Справа № 2а-7251/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014р.
Справа № 9104/162039/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Іщук Л.П.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, м.Івано-Франківськ

на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30.11.2011р. у справі
№0907/2-а-7251/2011

за позовом ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ

до управління Пенсійного фонду України
в м.Івано-Франківську
Івано-Франківської області,
м.Івано-Франківськ

про визнання протиправними дій та
зобов'язання перерахувати пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2011р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання перерахувати пенсію,
просила, з урахуванням уточнених
позовних вимог, визнати неправомірною
відмову управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську щодо
зарахування їй до стажу роботи час
перебування на спецпоселенні в
потрійному розмірі; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську зарахувати їй час
перебування на спецпоселенні - 2 роки і 7
місяців в потрійному розмірі - 7 років і
9 місяців до стажу роботи; визнати
неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську доплачувати їй до
пенсії 25% мінімальної пенсії за віком
як члену сім'ї реабілітованих;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
щомісячно доплачувати їй до пенсії 25%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30.11.2011р. у справі
№0907/2-а-7251/2011 адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено, визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську щодо відмови
ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку
пенсії, відповідно до ст.42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування";
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
провести перерахунок призначеної
ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2011р., відповідно до
ст.42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із застосуванням
показника мінімальної пенсії за віком
та здійснити виплату перерахованої
пенсії ОСОБА_1, з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступне:

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, як одержувач пенсії за віком.

Як вбачається із Довідки про
реабілітацію від 16.03.1994р. №3/3-1024,
позивача було реабілітовано на
підставі ст.3 Закону Української РСР
від 17.04.1991р. "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні".

Відповідно до вимог п.4 ч.2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р.
№654, з 01.09.2008р. громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
в розмірі 54,40грн., а членам їх сімей,
яких було примусово переселено - 43,52грн.

Статтею 77 п."г" Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 15.05.1992р. з
наступними змінами і доповненнями
передбачено, що громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані
відповідно до Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні", призначені пенсії
підвищуються на 50 відсотків, а членам
їх сімей, яких було примусово
переселено - на 25 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Пунктом 6 розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що прийняття
відповідного закону до пенсій,
передбачених цим законом,
встановлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції
України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права,
Конституція має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України та повинні відповідати їй.

Статтею 2 КАС України передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень, у тому числі з боку органів
державної влади.

Статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, що
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону
України "Про прожитковий мінімум" від
15.07.1999р., прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної
пенсії за віком.

За чинним законодавством України,
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Однак, згідно ст.28 даного
Закону, мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом.

Згідно із вимогами ч.1 ст.9 КАС України, у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), тому
поняття мінімальної пенсії за віком,
наведене у ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" слід застосовувати для
визначення розміру підвищення до
пенсії відповідно до Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що відповідачем підвищення
до пенсії виплачується в обсягах,
визначених Постановою Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008р. №654, що
суперечить Закону України "Про
пенсійне забезпечення", який має вищу
юридичну силу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про підставність
позовних вимог позивача стосовно
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплати підвищення до пенсії
відповідно до вимог п."г" ст.77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
стосовно визнання неправомірною
відмови управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську щодо
зарахування їй до стажу роботи час
перебування на спецпоселенні в
потрійному розмірі; зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську зарахувати їй час
перебування на спецпоселенні - 2 роки і 7
місяців в потрійному розмірі - 7 років і
9 місяців до стажу роботи, колегія
суддів апеляційного суду зазначає
наступне:

Відповідно до вимог ст.6 Закону України
"Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні", реабілітованим
громадянам відповідно до статті 1 цього
Закону час тримання під вартою,
відбування покарання в місцях
позбавлення волі, заслання або
перебування на примусовому лікуванні
зараховується у потрійному розмірі в
стаж роботи для призначення трудових
пенсій.

Судом апеляційної інстанції безспірно
встановлено, що ОСОБА_1 є
реабілітованою відповідно до ст.3
Закону Української РСР від 17.04.1991р. "Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні", відтак, в цій
частині позовні вимоги до задоволення
не підлягають.

Із врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції при розгляді
адміністративної справи зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, не дотримано норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
судове рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове рішення, у випадках
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, м.Івано-Франківськ на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30.11.2011р. у справі
№0907/2-а-7251/2011 за позовом ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ до управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, м.Івано-Франківськ про
визнання протиправними дій та
зобов'язання перерахувати пенсію, -
задоволити частково.

2. Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30.11.2011р. у справі
№0907/2-а-7251/2011 за позовом ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ до управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області, м.Івано-Франківськ про
визнання протиправними дій та
зобов'язання перерахувати пенсію, -
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги позивача задоволити
частково.

3. Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області щодо нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до вимог п."г" ст.77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

4. Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
Івано-Франківської області нарахувати
та виплати на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до
вимог п."г" ст.77 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з 22.09.2010р.

5. У задоволенні решти позовних вимог
позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя

Л.П. Іщук

Суддя
В.П.
Сапіга