Справа № 817/3736/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/3736/14

25 грудня 2014 року 14 год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М., за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Омельченко А.В.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення. ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.09.2014 року №.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Пояснив суду, що товариство
здійснювало господарські операції по
придбанню нафтопродуктів у
контрагентів ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт
Плюс", за результатами яких сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість за квітень-травень 2014 року на
загальну суму 7570035,38 грн. За наслідками
документальної позапланової перевірки
взаємовідносин з даними контрагентами,
яка проводилась відповідачем, орган
доходів і зборів прийшов до висновку
про їх безтоварний характер та
заниження податкового зобов'язання з
податку на додану вартість. Позивач з
такими висновками не погоджується.
Зокрема, представник позивача
зазначив, що спірні господарські
операції з придбання нафтопродуктів
мали реальний характер, їх здійснення
підтверджується усіма необхідними
первинними документами та документами
бухгалтерського обліку. Вказав, що
порушень податкового законодавства,
описаних в акті перевірки, платник
податків не вчиняв, вважає, що мав
підстави для відображення результатів
господарських операцій в податковій
звітності. Представник позивача
наголошує, що під час перевірки органу
доходів і зборів надавались документи
на підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій.

Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечила.

Пояснила суду, що під час перевірки
товариства встановлено порушення
позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185,
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, яке
полягало у завищенні суми податкового
кредиту з податку на додану вартість за
квітень-травень 2014 року на загальну
суму 7570035,38 грн. Причиною вказаних
порушень орган доходів і зборів вважає
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні нафтопродуктів по
взаємовідносинах платника податків з
контрагентами ТОВ "Праус" та ТОВ
"Бариліт Плюс". Представник відповідача
зазначила, що для перевірки не було
надано усіх необхідних первинних
документів і документів
бухгалтерського обліку, які б
підтверджували реальність цих
господарських операцій. Вказала також,
що з наданих для перевірки документів
неможливо було прослідкувати
транспортування і оприбуткування
нафтопродуктів та дотримання
платником податків вимог спеціальних
нормативних актів, якими регулюється
порядок обліку нафтопродуктів.
Представник відповідача наголошує, що
зустрічними звірками названих
товариств встановлено неможливість
останніх здійснювати господарські
операції з продажу товарів, внаслідок
встановлення факту безтоварності
господарських відносин із їхніми
контрагентами по придбанню товарів.

Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області проведено
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства під час
взаєморозрахунків з ТОВ "Праус" за
квітень 2014 року та з ТОВ "Бариліт Плюс"
за травень 2014 року, результати якої
оформлено актом від 26.08.2014 року
№601/17-16-22-01/37083187 (т. 1 а.с. 42-68).

Платником податків подано заперечення
на акт перевірки, за наслідками
розгляду яких органом доходів і зборів
висновки акту залишено без змін (т. 1 а.с.
10-16).

На підставі матеріалів перевірки
Державною податковою інспекцією у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.09.2014 року
№ про збільшення Товариству з
обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл"
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 11355053,07 грн., в
тому числі 7570035,38 грн. за основним
платежем та 3785017,69 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) (т. 1
а.с. 9).

Платником податків податкове
повідомлення-рішення оскаржено в
адміністративному порядку, за
наслідками розгляду скарги залишено
без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення - без змін (т. 1 а.с.
17-23).

В основу оспорюваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновки відповідача про порушення
позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185,
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, яке
полягало у завищенні суми податкового
кредиту з податку на додану вартість за
квітень 2014 року на 2369779,04 грн., за
травень 2014 року на 5200256,34 грн., що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на відповідну суму.

Підставою для вказаних висновків стали
твердження органу доходів і зборів про
безтоварність господарських операцій
платника податків з контрагентами ТОВ
"Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс".

Суд не погоджується з наведеними
висновками, вважає їх безпідставними
та такими, що ґрунтуються не на нормах
закону і фактичних обставинах
здійснення господарських операцій, а
на припущеннях органу доходів і зборів.

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV, господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV, факт здійснення господарських
операцій фіксується первинними
документами, які повинні бути складені
під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальну зміну
майнового стану суб'єкта
господарювання, що фіксується шляхом
складення контрагентами первинних
документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового
стану, як ознака фактичного здійснення
господарської операції, кореспондує з
положеннями розділу V Податкового
кодексу України, яким встановлено
порядок формування платниками
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість та визначення
об'єкта оподаткування цим податком.

Так, підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України
передбачено, що об'єктом оподаткування
є, зокрема, операції платників податку
з постачання товарів.

В свою чергу, підпунктом "а" пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
визначено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Як закріплено у пункті 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України на
платника податків покладається
обов'язок для цілей оподаткування
вести облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством (абз. 1). Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту
(абз. 2).

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" (надалі - ТОВ
"Річ-Ойл") з 20.05.2010 року зареєстроване в
якості юридичної особи, з 21.05.2010 року
перебуває на обліку як платник
податків, з 09.06.2010 року зареєстроване в
якості платника податку на додану
вартість та здійснює господарську
діяльність з роздрібної та оптової
торгівлі пальним і подібними
нафтопродуктами (т. 1 а.с. 24-25, 41).

Між ТОВ "Річ-Ойл", як покупцем, та ТОВ
"Праус", як продавцем, протягом періоду,
що перевірявся відповідачем, було
укладено договори поставки
нафтопродуктів:

-від 01.04.2014 року №01/29 на поставку
бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид І,
клас В, на суму 2899849,92 грн., в тому числі
ПДВ у сумі 483308,32 грн. (т. 1 а.с. 69-72);

-від 01.04.2014 року №01/67 на поставку
бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ,
клас С, на суму 5379419,40 грн., в тому числі
ПДВ у сумі 896569,90 грн. (т. 1 а.с. 73-76);

-від 22.04.2014 року №22/42 на поставку
бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ,
клас С, на суму 3395018,88 грн., в тому числі
ПДВ у сумі 565836,48 грн. (т. 1 а.с. 77-80);

-від 22.04.2014 року №22/22 на поставку
бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид І,
клас В, на суму 2544386,04 грн., в тому числі
ПДВ у сумі 424064,34 грн. (т. 1 а.с. 81-84).

Між ТОВ "Річ-Ойл", як покупцем, та ТОВ
"Бариліт Плюс", як продавцем, протягом
періоду, що перевірявся відповідачем,
було укладено договори поставки
нафтопродуктів - :

-від 01.05.2014 року №01/34-НП на поставку
бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ,
клас С, на суму 5763193,50 грн. та бензину
автомобільного А-95-ЄВРО, вид ІІ, клас D,
на суму 183270,60 грн., разом на суму 7135756,92
грн., в тому числі ПДВ у сумі 1189292,82 грн.
(т. 1 а.с. 97-99);

-від 01.05.2014 року №01/87-НП на поставку
палива дизельного, вид ІІ, клас В, на
суму 10683216,00 грн. та палива моторного
"Еліт-95 Супер" на суму 206644,00 грн., разом
на суму 13067832,00 грн., в тому числі ПДВ у
сумі 2177972,00 грн. (т. 1 а.с. 100-103);

-від 21.05.2014 року №21/19-НП на поставку
бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ,
клас С, на суму 3274214,00 грн. та бензину
автомобільного А-95-ЄВРО, вид ІІ, клас D,
на суму 466252,00 грн., разом на суму 4488559,68
грн., в тому числі ПДВ у сумі 748093,28 грн.
(т. 1 а.с. 104-107);

-від 21.05.2014 року №21/40-НП на поставку
палива дизельного, вид ІІ, клас В, на
суму 5324980,00 грн. та палива моторного
"Еліт-95 Супер" на суму 99511,20 грн., разом на
суму 6509389,44 грн., в тому числі ПДВ у сумі
1084898,24 грн. (т. 1 а.с. 108-111).

Судом досліджено, що умови договорів,
укладених із зазначеними
контрагентами, є аналогічними, тому
аналізуються судом спільно.

За умовами договорів, передача
нафтопродуктів здійснюється шляхом
підписання актів приймання-передачі
(підпункт 2.1.1).

Передача нафтопродуктів від продавців
покупцеві підтверджується актами
приймання-передачі нафтопродуктів від
30.04.2014 року №00068, №00070,
№00130, №00185 та від 31.05.2014 року
№00090, №00092, №00128,
№00187 (т. 1 а.с. 85-88, 112-115).

За умовами договорів, оплата
нафтопродуктів здійснюється у
безготівковій формі шляхом
переведення коштів на рахунок продавця
протягом 120 днів з дати підписання
актів приймання-передачі (пункт 5.1).

В акті перевірки від 26.08.2014 року
№601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів
зазначає, що станом на час її
проведення розрахунки між сторонами не
проведено.

Проте, судом досліджено, що оплата
вартості нафтопродуктів здійснена ТОВ
"Річ-Ойл" з дотриманням строків,
визначених у пункті 5.1 договорів, тобто
після закінчення перевірки, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 23.06.2014 року №6159 на суму
2507829,82 грн., №6161 на суму 36556,22 грн., №6162 на
суму 240513,96 грн., №6164 на суму 43000,00 грн.,
від 01.07.2014 року №6237 на суму 1740774,24 грн.,
від 03.07.2014 року №6273 на суму 581205,12 грн.,
від 04.07.2014 року №6240 на суму 407911,18 грн.,
№6239 на суму 577870,56 грн., від 07.07.2014 року
№6245 на суму 1841836,85 грн., від 08.07.2014 року
№6250 на суму 586122,74 грн., від 09.07.2014 року
№6257 на суму 403269,11 грн., від 10.07.2014 року
№6271 на суму 382697,89 грн., від 11.07.2014 року
№6274 на суму 1757581,63 грн., №6276 на суму
3111504,92 грн., від 29.08.2014 року №6382 на суму
13067832,00 грн., №6383 на суму 7135756,92 грн., №6384
на суму 4156519,58 грн., від 01.10.2014 року №6419
на суму 6509389,44 грн., №6420 на суму 332040,10
грн. (т. 2 а.с. 199-220).

За умовами договорів, поставка
нафтопродуктів покупцеві здійснюється
на умовах EXW Інкотермс 2010, резервуари
нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукти" та
інших нафтобаз, що належать ПАТ
"Дніпронафтопродукти" на праві
власності або користування (пункт 4.2).

Зберігання нафтопродуктів
підтверджується: листами ТОВ "Праус"
від 01.04.2014 року №306/02-П, №307/02-П, від 22.04.2014
року №308/02-П, №309/02-П та листами ТОВ
"Бариліт Плюс" від 01.05.2014 року №133/07-БП,
№134/07-БП, від 21.05.2014 року №135/07-БП,
№135/07-БП, якими ТОВ "Річ-Ойл" повідомлено
про знаходження нафтопродуктів на
зберіганні у ПАТ "Дніпронафтопродукти"
та можливість їх отримання у будь-який
час; договором зберіганням від 02.08.2010
року №0208/10-10, укладеним між ПАТ
"Дніпронафтопродукти" (Збергіач) та ТОВ
"Річ-Ойл" (Поклажодавець); актами
приймання-передачі наданих послуг
зберігання від 30.04.2014 року за квітень 2014
року на суму 79800,00 грн. від 31.05.2014 року за
травень 2014 року на суму 83900,00 грн.,
підписаними між ПАТ
"Дніпронафтопродукти" та ТОВ "Річ-Ойл";
платіжним дорученням на оплату послуг
зберігання від 21.05.2014 року №6023 на суму
79800,00 грн., від 20.06.2014 року №6229 на суму
83900,00 грн. (т. 1 а.с. 93-96, 120-131, т. 2 а.с. 189-190).

Транспортування нафтопродуктів від
місця їх зберігання до АЗС
підтверджується: договором
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 23.01.2013 року №2,
укладеним між ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс"
(Перевізник) та ТОВ "Річ-Ойл" (Замовник)
та актами здачі-приймання виконаних
робіт до даного договору від 31.05.2014 року
№АР-0001623 на суму 36941,85 грн.; договором
про надання послуг перевезення від
01.06.2013 року №01/06/13, укладеним між ТОВ
"Рісол" (Перевізник) та ТОВ "Річ-Ойл"
(Замовник); товарно-транспортними
накладними на відпуск нафтопродуктів
форми №1-ТТН (нафтопродукт); платіжним
дорученням на оплату робіт з
перевезення від 28.04.2014 року №5790 на суму
81880,80 грн., від 21.05.2014 року №5999 на суму
2880,00 грн., №6024 на суму 84818,83 грн., №6025 на
суму 1879,55 грн., від 22.05.2014 року №6003 на
суму 18301,62 грн., від 30.05.2014 року №6087 на
суму 35932,60 грн., від 20.06.2014 року №6227 на
суму 29470,73 грн., від 23.06.2014 року №6160 на
суму 20389,75 грн. (т. 1 а.с. 132-143, 149-250, т. 2 а.с.
1-90, 191-198).

В акті перевірки від 26.08.2014 року
№601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів
зазначає, що місце навантаження,
вказане у товарно-транспортних
накладних, суперечить місцю фактичного
зберігання нафтопродуктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 Цивільного
кодексу України, річ є визначеною
родовими ознаками, якщо вона має
ознаки, властиві усім речам того ж роду,
та вимірюється числом, вагою, мірою.
Річ, що має лише родові ознаки, є
замінною.

Судом досліджено, що навантаження
нафтопродуктів здійснювалось з
нафтобаз, розміщених у смт. Клевань,
вул. Мелещука, 8, Рівненського району,
Рівненської області та у м. Кременчук,
проїзд Галузевий, 80, Кременчуцького
району, Полтавської області, які
належать ТОВ "Гед-Вілс" та ТОВ "Еквіта", з
якими ПАТ "Дніпронафтопродукти" було
укладено відповідні договори, що не
суперечить умовам пункту 4.2 договорів
та вимогам Цивільного кодексу України
(т. 2 а.с. 221).

Як вбачається з досліджених судом
товарно-транспортних накладних,
нафтопродукти, придбані ТОВ "Річ-Ойл" у
ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс",
транспортувались від місця зберігання
безпосередньо до АЗС позивача
автоцистернами для їх подальшої
реалізації.

Твердження органу доходів і зборів
щодо необхідності застосування до
спірних правовідносин вимог
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за кількістю, що
затверджена постановою Держарбітражу
при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року
№П-6 та Інструкції про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
якістю, що затверджена постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 25.04.1966 року №П-7, є безпідставними.

Згідно п. 1 даних Інструкцій, вони
застосовуються у всіх випадках, коли
стандартами, технічними умовами,
Основними або Особливими умовами
постачання чи іншими обов'язковими
правилами не встановлений інший
порядок приймання товарів народного
споживання за кількістю і якістю.

Таким чином в разі визначення
сторонами у договорі на поставку
товарів порядку їх прийняття,
застосування останніх у межах
визначених договором не є обов'язковим.

За умовами договорів, приймання
нафтопродуктів за кількістю та якістю
здійснюється згідно з Інструкцією про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, що затверджена
спільним наказом Міністерства палива
та енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 02.09.2008 року за №805/15496 (пункт 6.1).

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 Інструкції про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, що затверджена
спільним наказом Міністерства палива
та енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 02.09.2008 року за №805/15496 (надалі -
Інструкція), визначено, що з прибуттям
нафтопродуктів до вантажоодержувача в
автоцистерні перевіряється наявність
і цілісність пломб, технічний стан
автоцистерни, відповідність об'єму і
густини нафтопродукту в автоцистерні
об'єму і густині, зазначеним у
товарно-транспортній накладній на
відпуск нафтопродуктів (нафти) за
формою №1-ТТН (нафтопродукт),
відповідність найменування, марки і
виду (залежно від масової частки сірки)
нафтопродукту, зазначених у ТТН і
паспорті якості на відвантажений
нафтопродукт. Відповідність густини
нафтопродукту під час відвантаження та
приймання визначається після її
приведення до температури 20 град.С
відповідно до ГОСТ 3900.

Підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 Інструкції
встановлено, що приймання
нафтопродуктів, які надійшли
автомобільним транспортом від
постачальників, здійснюється
працівниками автозаправної станції за
марками та видами (дизельне паливо
залежно від масової частки сірки) за
даними товарно-транспортних накладних
у разі наявності паспорта якості та
копії сертифіката відповідності.

Отже, прийняття позивачем
нафтопродуктів на підставі
товарно-транспортних накладних за
формою №1-ТТН (нафтопродукт) здійснено
з дотримання вимог Інструкції.

В акті перевірки від 26.08.2014 року
№601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів
зазначає про ненадання платником
податків для перевірки акту приймання
нафтопродуктів за формою №5-НП і
журналу обліку нафтопродуктів, як
передбачено пп. 5.2.6 Інструкції

Водночас, суд зазначає, що положення
підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Інструкції
регулюють порядок приймання нафти і
нафтопродуктів під час їх надходження
залізничним транспортом та не повинні
застосовуватись щодо спірних операцій.

Крім того, позивачем до заперечень на
акт перевірки та в судове засідання
надано сертифікати відповідності на
нафтопродукти, що підтверджують їх
якість (т. 1 а.с. 144-148).

З огляду на наведене, надані платником
податків документи є первинними в
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV і Податкового кодексу України,
відповідають всім необхідним вимогам
законодавства, та слугують належним
підтвердженням фактичного здійснення
господарських операцій з
контрагентами ТОВ "Праус" та ТОВ
"Бариліт Плюс".

Суд не бере до уваги посилання органу
доходів і зборів на акт від 11.06.2014 року
№627/223/37276126 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Праус", акт від 24.07.2014 року
№2022/04-66-22-03/38361609 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Бариліт Плюс" та лист ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, як на
підставу для висновків про
безтоварність господарських операцій
з позивачем (т. 2 а.с. 100-121, 143-145).

Судом досліджено, що в основу вказаних
актів та листа покладено твердження
про відсутність у ТОВ "Праус" та ТОВ
"Бариліт Плюс" трудових ресурсів,
виробничого обладнання, складських та
торгівельних приміщень, транспорту та
торгівельного обладнання, сировини,
матеріалів для здійснення основних
видів діяльності, а також здійснення
закупівлі товарно-матеріальних
цінностей у підприємств, господарська
діяльність яких була нереальною, що
мало вплив на подальшу реалізацію ними
товарів, в межах власної господарської
діяльності.

Суд зазначає, що при дослідженні факту
здійснення господарських операцій, що
були підставою для формування
податкового кредиту платника податків,
оцінювати слід відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовано
дані податкового обліку. Відносини між
учасниками попередніх ланок
постачання товарів не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між конкретними
контрагентами. Також, в разі наявності
в органу доходів і зборів інформації
щодо порушення окремим платником
податків податкового законодавства,
негативні наслідки повинні
застосовуватися саме щодо цієї особи.

З урахуванням практики Європейського
Суду з прав людини (рішення у справі
"БУЛВЕС АД проти Болгарії" від 22.01.2009
року, заява №3991/03), платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку на додану вартість та в
результаті сплачувати податок другий
раз, оскільки такі вимоги стануть
надмірним тягарем для платника
податків, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Крім того, постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.07.2014 року
по справі №804/9005/14, яка набрала законної
сили, визнано протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо: проведення зустрічної
звірки ТОВ "Праус" про підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин їх реальності та повноти
відображення в обліку за квітень 2014
року; направлення акту перевірки
№627/223/37276126 від 11.06.2014 року до ДПІ у
містах та районах за місцезнаходженням
контрагентів; встановлення в акті
№627/223/37276126 від 11.06.2014 року відсутності
за юридичною адресою підприємства
первинних та бухгалтерських
документів: договорів, накладних,
товарно-транспортних, податкових
накладних, реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних,
банківських виписок та будь - яких
інших первинних бухгалтерських
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, що засвідчують здійснення
господарської діяльності та
відсутності у ТОВ "Праус" операцій, що
підпадають під визначення ст. 185
Податкового кодексу України за квітень
2014 року (т. 2 а.с. 122-125, 129-133).

Судом досліджено, що ТОВ "Праус"
виписано для ТОВ "Річ-Ойл" податкові
накладні від 30.04.2014 року №66 на суму
2899849,92 грн., в тому числі ПДВ 483308,32 грн.,
№68 на суму 2544386,04 грн., в тому числі ПДВ
424064,34 грн., №129 на суму 3395018,88 грн., в тому
числі ПДВ 565836,48 грн., №183 на суму 5379419,40
грн., в тому числі ПДВ 896569,90 грн. ТОВ
"Бариліт Плюс" виписано для ТОВ "Річ-Ойл"
податкові накладні від 31.05.2014 року №91
на суму 7135756,92 грн., в тому числі ПДВ
1189292,82 грн., №94 на суму 4488559,68 грн., в тому
числі ПДВ 748093,28 грн., №263 на суму 13067832,00
грн., в тому числі ПДВ 2177972,00 грн., №322 на
суму 6509389,44 грн., в тому числі ПДВ 1084898,24
грн. (т. 1 а.с. 89-92, 116-119).

Зазначені податкові накладні
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, претензії щодо їх
форми та змісту в органу доходів і
зборів на час перевірки були відсутні.

Суми податку на додану вартість по
вказаним податковим накладним
включені позивачем до складу
податкового кредиту за квітень 2014 року
в сумі 2369779,04 грн. та за травень 2014 року в
сумі 5200256,34 грн. (т. 2 а.с. 146-168).

Суд приходить до висновку, що
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість
здійснено на підставі даних про
господарські операції, які
підтверджені усіма необхідними
первинними і обліковими документами,
та є правомірним.

Відтак, у відповідача були відсутні
визначені законодавством підстави для
прийняття оспорюваного податкового
повідомлення-рішення про збільшення
позивачеві грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на суму
7570035,38 грн., в тому числі за квітень 2014
року на 2369779,04 грн., за травень 2014 року на
5200256,34 грн.

Що стосується накладення на ТОВ
"Річ-Ойл" штрафних санкцій у сумі 3785017,69
грн., що складає 50% від суми
нарахованого оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням грошового
зобов'язання, то суд враховує наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України, повторне
протягом 1095 днів визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з того ж самого податку
тягне за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50% суми
нарахованого податкового зобов'язання.

Згідно наявних у матеріалах справи
доказів, податковим
повідомлення-рішенням Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області від 22.07.2013 року
№ ТОВ "Річ-Ойл" збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 2900493,00 грн., в тому
числі 2320394,00 грн. за основним платежем
та 580099,00 грн. за штрафними санкціями (т. 2
а.с. 142).

Внаслідок цього, при визначенні
платнику податків розміру штрафної
санкції в оспорюваному податковому
повідомленні-рішенні органом доходів і
зборів було застосовано положення
абзацу 3 пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України.

Проте, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
15.11.2013 року по справі №817/3709/13-а
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
22.07.2013 року № визнано
протиправним та скасовано (т. 2 а.с. 169-188).

При цьому, оскільки зазначене судове
рішення набрало законної сили 19.12.2013
року, на час прийняття оспорюваного
податкового повідомлення-рішення в
органу доходів і зборів були відсутні
підстави для накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50% суми
нарахованого податкового зобов'язання.

Тому, податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
02.09.2014 року № про збільшення ТОВ
"Річ-Ойл" грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на суму
11355053,07 грн., в тому числі 7570035,38 грн. за
основним платежем та 3785017,69 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) є протиправним.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Як передбачено частиною 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, судові витрати присуджуються
на користь позивача з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
02.09.2014 року № про збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 11355053,07 грн., в тому
числі 7570035,38 грн. за основним платежем
та 3785017,69 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Присудити на користь позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл", із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят
сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Шарапа
В.М.