Справа № 826/17582/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2014 року 08:30
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
за участю секретаря судового засідання
Дмитриєвій В.В. розглянувши у
письмовому проваджені адміністративну
справу
за позовомПублічного акціонерного
товариства «Піонтекс»до1. Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
Валентини Русланівни 2. Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києвіпровизнати протиправними та
скасувати рішення ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Піонтекс» (надалі - Позивач/ПАТ
«Піонтекс») до Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Тамаєвої Валентини Русланвни
(надалі - Відповідач-1/Державний
реєстратор Тамаєва В.Р.) та
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві (надалі -
Відповідач-2/РС ГУЮ у м. Києві), в якому
просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати
рішення Відповідача-1 від 24.09.2014 р.
№16030740, про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

2. Зобов'язати Відповідача-2 провести
державну реєстрацію права власності на
частину майнового комплексу,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Марка Вовчка, буд.12/14, що належить на
праві приватної власності ПАТ
«Піонтекс».

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17.11.2014 р. було відкрито
провадження в адміністративній справі
та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився Позивач,
який позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити з огляду на обставини
зазначені в адміністративному позові,
так як Відповідачем-1 при прийнятті
оскаржуваного рішення було порушено
вимоги Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (надалі - Закон
№1952). Також зазначає що свідоцтво на
право власності № АВК №010000490, було
втрачено, таким чином нотаріально
посвідчена копія даного свідоцтва є
достатньою для прийняття рішення про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Представник Відповідача-1 в судове
засідання не з'явився, хоча про дату час
та місце судового засідання був
повідомлений в порядку та строки
передбачені Кодексом
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України).

В судове засідання з'явився
представник Відповідача-2, який проти
позовних вимог заперечив в повному
обсязі просить суд в задоволені
адміністративного позову відмовити, з
огляду на те, що Позивачем не було
надано повного переліку документів
передбаченого Законом №1952 для
реєстрації права власності на частину
майнового комплексу, розташованого за
адресою: м. Київ, вул. Марка Вовчка,
буд.12/14, а отже рішення про відмову є
правомірним та було прийнято
Відповідачем-1 відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

В судовому засіданні 03.12.2014 р. керуючись
ч.6 ст.128 КАС України суд перейшов до
письмового провадження у справі.

Суд розглянувши матеріали справи,
заслухавши позицію представників
сторін, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази які мають значення для
розгляду справи, та вирішення спору по
суті, керуючись власним внутрішнім
переконанням, дійшов висновку про
наступне.

20.08.2014 р. Позивач звернувся до РС ГУЮ у м.
Києві із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо
права власності на єдиний майновий
комплекс, яка була зареєстрована за
№7856038.

Разом із заявою Позивачем було надано
пакет документів, а саме: копію
паспорта представника Позивача -
Мельника P.O.; копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номеру
представнику Позивача - Мельнику P.O.;
копію довіреності на представництво
Мельником P.O. інтересів Позивача; копію
статуту Позивача; нотаріально
засвідчену копію свідоцтва про право
власності АВК №010000490; заяву Позивача до
Департаменту комунальної власності м.
Києва від 25.02.2014 р.; лист Департаменту
комунальної власності м. Києва №062/2/7-1881
від 17.03.2014 р.; інформаційну довідку
Київського міського бюро технічної
інвентерезації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
№6714 від 09.07.2014 р.; газету «Хрещатик»
№67(4467) від 16.05.2014 р.; пояснення Позивача
від 19.08.2014 р.; копію протоколу Загальних
Зборів акціонерів ПАТ «Піонтекс» №18
від 29.04.2011 р.; копію договору
купівлі-продажу від 12.09.2006 р.; копію
договору купівлі-продажу від 25.01.2011 р.

Водночас, за результатами розгляду
поданих Позивачем документів, 24.09.2014 р.
Відповідачем-1 було прийнято рішення
№16030740 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, так як
подані Позивачем документи не
відповідали вимогам законодавства, а
саме: копія свідоцтва про право
власності АВК №010000490 не засвідчена в
установленому порядку органом, що
видав такий документ.

Вважаючи, відмову у реєстрації прав на
нерухоме майно протиправною, Позивач
звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Згідно положень п.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон №1952.

Цей Закон регулює відносини, пов'язані
з державною реєстрацією прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (ч.1 ст.1
Закону №1952). Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав (ч.1 ст.3 Закону №1952).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: податкова застава, предметом якої
є нерухоме майно, та інші обтяження.

Водночас, відносини щодо реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
також регулюється положеннями Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013 р. (надалі - Порядок №868).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.9 Закону №1952
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Так, згідно ч.1 ст.19 Закону №1952 державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Разом з тим, згідно п.2 ч.2 ст.9 Закону №1952
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

При цьому, відповідно п.4 ч.1 ст.24 Закону
№1952 у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, з огляду на вище зазначене,
Відповідач-1 мав право відмовити
Позивачу у державній реєстрації прав
власності на нерухоме майно, якщо
подані документи не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Водночас, суд критично ставить до
позиції Позивача, щодо
необґрунтованості відмови в прийнятті
до уваги Відповідачем-1 нотаріально
посвідченої копії свідоцтва про право
власності АВК №010000490, так як оригінал
даного свідоцтва був втрачений.

Відповідно до п.п.1 п.48 Порядку №868 для
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно,
реєстрація якого проведена до 1 січня
2013 р. відповідно до законодавства, що
діяло на момент його виникнення, у
зв'язку із втратою, пошкодженням чи
зіпсуванням свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією,
державного акта на право приватної
власності на землю, державного акта на
право власності на землю, державного
акта на право власності на земельну
ділянку заявник подає органові
державної реєстрації прав завірену в
установленому порядку органом, що
видавав документ, копію примірника
втраченого, пошкодженого чи
зіпсованого документа.

З огляду на вище зазначене, Позивач,
відповідно до чинного законодавства
був зобов'язаний надати копію
свідоцтва про право власності АВК
№010000490 завірену органом, що видавав
дане свідоцтво.

Так, суд погоджується із позицією
Відповідача-2, що Державний
реєстратором Тамаєвою В.Р. було
правомірно відмовлено в державниій
реєстрації права власності на частину
майнового комплексу, розташованого за
адресою: м. Київ, вул. Марка Вовчка,
буд.12/14, що належить на праві приватної
власності ПАТ «Піонтекс», так як
документи подані Позивачем не
відповідали вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, враховуючи вище зазначене,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ПАТ «Піонтекс»

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до положень ст.94 КАС
України, судовий збір позивачу не
відшкодовується.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Піонтекс» до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Тамаєвої Валентини Русланівни та
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві - залишити
без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя

Б.В. Санін