Справа № 538/1922/14-а
Суддя: Савинський Г. Б.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №538/1922/14-а
Провадження по справі №2-а/538/57/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року Лохвицький
районний суд Полтавської області в
складі :

головуючого судді -
Савинського Г.Б.

при секретарі -
Бодик К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиця Полтавської
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі Полтавської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі щодо відмови у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язання провести перерахунок
його утримання, виплатити утворену
заборгованість в розмірі 90 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014
року.

Позов обґрунтований наступним.
ОСОБА_1 працював суддею Лохвицького
районного суду з 01.06.1990 року по 30.04.2002
року, та постановою Верховної Ради
України від 07.02.2002 року № 3063-111 наказом
начальника управління юстиції від
29.03.2002 року №49-К звільнений з посади у
відставку 30.04.2002 року. Згідно
розрахунку стажу, що дає право на
отримання надбавки за вислугу років
складає 28 років 11 місяців 17 днів.

07.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання з
виплатою 90 % суддівської винагороди,
працюючого на відповідній посаді
судді на період з 01.05.2014 року по 31.10.2014
року.

Проте відповідач відмовив у
проведенні перерахунку посилаючись на
те, що Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
загальних судів не передбачено.

Позивач вважає відмову
відповідача у здійсненні перерахунку
щомісячного грошового довічного
утримання судді неправомірною,
посилаючись на положення ст. 19
Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 р. № 3-рп/2013 та Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" в
редакції до змін, внесених Законом №
3668.

Відповідачем надано письмові
заперечення на позов, пославшись на
відсутність правових підстав для
перерахунку позивачу довічного
грошового утримання судді у відставці.
Зазначив, що ч. 4 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
передбачає здійснення перерахунку
довічного грошового утримання лише
суддям Конституційного суду України, а
перерахунок довічного грошового
утримання для суддів судів загальної
юрисдикції закон не передбачає.

Оскільки сторони подали клопотання
про розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву, письмові
докази та заперечення на позов, суд
вважає встановленими наступні
обставини.

ОСОБА_1 працював суддею Лохвицького
районного суду з 01.06.1990 року по 30.04.2002
року, та постановою Верховної Ради
України від 07.02.2002 року № 3063-111 наказом
начальника управління юстиції від
29.03.2002 року №49-К звільнений з посади у
відставку 30.04.2002 року. Згідно
розрахунку стажу, що дає право на
отримання надбавки за вислугу років
складає 28 років 11 місяців 17 днів.

07.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання з
виплатою 90 % суддівської винагороди,
працюючого на відповідній посаді
судді на період з 01.05.2014 року по 31.10.2014
року.

Проте відповідач відмовив у
проведенні перерахунку посилаючись на
те, що Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
загальних судів не передбачено.

За даними довідки ТУ ДСА України в
Полтавській області № 2347 від 06.12.2013
року виданої судді у відставці ОСОБА_1,
де вказано, що його суддівська
винагорода, яка враховується при
призначенні (перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у
відставці, з 01.12.2013 року складає 19488,00
грн., в тому числі оклад 12180,00 грн.,
щомісячна доплата за вислугу років 60 %
-7308,00 грн.

Правовий статус суддів та
гарантії їх незалежності визначені
Конституцією України та Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" (далі - Закон 2453-VI), який набрав
чинності з 3 серпня 2010 р., а до того часу
правовий статус суддів визначався
Законом України "Про статус суддів".

Відповідно до ст. 43 Закону України
"Про статус суддів" (чинного на час
звільнення позивача у відставку) судді
у відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Аналогічні положення були
передбачені ч. 3 ст. 138 Закону 2453-VI,
згідно з якими щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Однак з 1 жовтня 2011 р. на підставі
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" № 3668-ІV
від 8 липня 2011 р. положення ст. 138 Закону
2453-VI були викладені в іншій редакції,
відповідно до якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 р. - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 р. у справі
№3-рп/2013 визнано такими, що не
відповідають Конституції України
частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи"; статтю 2 Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 р. в частині
поширення її дії на Закон України "Про
судоустрій і статус суддів"; абзац
другий пункту 2 розділу II "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", зі змісту якого вбачається, що
виплата суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
здійснюється без індексації, без
застосування положень частини другої,
третьої статті 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 105 8-І V
та без проведення інших перерахунків,
передбачених законодавством.

Як зазначив Конституційний Суд
України у вищевказаному рішенні,
визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності
суддів означає, в тому числі,
конституційно обумовлений імператив
охорони матеріального забезпечення
суддів від його скасування чи зниження
досягнутого рівня без відповідної
компенсації як гарантію недопущення
впливу або втручання у здійснення
правосуддя.

Таким чином конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

При цьому Конституційний Суд
України у вказаному рішенні також
зазначив, що частина третя статті 138
Закону "Про судоустрій і статус суддів"
у редакції Закону "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" не
підлягає застосуванню як така, що
суперечить Конституції України і
втрачає чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення, а також вказав, що підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668-ІV.

Аналіз вищенаведених положень
закону у розрізі рішення
Конституційного Суду України дає
підстави для висновку, що матеріальне
забезпечення судді залежить від умов,
пов'язаних зі статусом судді та його
професійною діяльністю щодо
здійснення правосуддя, і не може
залежати від інших умов, у тому числі
соціального забезпечення, яке
призначається і виплачується на
загальних засадах та забезпечене
іншими, окрім Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", законами
України, а тому розмір довічного
грошового утримання судді у відставці
безпосередньо пов'язаний із розміром
грошового утримання суддів
відповідних судів (суддівська
винагорода). Тому у разі зміни розміру
суддівської винагороди суддів, що
працюють на відповідній посаді, органи
Пенсійного фонду України зобов'язані
здійснювати відповідний перерахунок
раніше щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

У зв'язку із наведеним посилання
відповідача на те, що Законом України
"Про судоустрій і статус суддів" не
передбачене проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддів
загальних судів, фактично є звуженням
змісту гарантій незалежності суддів і
не відповідає тлумаченню, яке
надається в рішенні Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 р.

Зважаючи на викладене, суд
приходить до висновку, що виплата
щомісячного довічного утримання судді
у відставці повинна здійснюватися у
відсотковому відношенні до розміру
грошового утримання працюючого судді
даного суду, а не встановлення органами
влади України порядку перерахунку
щомісячного довічного утримання судді
не може бути перешкодою для реалізації
вказаної гарантії.

З огляду на вказане, суд вважає
обґрунтованими доводи позову про
неправомірність дій Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі щодо відмови у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі Полтавської
області щодо відмови ОСОБА_1 у
задоволенні заяви про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Скасувати рішеня Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі Полтавської області від 10.10.2014
року № Н-36/04 про відмову ОСОБА_1 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України в Лохвицькому районі
Полтавської області здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1, як судді
Лохвицького районного суду у
відставці, та виплатити утворену
заборгованість в розмірі 90 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014
року.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Савинський Г.Б.

Згідно: голова суду
Г.Б. Савинський

ст. секретар
Л.Г. Несмирна