Справа № 818/8224/13-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.Справа № 818/8224/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах,
управління Державної казначейської
служби України у м. Сумах про
зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

09 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах (далі по тексту - 1-й
відповідач, УПФУ в м. Сумах), управління
Державної казначейської служби
України в м. Сумах Сумської області
(далі по тексту - 2-й відповідач, УДКС
України в м. Сумах Сумської області), в
якому просить суд:

- визнати протиправними дії УПФУ в м.
Сумах щодо повернення позивачу
сплаченого 3 % збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування при
купівлі автомобіля;

- зобов'язати УПФУ в м. Сумах в
установленому порядку вчинити дії щодо
повернення позивачу сплаченого 3 %
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплаченого при купівлі
автомобіля в розмірі 7.455 (сім тисяч
чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп.;

- стягнути з Державного бюджету України
(Управління Державної казначейської
служби України у м. Сумах Сумської
області - 40022, м. Суми, вул. Троїцька, 8) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 7.455 (сім тисяч
чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп.
помилково (примусово) сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з відчуження автомобіля
відповідно до квитанції від 24 травня 2012
року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, посилаючись на те, що
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції Закону, яка була чинною до 28
червня 2012 року, у нього як у покупця
автомобіля був відсутній обов'язок
сплати цього збору. Вважає, що пункт 12
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740
застосуванню не підлягав, оскільки
даний нормативно-правовий акт не
відповідає правовому акту, що має вищу
юридичну силу, - Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) помилково
сплачений збір в сумі 7.455 грн. 00 коп.; в
задоволені позовних вимог в іншій їх
частині - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішення, в
апеляційній скарзі УПФУ в м. Сумах,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове судове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга, відповідно до положень ст. 200
КАС України, задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

За обставинами справи встановлено, що
зверненню позивача ОСОБА_1 до суду з
даним адміністративним позовом
передували наступні події:

22 травня 2012 позивач придбав автомобіль
марки «Фольксваген Пассат», 2012 року
випуску, вартістю 298220 грн., враховуючи
ПДВ (49703,33 грн. ПДВ) (а.с. 6-7).

24 травня 2012 року позивачем на рахунок
отримувача - місцевий бюджет міста
Суми, код 23636315, банк отримувача - ГУДКУ у
Сумській області, місто Суми, код банку
837013, кредитний рахунок 0002,
перерахована сума 7455 грн., призначення
платежу - « 3% збір при відчуженні
легкового автомобіля» (а.с. 13).

03 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
УПФУ в м. Сумах з заявою, якою просив
повернути йому помилково сплачені 25
травня 2012 року грошові кошти у розмірі
7.455,00 грн.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 УПФУ в
м. Суми листом № 18602/04-08 від 11 липня 2013
року повідомило про неможливість
повернення коштів, оскільки згідно
Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п. 12 Постанови Кабінету
Міністрів України № 1740 від 03 листопада
1998 року «Про затвердження Порядку
сплати збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій»
саме підприємства, установи,
організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
права власності на легкові автомобілі,
зобов'язані сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 3 % вартості
автомобіля.

03 липня 2013 року позивач також звернувся
до УДК у м. Суми для вирішення питання
повернення 7.455 грн.00 коп. помилково
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
відчуження автомобіля відповідно до
квитанції від 24 травня 2012 року. Листом
№03-59/658-2094 від 09 липня 2013 року орган
казначейської служби повідомив про
неможливість повернення помилково
сплачених коштів в зв'язку з ненаданням
УПФУ в м. Суми подання та інших
документів, визначених Порядком
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості, оскільки у позивачки
був відсутній обов'язок сплати збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля та
реєстрації його в органах ДАІ.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування визначено Законом України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування».

Пунктом 7 частини1 статті 1 цього Закону
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Отже, відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» обов'язок зі сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

На виконання Указу Президента України
від 31 серпня 1998 р. N 957 «Про невідкладні
заходи щодо погашення заборгованості з
виплати пенсій» постановою Кабінету
Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 року
затверджено Порядок сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій (далі по тексту
- Порядок).

Пунктом 12 Порядку визначено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом: купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством.

У відповідності до п.13 Порядку збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій, визначених
пунктом 12 цього Порядку, сплачується у
розмірі трьох відсотків вартості
легкового автомобіля, визначеної
відповідно до договорів
купівлі-продажу, довідок-рахунків
торгівельних організацій, договорів
міни, довідок органів митної служби,
актів експертної оцінки вартості
автомобіля, інших документів, що
підтверджують цю вартість.

Органи державтоінспекції здійснюють
реєстрацію легкових автомобілів лише
за умови сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджується документом про сплату
цього збору (п.14 Порядку).

Відповідно до п.15 Порядку суми збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів сплачуються
платниками цього збору на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм. Києві та Севастополі, за місцем
реєстрації легкового автомобіля.

Таким чином, одночасно діяли два
нормативно-правові акти, які
регулювали спірні правовідносини.

При цьому, визначений у наведеному
пункті Порядку перелік платників збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування не відповідав переліку,
встановленому пунктом 7 частини 1
статті 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування
Конституції при здійсненні
правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року
встановлено, що судам необхідно
виходити з того, що нормативно-правові
акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України,
постанови Верховної Ради України,
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові
акти Верховної Ради Автономної
Республіки Крим чи рішення Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
акти органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що до спірних правовідносин слід
застосовувати вимоги Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), яким обов'язок зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування покладався на
осіб лише у випадку відчуження, а не при
купівлі автомобілів.

Статтею 3 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що платники
збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10
статті 1 цього Закону, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Пунктом 9 статті 4 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
встановлено, що джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України на 2012 рік у частині доходів є
збори на обов'язкове державне пенсійне
страхування, що відповідно до закону
сплачуються при торгівлі ювелірними
виробами із золота (крім обручок),
платини і дорогоцінного каміння та при
відчуженні легкових автомобілів, з
операцій придбавання (купівлі-продажу)
нерухомого майна, з користування та
надання послуг стільникового рухомого
зв'язку (додаткові збори на виплату
пенсій) у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 16.02.2011 р. № 106 «Деякі питання
ведення обліку податків і зборів
(обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету» Пенсійний фонд
України є контролюючим органом для
справляння надходжень бюджету по коду
бюджетної класифікації - 24140300.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Порядку
ведення органами Пенсійного фонду
України обліку надходження сум єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
27.09.2010 р. № 21-2, облік сплачених сум за
платежами, які на певну дату надійшли
понад суми, що належать до сплати,
визначені як безпосередньо у звітності
платника, так і за іншими документами,
відображається відповідним органом
Пенсійного фонду в картках особових
рахунках платників у графі
«Переплата».

Суми помилково сплачених платежів
зараховуються в рахунок майбутніх
платежів або повертаються платникам на
підставі заяви.

Згідно пункту 5 Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 року № 226, повернення помилково
або надміру зарахованих до бюджету
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету.

Таким чином, з огляду на викладене та
враховуючи, що розпорядником видатків
з Державного бюджету України є
Державна казначейська служба України,
яка здійснює свої повноваження через
утворені в установленому порядку
територіальні органи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з Державного бюджету
сплачений позивачем збір у розмірі 7455,00
грн. на обов`язкове державне пенсійне
страхування сплачений згідно з
квитанцією від 24.05.2012 року.

Крім того, колегія суддів підтримує
висновок суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог про визнання дій
відповідача неправомірними щодо не
повернення у добровільному порядку
сплаченого позивачем збору у розмірі
7455,00 грн. на обов`язкове державне
пенсійне страхування та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах в установленому порядку
вчинити дії щодо повернення позивачу
сплаченого 3% збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплаченого при купівлі автомобіля в
розмірі 7455 грн.00 коп., виходячи з
наступного.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії. Саме вони мають
вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення прав.

Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011, зі змінами та доповненнями,
основними завданнями Пенсійного фонду
України є: реалізація державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску;
внесення пропозицій Міністру щодо
формування державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску; керівництво та
управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати; забезпечення своєчасного і
в повному обсязі фінансування та
виплати пенсій, допомоги на поховання,
інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України та інших джерел, визначених
законодавством; ефективне та цільове
використання коштів, удосконалення
методів фінансового планування,
звітності та системи контролю за
витрачанням коштів; забезпечення
збору, ведення обліку надходжень від
сплати єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства та
здійснення контролю за їх сплатою;
виконання інших завдань, визначених
законами України та покладених на
Пенсійний фонд України Президентом
України.

З наведеного вбачається, що відповідно
до завдань, функції, прав та обов`язків
Пенсійного фонду перший відповідач був
позбавлений можливості прийняти
рішення, щодо повернення таких
грошових коштів позивачеві.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
розпорядником видатків з Державного
бюджету України є Державна
казначейська служба України.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції про те, що вимоги
позивача щодо визнання протиправними
дії відповідача - УПФУ в м. Сумах щодо не
повернення у добровільному порядку
сплаченого позивачем збору у розмірі
7455,00 грн. на обов`язкове державне
пенсійне страхування та зобов'язання
УПФУ в м. Сумах в установленому порядку
вчинити дії щодо повернення позивачу
сплаченого 3% збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплаченого при купівлі автомобіля в
розмірі 7455 грн.00 коп. не підлягають
задоволенню через відсутність
порушення прав діями відповідача, а
обраний позивачем спосіб захисту в цій
частині не відповідає об'єкту
порушеного права.

Аналізуючи вищезазначене в його
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до
висновку про необхідність відмови в
задоволені апеляційної скарги УПФУ в м.
Сумах і залишення оскаржуваного
судового рішення, відповідно до
положень ст. 200 КАС України, без змін.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновки колегії суддів не впливають.

Належним чином повідомлені про дату,
час та місце апеляційного розгляду
сторони, які беруть участь у справі, до
засідання суду апеляційної інстанції
не прибули, у зв'язку з чим, в порядку,
передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС
України, розгляд справи відбувся за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1
п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах -
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 24 жовтня 2013 року по справі №
818/8224/13-а - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Н.С.
Водолажська

Повний текст ухвали виготовлений
і підписаний 19 грудня 2014 року.