Справа № 2а-3235/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Справа №
82963/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу та на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

22.06.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області (далі УПФУ) в якому просить
поновити пропущений строк звернення до
суду; визнати неправомірними дії
відповідача; зобов'язати відповідача
нараховувати і здійснювати виплату
щомісячної соціальної допомоги за
період з 09.07.2007 року по дату винесення
рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 14
жовтня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до
УПФУ про визнання неправомірними дій
УПФУ щодо нарахування державної
соціальної допомоги дітям війни за
період з 09.07.2007 року по 21.12.2010 року
залишено без розгляду.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 14 жовтня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача.
Зобов'язано УПФУ нарахувати та
виплатити ОСОБА_1, як дитині війни,
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 22.12.2010
року по 18.06.2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятими
постановою та ухвалою позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою заявлені
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, у відповідності до ч.1
п.3 ст.197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. З
аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету" (вступила в
дію з 23.07.2011 року) установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру підвищення
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, дітям війни
застосуванню підлягають положення
статті 6 Закону про соціальний захист
дітей війни.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача за спірний
період у передбаченому ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" розмірі колегія суддів не
вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв оскаржувану
постанову з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги його не
спростовують.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Згідно матеріалів справи, предметом
спору в даній адміністративній справі
є зобов'язання проведення перерахунку
пенсії за період з 09.07.2007 року по день
прийняття рішення. Разом з тим, як
вбачається з вхідного штампу
канцелярії суду першої інстанції,
позовна заява надійшла до суду лише
22.06.2011 року, тобто з пропуском
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про необхідність
залишення такої позовної заяви без
розгляду, прийнявши законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм процесуального права. Апеляційна
скарга висновків суду першої інстанції
не спростовує, відтак задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу та постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14 жовтня 2011
року у справі № 2а-3235/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська