Справа № 804/16514/14
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М. при
секретаріПрихно К.С. за участю:
представника позивача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
відповідача-1: державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Ганни Олександрівни,
відповідача-2: Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, відповідача-3: державного
реєстратора прав на нерухоме майно -
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
відповідача-4: ОСОБА_8, третя особа на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
ОСОБА_9 про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,-
08 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до відповідача-1:
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Ганни Олександрівни,
відповідача-2: Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, відповідача-3: Державного
реєстратора прав на нерухоме майно -
приватного нотаріуса ОСОБА_7
Дніпропетровського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області,
відповідача-4: ОСОБА_8, в якому просить:
визнати протиправними та скасувати
рішення державного реєстратора в особі
приватного нотаріуса ОСОБА_7
Дніпропетровського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 30 квітня 2014 року № 12796873,
згідно якого право власності на
нерухоме майно (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1) зареєстровано за
ОСОБА_8;

скасувати запис від 30 квітня 2014 року
№5532839 про державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_8 нерухоме майно
(реєстраційний номер нерухомого майна:
, квартира, адреса АДРЕСА_1);

визнати протиправними та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Ганни Олександрівни
про відмову ОСОБА_5 в державній
реєстрації прав власності на нерухоме
майно від 10 вересня 2014 року № 15704812 на
нерухоме майно (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1);

зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за ОСОБА_5 право
власності на нерухоме майно
(реєстраційний номер нерухомого майна:
, квартира, адреса АДРЕСА_1) на
підставі договору дарування від 04
липня 2012 року.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 04 вересня 2014 року ОСОБА_5
звернувся із заявою про державну
реєстрації прав та їх обтяжень до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області щодо проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1).

10 вересня 2014 року Державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданова Г. О. рішенням за №
15704812 відмовила позивачу в реєстрації
права власності на об'єкт нерухомого
майна на підставі того, що документи,
подані для проведення державної
реєстрації прав, не відповідають
вимогам або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме,
що в Державному реєстрі прав на
сьогоднішній день є актуальний запис
про державну реєстрацію прав власності
за іншою особою, яка не залучалась до
жодного розгляду справи у судовому
процесі, та для реєстрації заявлених
позивачем прав необхідно скасувати
актуальний запис та відповідне рішення
реєстратора.

Позивач вважає рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Г.О. незаконним, у
зв'язку з наступним.

ОСОБА_5 на підставі договору дарування
від 04 липня 2012 року є власником
нерухомого майна (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1).

Під час складання договору дарування
від 04 липня 2012 року квартира належала
дарувальнику ОСОБА_10 на підставі
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 20 січня 2010 року
про визнання мирової угоди від 19 січня
2010 року.

Крім того, 16 жовтня 2013 року державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненков М.І. на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер: 6991601 від 21 жовтня 2013
року одночасно зробив запис до реєстру
прав власності на нерухоме майно №
2966590, яким припинив право власності на
нерухоме майно (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1) за ОСОБА_5 та визнав
власником ОСОБА_9, на підставі рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 лютого 2013 р. та
ухвали Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 05.03.2013 р., яка в
свою чергу 30 квітня 2014 року подарувала
дане житлове приміщення ОСОБА_8 на
підставі договору дарування.

Проте, рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 квітня
2014 року рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2013 р., згідно якого за ОСОБА_9 визнано
право власності на спірну квартиру та
усунуто їй перешкоди у користуванні
власністю шляхом примусового
виселення родини ОСОБА_5, було
скасовано та в установлений термін не
оскаржено. Крім того, заочне рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 05 грудня 2012 р. ,
яким визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, також скасовано
ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 06 грудня
2013 р. та ухвалою суду від 27 грудня 2013
року накладено арешт даного нерухомого
майна.

В подальшому рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10 липня 2014 року право власності на
нерухоме майно (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1) визнано за ОСОБА_5.

Таким чином, стверджує позивач, станом
на сьогоднішній день та на час
звернення із заявою про проведення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно єдиним власником
вищезазначеного нерухомого майна є
позивач, а відмова державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Г.О. у проведенні
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, як і рішення державного
реєстратора в особі приватного
нотаріуса ОСОБА_7 Дніпропетровського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області про
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно від 30 квітня 2014 року,
індексний номер: 12796873, згідно якого
право власності на нерухоме майно
зареєстровано за ОСОБА_8, та державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненкова М.І. про державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно від 21 жовтня 2013 року, індексний
номер: 6991601, згідно якого за ОСОБА_9 було
зареєстровано право власності на
нерухоме майно (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1), є незаконними.

Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року до
участі у справі у якості третьої
особи на стороні відповідачів, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, залучено ОСОБА_9.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
адміністративний позов просив
задовольнити.

Відповідач-1 в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце його
проведення був повідомлений належним
чином.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не прибув, надіслав на адресу
суду клопотання, в якому просить
розглянути справу без його участі.

Відповідач-3 в судове засідання не
з'явився, також надіслав на адресу суду
заяву про розгляд справи без його
участі.

На адресу відповідача-4 судом
направлялася ухвала про відкриття
провадження в адміністративній справі
та повістка. Однак, на адресу суду
повернувся конверт з відміткою
відділення Укрпошти «за закінченням
терміну зберігання». Згідно зі ст. 35
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідач-4 є належно
повідомлений про розгляд справи у
скороченому провадженні.

Про розгляд справи Дніпропетровським
окружним адміністративним судом третя
особа повідомлялася відповідно до ст. 35
КАС України.

В матеріалах справи містяться письмові
заперечення представника
відповідача-2, в яких він зазначив, що
під час розгляду заяви про державну
реєстрацію було встановлено, що
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10.07.2014 року
по справі № 202/38171/13-ц визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5.

Також було встановлено, що право
власності на вищевказаний об'єкт
нерухомого майна вже зареєстровано за
іншою особою, яка не залучалась до
жодного розгляду справи у судовому
процесі. Відомості стосовно скасування
реєстрації за цим власником відсутні.

Ураховуючи викладене, керуючись
статтею 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 № 868, 10.09.2014 року державний
реєстратор прийняв рішення про відмову
у державній реєстрації права власності
за № 15704812, яке отримано ОСОБА_5 12.09.2014
року.

Відповідно до пункту 2.1. наказу
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5 «Про затвердження Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011
року за № 1429/20167, для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком. У разі
ліквідації державної нотаріальної
контори, зупинення або припинення
нотаріальної діяльності приватного
нотаріуса заява подається до органу
державної реєстрації прав за місцем
розташування нерухомого майна.

У зв'язку з вищевикладеним, в даному
випадку Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції може скасувати
запис № 5532839 про державну реєстрацію
права власності за ОСОБА_8 на квартиру
АДРЕСА_1, тільки за обставин, вказаних в
п. 2.1. наказу Міністерства юстиції
України від 12.12.2011 року № 3502/5 «Про
затвердження Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», зареєстрованого в
міністерстві юстиції України 12.12.2011
року за № 1429/20167.

Враховуючи викладене, представник
відповідача-2 просив суд відмовити
позивачу у задоволенні його позовних
вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку про відмову
у задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 04 липня 2012 року
позивач ОСОБА_5 на підставі договору
дарування отримав у власність від
свого батька ОСОБА_10 нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний
номер нерухомого майна: ).
Реєстраційною службою
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області в особі державного реєстратора
Фомінової О.Б. зроблено відповідний
запис до реєстру прав власності на
нерухоме майно за № 104298 від 17.01.2013 року
та винесено рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер: 282502 від 07 лютого 2013
року.

На час складання даного договору
квартира належала дарувальнику ОСОБА_10
на підставі ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
20 січня 2010 року про визнання мирової
угоди від 19 січня 2010 року,
зареєстрованої в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно від 01
квітня 2010 року. Це підтверджено витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 25757359, виданим
комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради 01
квітня 2010 року, реєстраційний номер
майна: 27927556.

Право власності на квартиру
дарувальник ОСОБА_10 отримав в
результаті вирішення в судовому
порядку спору з ОСОБА_13, власником на
той час квартир АДРЕСА_1,
зареєстрованих 17.11.2009 р. на підставі
свідоцтва про право власності САС №
581226 від 12.11.2009 р., видане виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради та 03.08.2009 року на підставі
свідоцтва про право власності САС №
540847 від 31.07.2009 р., видане виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради.

Передувало цьому судовому процесу
невиконання ОСОБА_13 взятих на себе
зобов'язань щодо продажу квартири
(будівельний номер 4-а на 15-16 поверсі,
секція №2) в будинку, що був зведений у
2008 році (пізніше присвоєно адресу:
АДРЕСА_1), закріплених у нотаріально
посвідченому попередньому договорі
від 31.05.2008 року (реєстр № 1911).

Відповідно до умов даного договору
ОСОБА_13 повинен був підготувати
необхідні документи (технічну
документацію тощо) та укласти до 31.08.2008
року нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу квартири з покупцем
ОСОБА_10 Останній в свою чергу передав
ОСОБА_13 грошовий аванс у сумі 30 000
доларів США (на той час еквівалент 142
500,00 гривен).

Після закінчення визначеного строку за
попереднім договором ОСОБА_13 свої
зобов'язання перед ОСОБА_10 не виконав,
посилаючись на труднощі пов'язані з
неможливістю розрахуватися з
будівельною компанією, яка збудувала
будинок та повинна передати необхідну
технічну документацію новим власникам.
Для завершення раніше укладених
домовленостей з приводу продажу
квартири ОСОБА_13 позичає у ОСОБА_10
грошові кошти в сумі 800 000,00 гривен за
письмовим договором позики від 08.08.2009
року строком на один місяць. Однак, знов
не виконує взяті зобов'язання за
договором позики, що стало приводом
звернення ОСОБА_10 до суду.

У листопаді 2009 року ОСОБА_10 звернувся
за правовою допомогою до ОСОБА_14 Після
надання довіреності на представницькі
повноваження (від 26 листопада 2009 року)
та необхідних матеріалів ОСОБА_14
підготувала позов про стягнення
заборгованості з ОСОБА_13 та звернулася
до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_10
та ОСОБА_13 досягли згоди у спорі та
19.01.2010 року їх уповноважені
представники підписали Мирову угоду,
яку визнано ухвалою Жовтневого
районного суду від 20.01.2010 року. Згідно
умов підписаної Мирової угоди та
ухвали суду ОСОБА_13 передав своє
нерухоме майно, а саме: квартири
АДРЕСА_1 та технічну документацію в
рахунок погашення заборгованості
перед ОСОБА_10

Позивач 27.11.2013 р. отримав листа з
виконавчої служби
Амур-Нижньодніпровсього району м.
Дніпропетровська №В-9/39710 від 25.11.2013 р., в
якому повідомлено про відкриття
виконавчого провадження № 200/696/13-ц від
15.03.2013 року на виконання ухвали
Бабушкінського районного суду від
05.03.2013 року щодо усунення перешкод
невідомій раніше громадянці ОСОБА_9 в
користуванні даною квартирою № 51
шляхом виселення усіх до 12.00 години 02
грудня 2013 року. У зазначений час родина
ОСОБА_10 була виселена.

Встановлено, що 08.02.2013 року
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська винесено рішення про
задоволення зустрічного позову від
05.02.2013 року ОСОБА_9 до ОСОБА_13 щодо
визнання її власником нерухомого
майна, а саме квартири АДРЕСА_1. 05.03.2013
року винесено ухвалу про примусове
виселення родини ОСОБА_10.

Також, Індустріальним районним судом
м. Дніпропетровська за позовом
представників ОСОБА_13 винесено заочне
рішення від 05 грудня 2012 р., яким визнано
недійсним договір дарування квартири,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Про наявність таких позовів та
винесених судами рішень позивачу
нічого відомо не було.

16 жовтня 2013 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненков М.І. на підставі
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська зареєстрував право
власності на квартиру за ОСОБА_9

У зв'язку з цим позивач звернувся до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області з апеляційною скаргою.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01
квітня 2014 року рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2013 року було скасовано.

Заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
05.12.2012 року, яким визнано недійсним
договір дарування, після звернення
ОСОБА_5 до суду, скасовано ухвалою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 06.12.2013 року та
додатково винесено ухвалу суду від
27.12.2013 року про накладення арешту на
дане нерухоме майно (запис про державну
реєстрацію обтяження від 30.12.2013 р.
№4141396).

В подальшому рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10 липня 2014 року право власності на
квартиру визнано за ОСОБА_5, про що
направлено окрему ухвалу до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області.

Ґрунтуючись на висновках суду та
отриманих доказах, що свідчать про
наявність складу кримінального
правопорушення в діях вищевказаних
осіб, позивач звернувся до
Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області з
заявою про вчинення кримінального
правопорушення, на підставі чого
слідчим СВ АНД РВ ДМУ внесено відомості
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань та відкрито кримінальне
провадження № 0005941 від 20.12.2013 року
за кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 190
КК України, а 18.07.2014 року
перекваліфікованої за ч. 4 ст. 190 КК
України (шахрайство скоєне групою осіб,
що потягнуло за собою спричинення
майнової шкоди, яка становить особливо
великий розмір), по якому на теперішній
час проводиться досудове слідство.

ОСОБА_9 в особі її представника ОСОБА_14
звернулася до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції 16.10.2013 р. з метою
реєстрації за собою отриманого права
на квартиру.

24.04.2014 р. Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська виносить ухвалу про
зняття арешту на квартиру, який було
накладено за заявою про забезпечення
позову ОСОБА_5

30.04.2014 р. підписано договір дарування
квартири між ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 при забезпеченні процедури
нотаріального посвідчення та внесення
відомостей до реєстру прав власності
на нерухоме майно приватним нотаріусом
ОСОБА_7

Відповідно до Порядку доступу
нотаріусів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 02.08.2011 р. №1936а/5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
11.08.2011 за № 963/19701, нотаріус має право при
здійсненні нотаріальних дій з об'єктом
нерухомого майна виконувати пошук
відомостей про зареєстровані речові
права, їх обтяження на такий об'єкт у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Відомості за
результатом такого пошуку
оформляються у паперовому вигляді, що
залишається у справі державної
нотаріальної контори чи приватного
нотаріуса.

На виконання рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10 липня 2014 року про визнання права
власності на квартиру за ОСОБА_5 04
вересня 2014 року останній звернувся із
заявою про державну реєстрації прав та
їх обтяжень до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області щодо проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна (реєстраційний номер
нерухомого майна: , квартира,
адреса АДРЕСА_1).

10 вересня 2014 року рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Жданової Ганни Олександрівни
за № 15704812 позивачу було відмовлено в
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна на підставі того, що
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав не
відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме, що в Державному
реєстрі прав на сьогоднішній день є
актуальний запис про державну
реєстрацію прав власності за іншою
особою (ОСОБА_8), яка не залучалась до
жодного розгляду справи у судовому
процесі, та для реєстрації заявлених
позивачем прав необхідно скасувати
актуальний запис та відповідне рішення
реєстратора.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV,
01.07.2004 р. (далі Закон №1952-IV), обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону 1952-IV
систему органів державної реєстрації
прав становить спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань державної
реєстрації прав - Міністерство юстиції
України, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державної
реєстрації прав, та його територіальні
органи, які є органами державної
реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 п. 1 Положення Про
державну реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року №401/2011, Державна
реєстраційна служба України є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно.

Державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно здійснюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV,
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку
надання витягів з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703,
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141,
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема, право власності на
нерухоме майно; інші речові права
відповідно до закону.

Згідно ст. 8 Закону 1952-ІV до повноважень
реєстраційної служби, зокрема,
належать проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмови у їх реєстрації; забезпечення
ведення Державного реєстру прав.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 9
Закону № 1952-ІV, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Згідно п. 15 вищевказаної постанови під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення; відомостей
про нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода), пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Під час розгляду заяви позивача про
державну реєстрацію було встановлено,
що рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10.07.2014 року
по справі № 202/38171/13-ц визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5.

Також, відповідачем-1 було встановлено,
що право власності на вищевказаний
об'єкт нерухомого майна вже
зареєстровано за іншою особою, яка не
залучалась до жодного розгляду справи
у судовому процесі. Відомості стосовно
скасування реєстрації за цим власником
відсутні.

Відповідно до пункту 2.1. Наказу
міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5 «Про затвердження Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011
року за № 1429/20167 для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком. У разі
ліквідації державної нотаріальної
контори, зупинення або припинення
нотаріальної діяльності приватного
нотаріуса заява подається до органу
державної реєстрації прав за місцем
розташування нерухомого майна.

Відповідно до п. 2.6. вищенаведеного
Наказу для внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Як було зазначено судом вище, запис №
5532839 про державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_8 на квартиру
АДРЕСА_1 було внесено на підставі
договору дарування, укладеного між
третьою особою та відповідачем-4 30
квітня 2014 року.

Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України передбачено, що
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Враховуючи вищевказане, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову, так як на цей
час договір дарування, за яким
відповідач-4 отримав право власності на
квартиру по АДРЕСА_1, є дійсним, а тому
відсутні законні підстави для
скасування рішення державного
реєстратора - приватного нотаріуса
ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень від 30 квітня 2014 року № 12796873.

Відповідно, за таких обставин, суд
також вважає правомірними дії
державного реєстратора Жданової Г.О.
про відмову позивачу в державній
реєстрації прав власності на
вищевказану квартиру.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що протягом судового
розгляду справи відповідач-2 та
відповідач-3 довели правомірність
своїх рішень, у зв'язку з чим у
задоволенні адміністративного позову
необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
вимог ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд.

Повний текст постанови складено
29 грудня 2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 29 грудня 2014 року.
Суддя З оригіналом згідно. Помічник
судді В.М. Олійник
В.М.
Олійник Е.Г. Лоба