Справа № 817/3891/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/3891/14

25 грудня 2014 року 11 год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М., за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Демчук М.Д.,

відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду
України в Острозькому районі

до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості , -ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Острозькому районі звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
надміру виплаченої пенсії за період з
01.05.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 14308,04
грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала.

Пояснила суду, що відповідач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Острозькому районі та
отримує пенсію за вислугу років у
порядку Закону України "Про
прокуратуру". У зв'язку із
працевлаштуванням пенсіонера,
позивачем прийнято розпорядження про
перерахунок йому пенсії з 26.05.2014 року,
правомірність якого підтверджена
судовим рішенням, що набрало законної
сили. Представник позивача зазначає, що
відповідачу надміру виплачено пенсію
за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року в
сумі 14308,04 грн., яка в добровільному
порядку не відшкодована.

Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
прибув. Про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідачем подано письмові
заперечення на адміністративний позов,
в яких зазначає, що жодних
недобросовісних дій по відношенню до
позивача не вчиняв, своєчасно
повідомив орган Пенсійного фонду про
своє працевлаштування. Вважає, що
переплата утворилася не з його вини,
проте, внаслідок неправомірних дій
позивача. Просить у задоволенні позову
відмовити повністю та відшкодувати
понесені ним судові витрати у сумі 1720,00
грн.

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно і всебічно з'ясувавши
всі обставини справи в їх сукупності,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Судом встановлено, що з 21.09.2006 року
ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу
років у порядку статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" (а.с. 6-8).

Наказом від 26.05.2014 року №411К ОСОБА_2
призначено на посаду заступника
прокурора Черкаського району
Черкаської області з 26.05.2014 року (а.с.
11-12).

Листом від 28.05.2014 року ОСОБА_2 повідомив
Управління Пенсійного фонду України в
Острозькому районі, в якому він
перебуває на обліку як пенсіонер, про
своє працевлаштування (а.с. 13-16, 39-40).

У зв'язку із працевлаштуванням
відповідача, Управлінням Пенсійного
фонду України в Острозькому районі
прийнято розпорядження від 14.07.2014 року
№124548 про перерахунок ОСОБА_2 пенсії,
починаючи з 26.05.2014 року (а.с. 54-56).

За даними обліку Головного управління
Пенсійного фонду України в Рівненській
області, через працевлаштування
відповідача, йому надміру виплачено
пенсію за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014
року в сумі 14308,04 грн. (а.с. 9-10).

Листом від 05.11.2014 року №2408/04 Управління
Пенсійного фонду України в Острозькому
районі викликало ОСОБА_2 для вирішення
питання про повернення надміру
виплаченої суми пенсії (а.с. 17-18, 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991
року №1788-XII, пенсії за вислугу років
встановлюються окремим категоріям
громадян, зайнятих на роботах,
виконання яких призводить до втрати
професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII,
прокурори мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV
передбачено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, стягнення з пенсіонера
надміру виплаченої йому пенсії у
порядку, визначеному даною нормою,
можливе виключно за умови існування
зловживань з його боку, які призвели до
виникнення такої переплати.

Проте, відповідачем своєчасно
повідомлено орган Пенсійного фонду
України про своє працевлаштування,
тому суд не вбачає у його діях жодних
зловживань, які б призвели до
виникнення переплати сум пенсії.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснила, що причиною
виникнення переплати стало звернення
ОСОБА_2 до суду з позовом про оскарження
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в Острозькому районі
Рівненської області від 14.07.2014 року
№124548 про перерахунок пенсії, на час
якого відповідачеві виплачувалась
пенсія у колишньому розмірі.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2014 року
по справі №567/721/14-а, яка набрала
законної сили, у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Острозькому районі
Рівненської області про скасування
розпорядження від 14.07.2014 року №124548
відмовлено (а.с. 19-22).

Водночас, суд зазначає, що оскарження
розпорядження про перерахунок пенсії
не зупиняє його дію та не впливає на
обов'язок органу Пенсійного фонду
України контролювати правильність
здійснення виплати пенсії, а такі дії
пенсіонера, по своїй суті, не можуть
вважатися зловживанням з його боку.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
спростовуються належними та
допустимими доказами і до задоволення
не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно з ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи, до яких належать
витрати на правову допомогу та витрати
сторін та їхніх представників, що
пов'язані із прибуттям до суду.

Відповідач у письмових запереченнях на
адміністративний позов просить
присудити на його користь судові
витрати, а саме, витрати на правову
допомогу в сумі 1300,00 грн. та витрати,
пов'язані із прибуттям до суду в сумі
420,00 грн.

Частинами 1, 3 статті 90 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що витрати, пов'язані з
оплатою допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, які надають
правову допомогу за договором, несуть
сторони. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах" від 20.12.2011
року №4191-VI, визначено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

ОСОБА_2 на підтвердження понесення ним
витрат на правову допомогу надано
договір про надання юридичних послуг
від 10.11.2014 року, укладений з адвокатом
ОСОБА_3, з якого не вбачається які саме
послуги надаються відповідачеві,
свідоцтво на право заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1, видане
Рівненською обласною
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури 07.02.1997 року та
квитанцію форми №ПО-Д2 від 18.12.2014 року
про надання юридичної допомоги на суму
1300,00 грн. (а.с. 44-46).

При цьому, адвокат ОСОБА_3 участь у
судовому засіданні, як представник
відповідача, не приймав, процесуальних
дій від імені та на користь відповідача
не вчиняв, з матеріалами
адміністративної справи не знайомився.

Враховуючи ту обставину, що
відповідачем не надано доказів, з яких
можливо встановити кількість часу, яку
адвокатом ОСОБА_3 витрачено для участі
в судовому засіданні в якості
представника відповідача, та/або з
метою вчинення останнім від імені та в
інтересах відповідача окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та/або під час ознайомлення
з матеріалами справи в суді, суд не
вбачає за можливе визначити граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у відповідності до вимог
закону.

Що стосується витрат, пов'язаних із
прибуттям до суду, то на підтвердження
факту їх понесення відповідачем надано
квитки на пасажирські автобуси
Черкаси-Київ-Острог та
Острог-Черкаси-Київ від 09-11.11.2014 року
(а.с. 47-55).

У своїх письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
зазначає, що вказані квитки були
придбані ним з метою прибуття на виклик
Управління Пенсійного фонду України в
Острозькому районі Рівненської
області до від 05.11.2014 року №2408/04.

У судове засідання 25.12.2014 року
відповідач не прибув, письмові
заперечення на адміністративний позов
були направлені на адресу суду
поштовим відправленням (а.с. 52).

Отже, наведені витрати не були понесені
відповідачем саме для прибуття до суду.

За наведених обставин судові витрати
на користь відповідача не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - Управлінню Пенсійного фонду
України в Острозькому районі у
задоволенні адміністративного позову
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
- відмовити повністю.

Судові витрати по справі на користь
відповідача не присуджуються.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шарапа В.М.