
докуменом, оскільки визнав, що він не
має можливості виконати рішення суду у
зв'язку із тим, що законом на нього не
покладається виконання рішень, які
стосуються зобов'язань Ради суддів
України, оскільки така Рада не є
органом державної влади. Дії
відповідача не відповідають вимогам
Закону України «про виконавче
провадження». За таких обставин
позивач і звернувся до суду з дани
позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги, просив задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, просив розгянути
справу за його відсутності та
відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали спраи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню
частково. Виходячи з наступного.

Положеннями ст. 181 КАС України
передбачено, що Учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

20.04.2013 р. на примусове виконання
постанови Перерського районного суду
м. Києва видано виконавчий лист №
2-а-324/10 про визнання неправомірнною
бездіяльності Ради суддів України щодо
ненадання відповіді ОСОБА_1 на його
скаргу від 27.09.2004, направлену Раді
суддів України 04.11.2004, та зобов'язання
Ради суддів України надати ОСОБА_1
обгрунтовану відповідь на цю скаргу.

27.03.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Семко Б.О. винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) відповідно до положень п. 8 ч.
1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому державним виконавцем
зазначено, що Рада суддів України не є
юридичною або фізичною ососбою і не є
органом державної влади.

Як зазначає позивач, не відкриваючи
виконавче провадженя державний
виконавец позбавлений модливості
зробити висновок про неможливість
виконати судове рішення, а отже відмова
у відкритті прровадження є
передчасною.

Державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі, якщо наявні передбачені законом
обставини, що виключають здійснення
виконавчого провадження, згідно до п. 8
ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно до преамбули Закону України
«Про виконавче провадження» цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Приписами ж ст. 129 Конституції України
однією із основних засад судочинства є
обов'язковість рішення суду.

Зважаючи на те, що державним виконавцем
до відкриття виконавчого провадження
зроблено висновок про неможливість
виконання судового рішення, суд
погоджується з твердженням позивача,
що такий висновок є передчасним і
вважає за можливе задовольнити позов в
частині визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

За наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), відповідно
до ч. 1 ст.263 КАС України, державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зваюючи на те, що на день розгляду
справи відсутні підстави вважати, що
наявні обставини, які ускладнюють
виконання судового рішення, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову в частині визначення способу,
строк та порядок виконання судового
рішення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 129
Конституції України, ст. 181 КАС України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України протиправними.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Семко О.Б. від 27.03.2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України прийняти до провадження
та відкрити виконавче провадження по
виконавчому листу № 2-а-324/10 виданого
20.04.2012 року Печерським районним судом м.
Києва.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

На постанову суду може бути подано
апеляційну скаргу до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Києва.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в разі
пропущення вищезазначених строків, або
якщо її не скасовано після розгляду
справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя