Справа № 2а/0270/4313/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/71530/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши відповідно до
пункту 2 частини 1 статті 222 КАС України
в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до комунального підприємства
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою комунального підприємства
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від1 листопада
2012 року,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаним позовом, у якому
просила:

визнати протиправним та скасувати
рішення КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» № 201 від
07.09.2012 про відмову у реєстрації права
власності на 1/3 частку житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1;

зобов'язати КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» здійснити
за нею реєстрацію права власності на 1/3
частку житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення КП
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» № 201 від 07.09.2012.
Зобов'язано КП«Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» провести
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на 1/3 частку житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У касаційній скарзі КП «Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що рішенням Ленінського
районного суду міста Вінниці від
28 березня 2012 року, яке набрало
законної сили 3 квітня 2012 року, за
ОСОБА_4 у порядку спадкування за
законом визнано право власності на 1/3
частку житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» № 201 від
07.09.2012 ОСОБА_4 відмовлено у проведенні
державної реєстрації права власності
на вказаний об'єкт. Така відмова
обґрунтована тим, що відповідно до
пункту 3.5.9 чинного на час спірних
правовідносин Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 (далі - Тимчасове положення),
реєстратор БТІ відмовляє у проведенні
державної реєстрації прав, зокрема,
якщо визначення юридичної долі об'єкта
відбулося без отримання витягу з
Реєстру прав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

У пункті 1.2 Тимчасового положення
визначено поняття державної
реєстрації прав - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, а також права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва шляхом внесення
відповідного запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 для
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно власник (власники),
інший правонабувач (правонабувачі) або
уповноважена ним (ними) особа подає
реєстратору БТІ заяву про державну
реєстрацію прав за формою, визначеною у
додатку 1.

До заяви про державну реєстрацію прав
додаються правовстановлювальні
документи (додаток 2), їх нотаріально
засвідчені копії, документи, що
підтверджують оплату за проведення
державної реєстрації прав та видачу
витягу про державну реєстрацію прав, а
також інші документи, визначені
Положенням.

Так, згідно з додатком 2 рішення суду
про визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна є
правовтановлювальним документом.

Також у пункті 5 частини 1 статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відмовляючи ОСОБА_4 спірним рішенням №
201 від 07.09.2012 у здійсненні державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна, КП «Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації»
виходило з вимог пункту 3.5.9 Тимчасового
положення, згідно з яким відчуження або
інше визначення юридичної долі об'єкта,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації, у випадках, встановлених
нормативно-правовими актами, відбулося
без отримання витягу з Реєстру прав або
строк його дії закінчився.

Проте, як правильно зазначено судами
попередніх інстанцій, наявність витягу
з Реєстру прав є обов'язковою лише у
випадках, встановлених
нормативно-правовими актами.

Оскільки нормативно-правовими актами
не встановлена необхідність отримання
вказаного витягу при визнанні права
власності на об'єкт нерухомого майна в
порядку спадкування на підставі
рішення суду, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
безпідставність мотивів відмови у
рішенні КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» № 201 від
07.09.2012, а відтак про наявність підстав
для його скасування.

Що стосується решти позовних вимог про
зобов'язання КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» здійснити
за позивачем реєстрацію права
власності на 1/3 частку житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що судами попередніх
інстанцій невірно обрано спосіб
захисту порушеного права позивача.

У відповідності до пункту 3.1
Тимчасового положення державна
реєстрація прав проводиться
реєстраторами бюро технічної
інвентаризації у межах визначених
адміністративно-територіальних
одиниць, обслуговування на території
яких здійснюється БТІ, створеними до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень " та інших
законодавчих актів України" та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Таким чином, реєстрація прав власності
на нерухоме майно належала до
виключної компетенції бюро технічної
інвентаризації.

Отже, всі дії щодо реєстрації права
власності на нерухоме майно, починаючи
з прийняття рішення про реєстрацію
права власності, безпосередньо
здійснення реєстрації права власності,
здійснювались БТІ як суб'єктом владних
повноважень.

Згідно з Рекомендаціями Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на
316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Повноваження суду при вирішенні
адміністративної справи визначені
статтею 162 КАС України. Відповідно до
пункту 2 частини 1 цієї статті у разі
задоволення адміністративного позову
суд може ухвалити постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії. При цьому, у випадку, коли закон
встановлює повноваження суб'єкта
публічної влади в імперативній формі,
тобто його діяльність чітко визначена
законом, то суд може зобов'язати
відповідача прийняти конкретне
рішення чи вчинити дію. У випадку, коли
ж суб'єкт наділений дискреційними
повноваженнями, то суд може лише
вказати на виявлені порушення,
допущені при прийнятті оскаржуваного
рішення (дій), з урахуванням
встановлених судом обставин.

При здійсненні реєстраційних дій
реєстраційний орган наділений
дискреційними повноваженнями, тому суд
не може зобов'язати відповідача
провести державну реєстрацію права
власності.

На підставі наведеного рішення судів
попередніх інстанцій підлягають зміні
в частині визначення способу захисту
порушеного права позивача.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 223
КАС України суд касаційної інстанції
за наслідками розгляду касаційної
скарги має право змінити судове
рішення суду першої інстанції,
скасувавши судове рішення суду
апеляційної інстанції.

За змістом статті 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 225, 230, 231 КАС
України, суд,-

постановив:

Касаційну скаргу КП «Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації» -
задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2012
року - змінити в частині позовних вимог
про зобов'язання КП «Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації»
здійснити за ОСОБА_4 реєстрацію права
власності на 1/3 частку житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, скасувавши у цій частині
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року.

Абзац третій резолютивної частини
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2012
року викласти у наступній редакції:

«Зобов'язати КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» вирішити
питання про здійснення за ОСОБА_4
реєстрації права власності на 1/3 частку
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1».

В решті постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 1
жовтня 2012 року і ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: