Справа № 2а-1275/09/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р.
Справа № 87201/09

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача - Богаченка С.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання -
Баран П. Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автовантажмаш» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2009
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автовантажмаш» про
зобов'язання здійснити певні дії та
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

05 лютого 2009 року Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
м.Львова звернулося до суду з
вищевказаним адміністративним позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автовантажмаш» про
зобов'язання здійснити певні дії та
стягнення заборгованості. Вказує, що за
період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2008
року за відповідачем утворився борг у
сумі 50086,53грн. для покриття суми витрат
на фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та сумою
пенсії, що обчислена відповідно до
інших законодавчих актів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2009
року у справі №2а-1275/09 заявлений позов
задоволено. Постановлено стягнути з
ТзОВ «Автовантажмаш» на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова 50086,53грн.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило ТзОВ «Автовантажмаш»,
яке покликаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції і винести нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити. Апелянт вказує на те,
що позивачем не обгрунтована сума
позову, та не надано жодного документу,
який підтверджував би призначення
пенсій відповідно до Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» зазначеним у позовній
заяві особам. Вважає, що рішення суду
першої інстанції прийняте всупереч
діючому законодавству, оскільки
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
представника Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
м.Львова Козицьку Р. І., представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автовантажмаш»
Майорчак О. Р., перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги позивачу
по справі, суд першої інстанції виходив
з того, що за період роботи у ВАТ
«Автовантажмаш» право на призначення
пенсії отримали наукові працівники
вказані у позовній заяві. Пенсія
вищевказаним пенсіонерам призначена
на підставі довідок про підтвердження
наукового стажу, виданих ВАТ
«Автовантажмаш» правонаступником
якого є ТзОВ «Автовантажмаш».

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової, науково-технічної,
науково-педагогічної,
науково-організаційної роботи на
державних підприємствах, в установах,
організаціях пенсії на рівні, який
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Згідно Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», право на
призначення пенсії у наукових
(науково-педагогічних) працівників
виникає у випадку наявності у них
необхідного стажу роботи на
підприємствах, в установах та
організаціях усіх форм власності.

Відповідно до ст. 24 вищезазначеного
Закону, різниця між сумою призначеної
пенсії за цим законом та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
дана особа, фінансується для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів ІІІ - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 24.03.2004
року N 372, який визначає механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Пунктом 2 Порядку визначено, що за
рахунок коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів. Згідно п.3
Порядку, фінансування різниці у
розмірі пенсії осіб, які мають науковий
стаж роботи на кількох підприємствах, в
установах, організаціях та вищих
навчальних закладах III - IV рівнів
акредитації незалежно від форми
власності та фінансування,
здійснюється пропорційно зарахованому
для призначення пенсії науковому стажу
роботи за рахунок джерел фінансування,
визначених законодавством для
відповідних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації.

При цьому, пунктом 5 цього ж Порядку
встановлено, що розмір витрат на
фінансування різниці у розмірі пенсії
за рахунок коштів державних
небюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-ІV рівнів акредитації
визначається у розрахунку на рік
органами Пенсійного фонду до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення, які
щомісяця до 25 числа перераховують
органу Пенсійного фонду кошти для
фінансування різниці у розмірі пенсії,
призначеної у минулих та поточному
роках.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що на виконання ст.24
Закону та зазначеного вище Порядку,
відповідачу були направлені
повідомлення та повідомлення-уточнені
про суми витрат на фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
і сумою пенсії, обчисленої відповідно
до інших законодавчих актів, а тому
загальна сума заборгованості за період
з 01.07.2008 року по 31.12.2008 року складає 50086,53
грн. та підлягає стягненню.

Вказані вище направлені позивачем
повідомлення та повідомлення-уточнені
відповідачем не оспорювались, відтак
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що правомірність направлення
таких та суми в них визначені були
визнані відповідачем.

З огляду на це колегія суддів
апеляційної інстанції вважає
безпідставними покликання відповідача
на спірність сум, які підлягають
стягненню, а так само не приймає до
уваги докази, які подано на
підтвердження позиції відповідача під
час апеляційного розгляду, оскільки
такі не були предметом дослідження в
суді першої інстанції так як
відповідач їх не представляв.

При цьому слід зазначити, що оскільки
ВАТ «Автовантажмаш» не оспорював такі
повідомлення, щодо спірних сум з огляду
на правильність нарахування по
конкретних особах, що отримують пенсію,
а заперечував щодо стягнення таких
лише з тієї підстави, що він не був
правонаступником НВП «Автовантажмаш»,
то для ТзОВ «Автовантажмаш», як
правонаступника такі дії в силу ст.55
КАС України є обов'язковими.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що згідно постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2007 року по
справі № 2/694-11/123А, яка вступила в
законну силу, встановлено, що
відповідач є правонаступником НВП
«Автовантажмаш» у правовідносинах,
щодо відшкодування сум пенсій
призначених відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», а так
само і тих пенсій, які було призначено
до набрання чинності цим Законом.
Відтак, ця обставина відповідно до ч.1
ст.72 КАС України не підлягає
доказуванню, що правильно враховано
судом першої інстанції.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного, оцінюючи докази,
колегія суддів дійшла до висновку про
підставність позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова щодо
стягнення заборгованості з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Автовантажмаш» в сумі 50086,53грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.102, ст. 195, ч.4 ст. 196, ч.1 п.1 ст.
198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автовантажмаш» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2009 року у справі №2а-1275/09 - без
змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її
прголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
С. І. Богаченко

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Д.М. Старунський

Повний текст виготовлений 27 січня 2012
року.