Справа № 2-а-1427/11/0206
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1427/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Каленяк Р.А.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області на постанову Замостянського
районного суду м.Вінниці від 18 квітня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивач звернувся до
Замостянського районного суду
м.Вінниці з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці, Головного управління
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці донарахувати різницю
між отриманою грошовою допомогою на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в сумі - 4 415 грн.;
зобов'язання Головного управління
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області виплатити позивачу
недоплачену грошову допомогу за 2010 рік
в сумі - 4 415 грн.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці від 18 квітня 2011 року
позов задоволено: визнано
неправомірними дії відповідача та
зобов'язано донарахувати позивачу
грошову допомогу на оздоровлення
згідно зі ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";
зобов'язано Головне управління праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області виплатити позивачу грошову
допомогу на оздоровлення згідно зі ст.
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст.ст. 183-2, 197 КАС України
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, інвалідом ІІ групи, що
підтверджується копією медичної
довідки серії МСЕ № 339091, та має право на
пільги, передбачені Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З довідки Головного управління праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області встановлено, що допомога на
оздоровлення за 2010 рік позивачу
виплачена у розмірі 120 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2014
року зобов'язано Головне управління
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області надати суду інформацію про
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік.

На виконання вказаної ухвали надана
відповідь, в якій зазначено, що за 2010
рік позивачу виплачена допомога на
оздоровлення у розмірі 120 грн. 05.10.2010
року.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам І
та ІІ групи у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам I і II групи у розмірі
120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік позивачеві
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562.

Враховуючи, що позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом 10.03.2011
року, тобто в межах шестимісячного
строку звернення до суду, колегія
суддів дійшла висновку, що позивач має
право на виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у встановленому
законом розмірі.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою зменшити розмір належних
до оплати судових витрат чи звільнити
від їх оплати повністю або частково, чи
відстрочити або розстрочити сплату
судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом,
судові витрати не будуть оплачені,
позовна заява залишається без розгляду
або витрати розподіляються між
сторонами відповідно до судового
рішення у справі, якщо оплату судових
витрат розстрочено або відстрочено до
ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 грудня 20141 року відстрочено
Головному управлінню праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради Вінницької
області сплату судового збору, колегія
суддів дійшла висновку щодо
необхідності стягнення з Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради Вінницької області
судового збору у розмірі 1,70 грн (згідно
з вимогами законодавства щодо розміру
судового збору, чинного на момент
подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного
управління праці і соціального захисту
населення Вінницької міської ради
Вінницької області, -залишити без
задоволення, а постанову
Замостянського районного суду
м.Вінниці від 18 квітня 2011 року, -без
змін.

Стягнути судові витрати (судовий збір)
у розмірі 1, 70 грн. органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради Вінницької
області.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.