Справа № 2а-13908/09/2670
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Кобаля М.І., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Київський річковий порт" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 квітня 2010 року у
справі за адміністративним позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Київський річковий порт" до Державної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві, заступника начальника
Держінспекції Рудь Тетяни Євгенівни
про визнання протиправними та
скасування рішення та припису,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Відкритого
акціонерного товариства "Київський
річковий порт" звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві, в якому просив:

1) визнати недійсним та скасувати
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін від 5 листопада 2009 року
№ 122, прийняте заступником начальника
Державної інспекції з контролю за
цінами в м. Києві Рудь Тетяною
Євгенівною;

3) визнати незаконним та
скасувати Припис № 135 від 5 листопада 2009
року про виконання законних вимог щодо
усунення порушень державної
дисципліни цін, винесений Державною
інспекцією з контролю за цінами в м.
Києві.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 квітня 2010 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в м.Києві від 5 листопада 2009
року №122 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін у частині вилучення у
Відкритого акціонерного товариства
"Київський річковий порт" у доход
держави 97663,44 грн. (виручки) та 195326,88 грн.
(штрафу), а разом 292990,32 грн.

Визнано протиправним та скасовано
припис Державної інспекції з контролю
за цінами в м.Києві від 5 листопада 2009
року №135 у частині визначення
порушення Відкритим акціонерним
товариством "Київський річковий порт"
вимог пп. "б" п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1995 року
№1548 "Про встановлення повноважень
органів виконавчої влади та виконавчих
органів міських рад щодо регулювання
цін (тарифів)" та проведення
перерахунку із споживачами на суму 265,56
грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Київський
річковий порт" залишено без
задоволення, апеляційну скаргу
Державної інспекції з контролю за
цінами в м. Києві задоволено частково,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 квітня 2010 року в
частині оскарження припису від 5
листопада 2009 року № 135 - скасовано, а
провадження по справі в цій частині
закрито. В решті постанову суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07 листопада 2013 року
касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства "Київський
річковий порт" та Державної інспекції з
контролю за цінами в м.Києві задоволено
частково, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2010 року в частині закриття
провадження у справі щодо позовних
вимог про скасування протиправним та
скасування припису від 05.11.2009р. № 135 -
скасовано, а справу в цій частині
позовних вимог направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи ту обставину, що ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 07 листопада 2013 року скасовано
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року в частині закриття провадження у
справ в частині позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
припису від 05.11.2009р. № 135 та направлено
справу в цій частині вимог на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
а в іншій частині ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2010 року залишено без змін,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне здійснювати
апеляційний перегляд оскаржуваного
рішення суду першої інстанції в
частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування припису
Державної інспекції з контролю за
цінами в м. Києві від 05.11.2009р. № 135.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного рішення, колегія суддів
виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС
України, згідно яким суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
службовими особами відповідача було
проведено планову перевірку ВАТ
"Київський річковий порт" на предмет
дотримання державної дисципліни цін
при встановленні, формуванні та
застосуванні цін (тарифів) на послуги
(роботи) за період: жовтень 2008 року -
вересень 2009 року.

За результатами перевірки складено Акт
від 29 жовтня 2009 року №238, яким
встановлено, що у порушення пп. "б" п. 2
Постанови КМУ №1548, позивач за рахунок
застосування цін (тарифів) за види
послуг (робіт), які не передбачені
визначеними нормативно-правовими
актами, що встановлюють для них
відповідні переліки платних послуг, за
період з листопада 2008 року по вересень
2009 року необґрунтовано отримав виручку
в розмірі 97663,44 грн.; у порушення вимог
розпоряджень КМДА від 31 січня 2007 року
№86, від 28 серпня 2008 року №1780, від 25
грудня 2008 року №1780/1, від 5 лютого 2009
року №127 за рахунок застосування
вільних тарифів на послуги з
теплопостачання та постачання і
водовідведення холодної води за умови
запровадження для них режиму
державного регулювання, позивач
необґрунтовано отримав виручку за
період з грудня 2008 року по березень 2009
року в розмірі 30771,84 грн. з ПДВ. Загальна
сума необґрунтовано отриманої
позивачем виручки за період з
листопада 2008 року по вересень 2009 року,
яка підлягає вилученню до бюджету,
складає 128 435,28 грн. (97663,44 грн. + 30771,84 грн.).

Листом від 29 жовтня 2009 року №152-07/2-2815
Держінспекція надіслала на адресу ВАТ
"Київський річковий порт" Акт від 29
жовтня 2009 року №238 і додатки до нього,
які були отримані позивачем 2 листопада
2009 року, про що свідчить копія корінця
поштового відправлення про вручення.

Позивачем в свою чергу були подані
письмові заперечення від 5 листопада 2009
року №01-29-811 до Акту, які були отримані
Держінспекцією 6 листопада 2009 року за
вх. №2242.

05 листопада 2009 року заступником
начальника Держінспекції Рудь Т.Є. за
результатом розгляду матеріалів
перевірки та за наявності порушення
державної дисципліни цін в частині
застосування цін (тарифів) за види
послуг (робіт), які не передбачені
визначеними нормативно-правовими
актами, що встановлюють для них
відповідні переліки платних послуг та
застосування вільних тарифів на
послуги з теплопостачання та
постачання і водо-відведення холодної
води за умови запровадження для них
режиму державного регулювання, було
прийнято рішення №122 про вилучення у
ВАТ "Київський річковий порт" у доход
Державного бюджету суму 128 435,28 грн. та
суму 256 870,56 грн.

Приписом Держінспекції від 5 листопада
2009 року №135 позивача було зобовязано у
місячний термін усунути порушення
державної дисципліни цін в частині
застосування тарифів шляхом
приведення їх у відповідність до вимог
законодавства та проведення
перерахунків зі споживачами на суму 6
158,75 грн., про що в місячний термін
повідомити Держінспекцію.

Позивач заперечує законність Припису
Держінспекції № 135 від 5 листопада 2009
року про виконання законних вимог щодо
усунення порушень державної
дисципліни цін, у зв'язку з чим просить
визнати його протиправним та скасувати
з підстав невідповідності нормам
чинного законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Пунктом 1 Положення про портові збори,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 N 1544,
відповідно до статті 84 Кодексу
торговельного мореплавства України
встановлено, що портові збори
(корабельний, канальний, маяковий,
причальний, якірний, адміністративний
та санітарний) справляються у морських
портах із суден зазначених груп і
плавучих споруд, що плавають під
Державним прапором України та
іноземним прапором.

Згідно з пп. "б" п. 2 Постанови КМ № 1548,
Мінтрансзв'язку встановлює за
погодженням з Мінекономіки збори за
спеціалізовані послуги, які надаються
у річкових портах (на причалах) України
(причальні, корабельні, якірні та
адміністративні).

Водночас, збори за спеціалізовані
послуги, які надаються у річкових
портах (на причалах) України (причальні,
корабельні, якірні та адміністративні)
Мінтрансзв'язку за погодженням з
Мінекономіки не встановлено, а відтак
поняття та перелік таких
спеціалізованих послуг не визначено.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 жовтня 2000 року № 1544 «Про портові
збори», затверджено Положення про
портові збори.

Пунктом 3 Положення про портові збори,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 N 1544,
відповідно до статті 84 Кодексу
торговельного мореплавства України
встановлено, що нарахування портових
зборів здійснюється з умовного об'єму
судна, який обчислюється в кубічних
метрах і дорівнює добутку трьох
величин (довжина судна, ширина судна і
висота борту судна), зазначених в
обмірному свідоцтві (головні
розмірення) або документі, що його
замінює.

Таким чином, зі змісту вказаних норм
вбачається, що обов'язковими ознаками
платежу для віднесення його до
портових зборів є його цільове
призначення (корабельний, канальний,
маяковий, причальний, якірний,
адміністративний та санітарний),
справляння певного виду портового
збору незалежно від виду, типу судна
або плавучої споруда та прапору
плавзасобу, розрахунок портового збору
залежно від умовного об'єму судна.

Разом з тим, згідно з п.п. 23-28 Положення
про портові збори, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2000 N 1544, причальний збір
справляється із суден, що стоять біля
причалу, а щодо суден певної групи - із
операцій навантаження-розвантаження
та закріплення вантажу.

Аналізуючи норми чинного
законодавства колегія суддів
приходить до висновку, що вказана вище
постанова Уряду не врегульовує спірні
правовідносини, однак регулює подібні
правовідносини, а тому надані ВАТ
«Київський річковий порт» послуги по
утриманню і упорядкуванню
привокзальної території, відмінні від
об'єктів та операцій, за які
справляється причальний збір у
морських портах.

Відносини позивача та його
контрагентів щодо надання відповідних
послуг і їх оплати визначені договором,
засновані на принципах юридичної
рівності договірних сторін,
самостійності, економічної
доцільності й обґрунтованості, свободи
договору та не пов'язані із збиранням,
розподілом та перерахуванням певних
зборів (обов'язкових платежів), та за
своєю природою "збір за спеціалізовані
послуги" та "оплата наданих за
договором послуг" є відмінними
юридичними та економічними
категоріями.

Таким чином, за відсутності державного
регулювання ціни на послуги по
утриманню та упорядкуванню
привокзальної території, ВАТ
«Київський річковий порт» правомірно
визначено вільні (договірні) ціни.

Отже, висновок Держінспекції про
порушення ВАТ «Київський річковий
порт» державної дисципліни цін у
частині порушення пп. "б" п. 2 Постанови
КМ № 1548 слід визнати неправомірним, а
відтак вилучення до бюджету отриманої
позивачем виручки в сумі 97 663,44 грн.,
штрафу у розмірі 195 326,88 грн., а також
проведення розрахунків із споживачами
на суму 265,56 грн. (довідка про наявність
заборгованості від 27 жовтня 2009 року №
01-29-788) є безпідставним.

Що стосується висновків Держінспекціє
про перевищення позивачем тарифів на
комунальні послуги, колегія суддів
зважає на наступне.

Я вбачається з матеріалів справи та
підтверджується наявними в справі
доказами, позивач виставляв орендарям
рахунки на оплату теплоенергії та
постачання питної води за відповідний
період.

Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
№ 1875-IV (з наступними змінами і
доповненнями) визначено основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», державна
політика у сфері житлово-комунальних
послуг базується, зокрема, на такому
принципі як регулювання цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги, перелік
яких визначено цим Законом, з
урахуванням досягнутого рівня
соціально-економічного розвитку,
природних особливостей відповідного
регіону та технічних можливостей.

Пунктом 4 частини 1 статті 6 цього Закону
до повноважень Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської і Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
житлово-комунальних послуг віднесено,
зокрема, взаємодію з органами
місцевого самоврядування з питань
надання житлово-комунальних послуг та
регулювання цін/тарифів у межах своїх
повноважень.

Згідно підпункту 2 пункту «а» частини 1
статті 28 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», до відання
виконавчих органів міських рад
віднесені повноваження щодо
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів
щодо оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади;
погодження в установленому порядку цих
питань з підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності відповідної
територіальної громади, а в разі, якщо
вказані послуги надаються
підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності - погодження в
установленому порядку цих питань з
даними підприємствами, установами та
організаціями.

Вказані повноваження є власними
(самоврядними) повноваженнями
виконавчого органу, який створюється
для здійснення виконавчих функцій і
повноважень місцевого самоврядування.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 грудня 2003 року № 21-рп/2003 у справі
№ 1-45/2003 дано офіційне тлумачення
положень частин 1, 2, 3, 4 статті 18, частини
3 статті 133, частини 1, 2, 3 статті 140,
частини 2 статті 141 Конституції України,
статті 23, пункту 3 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»,
статей 12, 79 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», статей 10, 13,
16, пункту 2 розділу УІІ «Прикінцеві
положення» Закону України «Про столицю
України - місто-герой Київ», статей 8, 10
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації», статті 18 Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» в їх
взаємозв'язку щодо статусу КМДА.

Відповідно до вказаного рішення КМДА є
єдиним в організаційному відношенні
органом, який виконує функції
виконавчого органу Київської міської
ради та паралельно функції місцевого
органу виконавчої влади. З питань,
віднесених до відання місцевого
самоврядування, цей орган підзвітний і
підконтрольний Київській міській раді,
з питань здійснення повноважень у
сфері виконавчої влади -Кабінету
Міністрів України.

Отже, виходячи з підпункту 2 пункту «а»
частини 1 статті 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування», повноваження
КМДА як виконавчого органу Київської
міської ради в галузі тарифної
політики пов'язані з встановленнями в
порядку і межах, визначених
законодавством, тарифів щодо оплати
побутових, комунальних, транспортних
та інших послуг, які надаються
підприємствами та організаціями
комунальної власності відповідної
територіальної громади, а в разі, якщо
вказані послуги надаються
підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності - за погодженням
в установленому порядку цих питань з
даними підприємствами, установами та
організаціями.

Так Розпорядженнями КМДА від 31 січня 2007
року № 86, від 28 серпня 2008 року № 1780, від
25 грудня 2008 року № 1780/1, від 5 лютого 2009
року № 127 було встановлено тарифи на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води
виробникам та виконавцям цих послуг
комунальної форми власності для
відпуску бюджет ним установам і
організаціям, іншим споживачам та
погоджувалися на цьому рівні тарифи на
зазначені послуги
підприємствам-виробникам і виконавцям
інших форм власності.

Отже, виставляючи орендарям
(споживачам) плату за надані комунальні
послуги, ВАТ "Київський річковий порт",
на якого також поширюються норми
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», не було дотримано вказаних
вище тарифів, що призвело до
необґрунтованого отримання позивачем
виручки у розмірі 21 202,85 грн. (постачання
теплової енергії), за період з грудня 2008
року по лютий 2009 року необґрунтовано
отримано виручку у розмірі 9568,99 грн.
(постачання холодної води та
водовідведення), а всього у розмірі 30
771,84 грн. без врахування 5893,19 грн.
(заборгованість орендарів), всього у
розмірі 30 771,84 грн., що підтверджується
відповідними Розрахунками та
Додатками до Акта перевірки.

Разом з тим, відповідно до приписів
пункту 4 Положення про Державну комісію
з контролю за цінами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 грудня 2000 року №1819, до
повноважень відповідача віднесено
здійснення в межах компетенції
перевірки додержання порядку
формування, встановлення і
застосування цін і тарифів, а також їх
економічного обґрунтування; надання за
результатами перевірок, зокрема
суб'єктам господарювання обов'язкові
для виконання приписи щодо усунення
порушень порядку формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних санкцій) органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України і Міністерства
фінансів України від 3 грудня 2001 року №
298/519, її дія поширюється на центральні
та місцеві органи виконавчої влади,
Раду міністрів Автономної республіки
Крим, а також підприємства, установи та
організації, незалежно від форм
власності, організаційно-правових форм
і підпорядкованості.

Пунктом 1.3 цієї Інструкції встановлено,
що відповідно до Закону України «Про
ціни і ціноутворення»необґрунтовано
одержана підприємством, організацією
сума виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню і зараховується в дохід
відповідного бюджету із застосуванням
штрафу у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки
за належністю.

Підставою для застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін є одержання
суб'єктом господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення ним чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.

Викладені норми законодавства
свідчать про наявність у відповідача
повноважень здійснювати перевірку
позивача та у разі виявлення порушень
державної дисципліни цін приймати
відповідні рішення про застосування до
нього адміністративно-господарських
санкцій та приписи про усунення
виявлених порушень.

Таким чином, аналізуючи обставини
даної справи та оцінюючи зібрані по
справі докази, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для визнання протиправними дій
заступника Державної інспекції з
контролю за цінами в м. Києві Рудь
Тетяни Євгенівни, якою було дотримано
вимоги Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних санкцій) органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України і Міністерства
фінансів України від 3 грудня 2001 року №
298/519.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Київський
річковий порт" - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 квітня 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків
М.І. Кобаль І.Й.
Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 10.11.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Петрик І.Й.

Кобаль М.І.