Справа № 806/4835/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м.
Житомир справа № 806/4835/14

категорія
6.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідачів - Марченко
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Відділу
Держземагентства в Брусилівському
районі Житомирської області,
начальника відділу Держземагентства в
Брусилівському районі Житомирської
області Бачинської Наталії Олексіївни
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

27 жовтня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулась ОСОБА_3 із позовом до
Відділу Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області, начальника відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області
Бачинської Н.О. про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначила, що
згідно з рішенням Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 3 червня 2014 року за нею визнано
право на земельну частку (пай). 23
вересня 2014 року громадянка ОСОБА_5 на
підставі довіреності від ОСОБА_3
звернулась до начальника відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області
Бачинської Н.О. із заявою про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки з правом передачі у приватну
власність. Листом від 6 жовтня 2014 року
№15201/01-08/03 відділ Держземагентства в
Брусилівському районі Житомирської
області відмовив у задоволенні
вказаної заяви з посиланням на те, що на
відділ Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області не покладено обов'язки щодо
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою. Просить визнати
протиправними дії начальника відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області
Бачинської Н.О. та скасувати її відмову
у наданні дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_3 на території Приворітської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області, викладену в
листі від 6 жовтня 2014 року №15201/01-08/03.
Зобов'язати відділ Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області розглянути заяву ОСОБА_3 та
прийняти рішення у відповідності до
вимог статей 118, 122 Земельного кодексу
України

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2014 року відкрито провадження у
даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив адміністративний
позов задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та у судовому засіданні пояснила,
що відділ Держземагенства у
Брусилівському районі Житомирської
області не є розпорядником та не має
повноважень щодо передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування для всіх
потреб на підставі чого просила
відмовити у задоволенні
адміністративного позову (а.с.19-21).

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідачів,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, Земельним кодексом України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Закон України від 5 червня 2003 року №899-IV
"Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)" (далі
- Закон України №899-IV) визначає
організаційні та правові засади
виділення власникам земельних часток
(паїв) земельних ділянок у натурі (на
місцевості) із земель, що належали
колективним сільськогосподарським
підприємствам, сільськогосподарським
кооперативам, сільськогосподарським
акціонерним товариствам на праві
колективної власності, а також порядок
обміну цими земельними ділянками.

Згідно з частиною третьою статті 1
Закону України №899-IV право особи на
земельну частку (пай) може бути
встановлено в судовому порядку.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 3 червня
2014 року у цивільній справі №275/234/14-ц за
позовом ОСОБА_3 до Брусилівської
районної державної адміністрації
Житомирської області про визнання
права на отримання земельної частки
(паю), зобов'язання надати земельну
частку (пай), позов задоволено частково,
визнано, що ОСОБА_3 має право на
земельну частку (пай) відповідно до
частини 3 статті 35 Закону України від 28
лютого 1991 року №796-XII "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", абзацу п'ятого частини 1
статті 1 Закону України від 5 червня 2003
року №899-IV "Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)" у розмірі земельної частки (паю)
(члена сільськогосподарського
підприємства, розташованого на
території Приворітської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
(а.с.6-7).

Положеннями статті 5 Закону України
№899-ІV визначено повноваження
сільських, селищних, міських рад та
районних державних адміністрацій щодо
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв), зокрема: сільські,
селищні, міські ради та районні
державні адміністрації в межах їх
повноважень щодо виділення земельних
часток (паїв) у натурі (на місцевості)
розглядають заяви власників земельних
часток (паїв) щодо виділення їм в натурі
(на місцевості) земельних ділянок і
видачі документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку;
приймають рішення щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості); уточняють списки осіб, які
мають право на земельну частку (пай);
укладають із землевпорядними
організаціями договори на виконання
робіт із землеустрою щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) та виготовлення технічної
документації, яка необхідна для
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
якщо такі роботи виконуються за
рахунок місцевого бюджету; надають
землевпорядним організаціям уточнені
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай).

Надання дозволу на виготовлення
документації із землеустрою щодо
виділення земельних часток (паїв)
проводиться згідно з частиною 1 статті 7
Закону України №899-ІV, якою встановлено,
що проект землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
розробляється суб'єктами
господарювання, які мають у своєму
складі сертифікованих
інженерів-землевпорядників,
погоджується відповідною сільською,
селищною, міською радою чи районною
державною адміністрацією і
затверджується на зборах більшістю
власників земельних часток (паїв) у
межах земель, що перебувають у
користуванні одного
сільськогосподарського підприємства,
та оформляється відповідним
протоколом.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІ
Прикінцеві положення Земельного
кодексу України закони та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Кодексом, діють у
частині, що не суперечить цьому
Кодексу.

Абзацом другим пункту 8 Розділу Х
Перехідні положення Земельного
кодексу України визначено, що члени
колективних сільськогосподарських
підприємств, сільськогосподарських
кооперативів, сільськогосподарських
акціонерних товариств та працівники
державних і комунальних закладів
освіти, культури та охорони здоров'я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонери з їх числа, які
на час набрання чинності цим Кодексом
не приватизували земельні ділянки
шляхом оформлення права на земельну
частку (пай), мають право на їх
приватизацію в порядку, встановленому
статтями 25 та 118 цього Кодексу. В
сільськогосподарських акціонерних
товариствах право на земельну частку
(пай) мають лише їх члени, які працюють у
товаристві, а також пенсіонери з їх
числа.

23 вересня 2014 року на ім'я начальника
відділу Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області громадянкою ОСОБА_5, на
підставі довіреності від імені ОСОБА_3,
було подано заяву про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
громадянці ОСОБА_3 з правом передачі у
власність орієнтовною площею 2,07 га для
ведення товарного сільського
виробництва на території
Приворітської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До заяви позивачем було додано
копії паспорта та ідентифікаційного
коду, копію рішення Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 3 червня 2014 року та копію
довіреності (а.с.22).

У відповідь на вказану заяву відділом
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області
направлено лист за №15201/01-08/03 від 6
жовтня 2014 року у якому повідомлено про
те, що на відділ Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області, відповідно до Положення про
відділ Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області, затвердженого наказом
Держземагенства України від 5 вересня
2012 року №416, не покладено обов'язки щодо
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою (а.с.8).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України №899-ІV підставами для виділення
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв) є рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

Статтею 118 Земельного кодексу України
визначено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, а статтею 122 Земельного
кодексу України повноваження органів
виконавчої влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування щодо
передачі земельних ділянок у власність
або користування.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу
України встановлено, що Центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи
передають земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 5
вересня 2012 року №416 затверджено
«Положення про відділ
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області», у якому
серед повноважень відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області відсутні
повноваження щодо надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
приватну власність.

Таким чином суд не вбачає у діях
відповідачів щодо відмови у наданні
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у приватну власність ознак
протиправності, оскільки у даному
випадку відділ Держземагентства в
Брусилівському районі Житомирської
області згідно з Положенням про відділ
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області,
затвердженим наказом Держземагенства
України від 5 вересня 2012 року №416, не
наділений повноваженнями щодо надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у приватну власність для
ведення сільськогосподарського
виробництва.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами доведено правомірність
дій при винесенні рішення про відмову
ОСОБА_3 у наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з правом
передачі у приватну власність.

Враховуючи наведене суд відмовляє у
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 22
грудня 2014 р.