Справа № 335/14142/14-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Франчук Г.В.

за участю прокурора: Токмакової К.М.,
представника відповідача Морар
М.В.,представника третьої особи Ярмолич
К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
заступника прокурора Запорізької
області в інтересах ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі про
поновлення строку звернення до суду із
позовом, визнання незаконною постанови
головного державного виконавця Морар
М.В. про закінчення виконавчого
провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року (26.11.2014 р) заступник
прокурора Запорізької області в
інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, третя особа Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі про
поновлення строку звернення до суду із
позовом, визнання незаконною постанови
головного державного виконавця Морар
М.В. про закінчення виконавчого
провадження.

У позовній заяві зазначено, що до
прокуратури Запорізької області 20.10.2014
звернувся пенсіонер ОСОБА_3 із заявою з
приводу невиконання Управлінням
пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя судового рішення. Під час
перевірки доводів звернення
прокуратурою області встановлено
наступне.

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом про зобов'язання УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату пенсії як особі, постраждалій
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2010 у
справі №2а-3860/10 позов ОСОБА_3 до УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя задоволено.

За результатами розгляду апеляційної
скарги УПФУ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано в частині.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 26.03.2013 касаційну скаргу УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя залишено без задоволення, а
оскаржувану постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 23.12.2010 у не скасованій
частині та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011 - без
змін.

У подальшому у липні 2013 року ОСОБА_3 у
суді отримано виконавчий лист про
зобов'язання УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя відповідно до вимог ст. ст. 50,
ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» нарахувати йому:

починаючи з 14.11.2010 державну пенсію,
виходячи із розміру 8-ми мінімальних
пенсій за віком;

Після виправлення ухвалою суду від
25.11.2013 описки щодо найменування
боржника, у грудні 2013 року ОСОБА_3
звернув виконавчий лист до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

Постановою головного державного
виконавця Морар М.В. від 24.12.2013 відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого листа
(ВП № 41314830).

На адресу відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Запорізькій області надійшла заява
УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя від 13.01.2014 про виконання
рішення суду нібито у повному обсязі.

Відповідно до вказаної заяви на
виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011 у
справі №2а-3860/10 УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя у червні 2011 року проведено
перерахунок: 1) державної пенсії за
період з 14.11.2010 по 30.06.2011, перераховано
до виплати 40 365,07 грн. та 2) додаткової
пенсії за період з 03.05.2010 по 30.06.2011 у
розмірі 2 459,42 грн.

Загальна сума доплат у розмірі 42 824,49
грн. фактично виплачена ОСОБА_3 у липні
2011 року.

Крім того, заявою УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя від 13.01.2014 поінформовано
державного виконавця про те, що у
період з 01.07.2011 по 31.10.2011 ОСОБА_3
отримував пенсію у розмірі,
передбаченому постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011, а з
01.11.2011 розмір його пенсії «приведено у
відповідність з вимогами чинного
законодавства».

Як встановлено прокуратурою області з
інформації від 10.11.2014 Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області з 01.11.2011 та у
подальшому пенсія ОСОБА_3
нараховується і виплачується у
розмірах, встановлених постановами
Кабінету Міністрів України № 745 від
06.07.2011 та№ 1210 від 23.11.2011, а не у
відповідності до вимог Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тобто, з 01.11.2011 по цей час усупереч
рішення суду з приводу щомісячного,
постійного нарахування та виплати
пенсії, управлінням ПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя пенсія ОСОБА_3 не
нараховується та не виплачується у
встановлених судом розмірах.

Проте, незважаючи на те що, УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя жодних заходів, спрямованих
на нарахування та виплату пенсії
ОСОБА_3 у розмірах, встановлених
судовим рішенням, упродовж 2013 -2014 років,
не вживались, державним виконавцем
29.01.2014 безпідставно закінчено
виконавче провадження у зв'язку із
фактичним виконанням у повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Відповідна постанова державного
виконавця від 29.01.2014 є незаконною та
підлягає скасуванню, а тому позивач
просив суд визнати причини пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду поважними,
визнати незаконною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Морар М.В. відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 29.01.2014 про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» (ВП №
41314830).

У судове засідання ОСОБА_3 не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, заявлені вимоги
підтримав у повному обсязі.

У судовому засідання прокурор
підтримав заявлений позов та просить
його задовольнити на підставах
викладених у позовній заяві. Окрім
того, просив суд поновити строк
звернення до суду з адміністративним
позовом, посилаючись на наявність для
того поважних причин.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, просить у його задоволенні
відмовити. Зазначав, що діяв згідно із
нормами Закону України «Про виконавче
провадження». 29.01.2014 виконавче
провадження було закінчено в порядку п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження». Копія постанови про
закінчення виконавчого провадження
була направлена сторонам виконавчого
провадження та до суду. Інформації щодо
оскарження вищезазначеної постанови
державного відділі станом на 15.12.2014
відсутня, дії державного виконавця у
порядку передбаченому ст. 82 Законом
України «Про виконавче провадження»
сторонами виконавчого провадження не
оскаржувались. Виконавчі документи
виконуються у спосіб, зазначений у
рішення судів, а саме, органи ПФУ
Запорізької області (боржники)
зобов'язуються здійснити певні дії,
передбачені у рішеннях судів та у
відповідних виконавчих документах -
зобов'язуються здійснити перерахунки
та виплати пенсій. До компетенції
відділу не входить контроль за
законністю подальших виплат пенсій
особам, які є учасниками ліквідації
катастрофи на Чорнобильській АЕС,
оскільки це не передбачено виконавчими
документами. Окрім того, зазначав, що до
суду із поданням про зміну порядку або
способу виконання постанови суду або
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню в частині не
звертався.

Третя особа проти позову
заперечує, зазначаючи, що державний
виконавець діяв згідно з нормами
Закону України «Про виконавче
провадження», а відтак підстав для
задоволення позову немає .

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін,
проаналізувавши усі надані сторонами
докази, суд приходить до наступних
висновків.

Розглядаючи питання про поновлення
строку звернення позивача до суду, суд
вважає, що строк звернення до суду
пропущений з об'єктивних та поважних
причин.

У відповідності до ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України, -
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Згідно ч. 2 ст. 181 КАС України позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів;

Боржник ОСОБА_3 оскаржувану постанову
від 29.01.2014 року поштовим зв'язком не
отримував і протилежного не доведено у
судовому засіданні державним
виконавцем, оскільки доказів отримання
поштою цієї постанови суду не надано,
про оскаржувану постанову дізнався у
жовтні 2014 року із Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень і у
жовтні 2014 року звернувся до
прокуратури області зі зверненням, яка
в свою чергу провела відповідну
перевірку, яку було завершено
опитуванням заявника 19.11.2014 року та
прокуратура звернулася до суду з
адміністративним позовом 26.11.2014 року,
відповідач не спростував
обґрунтування позивача та не надав
суду жодних належних і допустимих
доказів того, що позивач дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав раніше.

Отже, з матеріалів справи вбачається
наявність поважної причини пропущення
позивачем строків звернення до суду з
позовними вимогами, що виходять за межі
передбаченого законом строку, а відтак
він підлягає поновленню.

Статтею 2 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України і згідно
з ч.2 цієї статті здійснюється
державними виконавцями. Примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
"Про державну виконавчу службу".

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону, особи,
які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Як встановлено судом, у листопаді 2010
року ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом про зобов'язання УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату пенсії як особі, постраждалій
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2010 у
справі №2а-3860/10 позов ОСОБА_3 до УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя задоволено. Зобов'язано УПФУ
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну ОСОБА_3
згідно ст.54 та ст. 50 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком (державна
пенсія) та 75% соціальної пенсії за віком
(додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю) з 03.05.2010 по 03.11.2010 року, а далі
здійснювати нарахування та виплату
вказаної пенсії щомісячно-постійно.
(а.с.7-9)

За результатами розгляду апеляційної
скарги УПФУ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011 року
постанову Орджонікідзевського
районного суду міста Запоріжжя від 31
грудня 2010 року - скасувано в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районні міста Запоріжжя здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_3
державної пенсії згідно ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»у
розмірі розмірі 8-ми мінімальних пенсій
за віком за період з 03 травня 2010 року по
03 листопада 2010 року, та відмовити у
задоволені наведеної частини вимог
ОСОБА_3

Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районні міста
Запоріжжя стосовно нарахування та
виплати ОСОБА_3 пенсії по інвалідності
другої групи, як особі зі статусом
особи, постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
розрахованої у розмірах менших ніж
визначено ч.4 ст.54, ст.50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районні міста
Запоріжжя нарахувати ОСОБА_3 починаючи
з 03 травня 2010 року додаткову пенсію
відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи
із розміру 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням
законодавчо встановленої на час
виплати розміру мінімальної пенсії за
віком і положень частини 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та із відрахуванням
отриманих ОСОБА_3 з 03 травня 2010 року сум
додаткової пенсії по інвалідності 2
групи, як особою зі статусом
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районні міста
Запоріжжя нарахувати ОСОБА_3 починаючи
з 14 листопада 2010 року державну пенсію
відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи із розміру 8-ми мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням
законодавчо встановленої на час
виплати розміру мінімальної пенсії за
віком і положень частини 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та із відрахуванням
отриманих ОСОБА_3 з 14 листопада 2010 року
сум державної пенсії по інвалідності 2
групи, як особою зі статусом
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1
категорії.(а.с.16-19).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 26.03.2013 касаційну скаргу УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя залишено без задоволення, а
оскаржувану постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 23.12.2010 у нескасованій
частині та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011 - без
змін.

У липні 2013 року ОСОБА_3 у суді отримано
виконавчий лист про зобов'язання УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя відповідно до вимог ст. ст. 50,
ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» нарахувати йому:починаючи
з 14.11.2010 державну пенсію, виходячи із
розміру 8-ми мінімальних пенсій за
віком;починаючи з 03.05.2010 додаткову
пенсію, виходячи із розміру 75%
мінімальної пенсії за віком;
здійснювати нарахування та виплату
вказаної пенсії щомісячно - постійно.

Після виправлення ухвалоюсуду від
25.11.2013 описки щодо найменування
боржника, у грудні 2013 року ОСОБА_3
звернув виконавчий лист до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

державним виконавцем на підставі
ст.ст. 17, 19, 20, 25, Закону України „Про
виконавче провадження" була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 41314830 з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
документа, копії якої надіслані
сторонам виконавчого провадження. П.2
даної постанови боржнику було надано
строк до 31.12.2013.

08.01.2014 на адресу Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя в порядку ст. ст. 89, 90
Закону України «Про виконавче
провадження» відділом направлено
вимогу державного виконавця, якою
зобов'язано боржника в строк до 15.01.2014
надати відомості про виконання
виконавчого листа № 2а-2860/10, виданого
19.12.2013 Орджонікідзевським районним
судом м. Запоріжжя.

На адресу відділу заява № 577/11 від
13.01.2014, в якій Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя просить в порядку
ст. 35 Закону України «Про виконавче
провадження» відкласти провадження
виконавчих дій та надати час для
виконання постанови в добровільному
порядку, у зв'язку з тим, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
№ 41314830 від 24.12.2013 отримана несвоєчасно.

14.01 .2014 на адресу відділу державної
виконавчої служби надійшла заява
боржника від 13.01.2014 за вих. № 596/11 згідно
якої вбачається, що ОСОБА_3 зроблено
перерахунок державної та додаткової
пенсії за вищевказаним виконавчим
документом за період з 03.05.2010 року по
30.06.2011 в розмірі 2459,42 грн., а також з
14.11.2010 року по 30.06.2011 до виплати 40 365,07
грн.

Виплату здійснено у липні 2011 в сумі 42
824.49 гривень. Таким чином, загальна сума
доплати згідно з постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011 року
у справі № 2а-3860/10 становить 42 824,49 грн.,
яка у липні 2011 року фактично виплачена
ОСОБА_3, що підтверджується відомістю
на зарахування згідно з рішенням суду
за липень 2011 року.

14.01.2014 на адресу відділу надійшла заява
боржника від 13.01.2014 за вих. № 596/11, якою
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя додатково повідомлено, що
01.07.2011 по 31.10.2011 пенсіонер отримував
пенсію в розмірі, передбаченому
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.04.2011 у справі № 2а-3860/10, а з 01.11.2011
розмір його пенсії «приведено у
відповідність з вимогами чинного
законодавства».

З 01.11.2011 по цей час усупереч рішення
суду з приводу щомісячного, постійного
нарахування та виплати пенсії,
управлінням ПФУ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя пенсія ОСОБА_3 не
нараховується та не виплачується у
встановлених судом розмірах.

Проте, незважаючи на те що, УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя жодних заходів, спрямованих
на нарахування та виплату пенсії
ОСОБА_3 у розмірах, встановлених
судовим рішенням, упродовж 2013 -2014 років,
не вживались, державним виконавцем
29.01.2014 безпідставно закінчено
виконавче провадження у зв'язку із
фактичним виконанням у повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: .

У той же час, у постанова суду жодним
чином не виконано у повному обсязі
згідно з виконавчим документом, адже
боржник ще три роки тому припинив його
виконання у спосіб, визначений судом,
адже виплата УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя пенсії ОСОБА_3 з 01.11.2011
відповідно до прийнятих Кабінетом
Міністрів України постанов суперечить
позиції суду, викладеній у рішеннях
прийнятих за результатами розгляду
його позову.

Так, відповідно до мотивувальної
частини ухвали Вищого
адміністративного суду від 26.03.2013
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
ОСОБА_3 застосуванню підлягають
положення Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету

що постанова Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2010 у
не скасованій частині та постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2011
відповідно до ст.124 Конституції України
є обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені.

Вказана правова позиція викладена у п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність
судової влади».

Законність вказаних судових рішень
підтверджено судом касаційної
інстанції - ухвалою Вищого
адміністративного суду від 26.03.2013,
іншим чином вони не переглядались, отже
є обов'язковими до виконання.

Рішення суду було у повному обсязі
виконано ще у 2011 році, а відтак є
незрозумілим, виконання чого саме
забезпечив державний виконавець у 2014
році та навіщо такий виконавчий
документ стягувач звернув до
примусового виконання.

Відповідно до ч.1,2 ст. 170 КАС України,
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту. Подання заяви про
роз'яснення судового рішення
допускається, якщо воно ще не виконано
або не закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 259 КАС України
встановлено, що суд, який видав
виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі, або визнати виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом.

Згідно до ч. 4 вказаної статті у разі
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником або і з інших причин, суд
визнає виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню повністю чи
частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону та не допускати у
своїй діяльності законних інтересів
юридичних осіб.

Як встановлено судом, державний
виконавець з приводу встановлення
порядку виконання постанови,
роз'яснення постанови суду з поданням
до суду не звертався, чого і не
заперечив у судовому засіданні. Окрім
того, УПФУ в Орджонікідзевському
районі також не зверталося до суду із
заявою про встановлення порядку
виконання постанови, роз'яснення
постанови суду, визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню.

Вищенаведене свідчить про те, що
державний виконавець у порушення вимог
ст. ст. 6, 11 Закону України «Про
виконавче провадження» не використав у
повному обсязі надані йому законом
права.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Разом із тим, державний виконавець,
незважаючи на наявність у виконавчому
документі обов'язку боржника
здійснювати нарахування та виплату
вказаної пенсії стягувачу щомісячно -
постійно, не вжив жодних заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
рішення суду у цій частині.

Зокрема, державний виконавець залишив
поза увагою наявні обґрунтовані
перешкоди у виконанні рішення суду у
зв'язку з відмовою боржника виконувати
його у подальшому самостійно,
прийняття нових нормативних, у тому
числі підзаконних, актів, відсутність
фінансування з Державного бюджету
України тощо.

Проте, наданими законом правами
державний виконавець не скористався та
безпідставно закінчив виконавче
провадження.

Згідно частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що, приймаючи рішення про
закінчення виконавчого провадження,
державний виконавець діяв всупереч
вимог Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки ним не виконані
усі дії, що передбачені цим законом і
передують винесенню такої постанови.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження визнана судом незаконною
чи скасована начальником відділу,
виконавче провадження підлягає
поновленню протягом трьох робочих днів
з дня надходження рішення суду.

У зв'язку з цим, постанова державного
виконавця від 29.01.2014 про закінчення
виконавчого провадження є незаконною
та підлягає скасуванню, а позов
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
2,4,5,11,17-19,69-71,99,102,104,158,159,161,162,163,181 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк звернення до
адміністративного суду із позовом.

Позов заступника прокурора
Запорізької області в інтересах ОСОБА_3
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі про
поновлення строку звернення до суду із
позовом, визнання незаконною постанови
головного державного виконавця Морар
М.В. про закінчення виконавчого
провадження, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Морар М.В. відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 29.01.2014 року про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення постанови
апеляційної скарги.

Суддя :
Ю.В. Апаллонова