Справа № 2а-3219/09/0870
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 грудня 2014 року м. Київ
В/800/4538/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Бутенко В.І. , Ліпський Д.В. ,
Олексієнко М.М. , Рецебуринський Ю.Й. ,
перевіривши заяву ОСОБА_2 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 08.07.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Міністерства юстиції України про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 08.07.2014р., прийнятої у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства юстиції України про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно з ч. 1 ст. 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право подати
заяву про перегляд судових рішень в
адміністративних справах після їх
перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який відповідно до положень
ст.ст. 239-2, 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з положеннями ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених ст. 171-1
цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 та
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 08.07.2014р., про перегляд якої
подана заява, Вищий адміністративний
суд України касаційну скаргу ОСОБА_2
залишив без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 06.09.2011р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2012р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Міністерства юстиції України про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу залишив без змін.

Ухвалюючи рішення у справі, суд
касаційної інстанції вказав на
правомірність винесення
оскаржуваного наказу Міністра юстиції
України від 05.12.2002р. №1172/к, оскільки
грубе порушення з боку позивача
трудової дисципліни мало місце та
обставини проступку, встановлені
комісією, були підтверджені в суді
першої та апеляційної інстанцій.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.07.2014р. позивач порушує питання про її
скасування з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме ч.ч. 3, 4 ст. 40
Кодексу законів про працю України,
оскільки позивача звільнено в період
перебування на стаціонарному
лікуванні, підтвердженому листом
непрацездатності та допущено
неоднакове тлумачення визначення
прогулу.

При цьому заявник посилається на
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15.05.2013р. про
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, в якій
касаційний суд дійшов висновку, що не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності з
посиланням на ч. 3. ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів зазначає, що
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції свідчить про
неповноту встановлення судами
попередніх інстанцій обставин справи
для правильного вирішення спору та про
не дослідження всіх доказів.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі та ухвалення
судового рішення в іншій справі,
виходячи з конкретних встановлених
обставин у справі, виключає висновок
про ухвалення судових рішень у таких
справах з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права саме у
подібних правовідносинах.

Також як на неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу Верховного Суду України від
15.12.2010р. у справі №6-20213св09, в якій
Верховний Суд України дійшов висновку,
що при звільненні за п. 4 ст. 40 КЗпП
України, суди повинні виходити з того,
що передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Відповідно до п. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Отже, судовими рішеннями, на які
робиться посилання на підтвердження
підстав перегляду, можуть бути рішення
лише судів касаційної (третьої)
інстанції.

Посилання позивача на рішення
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду рішень судів
касаційної інстанції, є безпідставним.

Вивчивши заяву ОСОБА_2 та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про відсутність підстав для
допуску до перегляду Верховним Судом
України зазначеної справи.

Керуючись ст.ст. 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції
України про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Копію даної ухвали, а також заяву з
доданими до неї матеріалами повернути
ОСОБА_2 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Бутенко В.І.

Ліпський Д.В.

Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.