Справа № 820/15595/14
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,
суддів - Котеньова О.Г., Мельникова Р.В.,
при секретарі судового засідання -
за участю: представника позивача -
представника Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області - Земськової К.А.,
розглянувши в місті Харкові в
приміщенні Харківського окружного
адміністративного суду у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів, треті особи, які не
заявляють самостійних позовних вимог
на предмет спору - Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області, голова Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів Соколова Ольга Петрівна про
скасування наказу та поновлення на
Позивач, ОСОБА_3, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів, в якому
просить суд скасувати наказ Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 08.08.2014 року №224-к;
поновити ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Московським РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області 12.03.1998
року, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
посаді начальника інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
Ухвалою суду від 01.10.2014 року залучено до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору Інспекцію з питань
захисту прав споживачів, голову
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів Соколову Ольгу
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що працював на посаді
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Харківській області
з січня 2012 року до 08 серпня 2014 року. У
зв'язку з погіршенням стану здоров'я
був вимушений звернутись до лікаря,
після огляду лікаря 08.08.2014 року
відкрито Комунальним закладом охорони
здоров'я Харківською міською
поліклінікою № 6 лікарняний, що
підтверджується листком
непрацездатності загального
захворювання АГВ №541620 з амбулаторним
режимом лікування з 08.08.2014 року по 13.08.2014
року. Також позивач звертався за
консультацією до профільного
медичного закладу, а саме: ДУ
"Національного інституту
серцево-судинної хірургії ім. М.М.
Амосова НАМН України", про що мається
консультативний висновок. Згодом
позивач дізнався про те, що 08.08.2014 року
його звільнено з посади начальника
Держспоживінспекції у Харківській
області наказом виконуючого обов'язків
Голови Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів №224-к на
підставі п. 3 ст. 40 Кодексу Законів про
працю України, тобто зі ініціативою
власника. Позивач зазначив, що його
було звільнено з посади під час
тимчасової непрацездатності. При
цьому відповідно до ст. 40 Кодексу
законів про працю України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, а
також у період перебування працівника
у відпустці. Отже, позивач вважає, що
наказ Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
08.08.2014 року №224-к є неправомірним, через
що підлягає скасуванню, а позивач має
бути поновлений на посаді.
Відповідач Державна інспекція
України з питань захисту прав
споживачів проти позову заперечували,
від представника відповідача Кутковця
М.Л. через канцелярію суду надійшли
письмові заперечення проти позову, в
яких представник відповідача зазначив,
що за період перебування ОСОБА_3 на
посаді начальника Інспекції,
прокуратурою, Головдержслужбою в
Харківській області та
Держспоживінспекцією України за
результатами проведених преревірок
встановлено систематичні порушення
позивачем законодавства у сфері
державної служби, захисту прав
споживачів, реклами, а також виявлено
безвідповідальне ставлення до
виконання свої посадових обов'язків,
неналежний рівень відповідного
контролю за діяльністю
підпорядкованих співробітників та
відсутність управлінської діяльності
тощо. Листом Держспоживінспекції
України від 05.08.2014 року №4286-3-7/8
начальника Інспекції ОСОБА_3 було
зобов'язано 08.08.2014 прибути до
Держспоживінспекції України для
надання особистих пояснень стосовно
фактів, виявлених під час проведення
перевірки діяльності
Держспоживінспекції у Харківській
області. 08.08.2014 ОСОБА_3 прибув для
Держспоживінспекції України, що
підтверджується відміткою в журналі
відвідувачів Держспоживінспекції та
структурних підрозділів Міністерства
економічного розвитку та торгівлі.
Позивачем були надані пояснення, у тому
числі, у письмовій формі лист Інспекції
від 07.08.2014 №3101/01/01. Враховуючи
вищевикладене, наказом
Держспоживінспекції України від
08.08.2014р. №224-к ОСОБА_3 звільнено з
займаної посади за систематичне
невиконання трудових обов'язків - п.3
ст.40 КЗпП України. При цьому на момент
звільнення позивач мав догану за
неналежне виконання завдань щодо
подання звітності, здійснення контролю
у сфері захисту прав споживачів та
реклами, державного ринкового нагляду,
оголошену наказом Держспоживінспекції
України 16.08.2013року № 253-к, що свідчить
про систематичне невиконання
обов'язків. Одночасно, ОСОБА_3 було
запропоновано ознайомитись з наказом
Держспоживінспекції України від 08.08.2014
№ 224-к «Про звільнення ОСОБА_3» та
отримати його копію, але позивач
відмовився від ознайомлення та
отримання копії зазначеного наказу,
про що складено відповідний акт від
08.08.2014 року. Зазначений наказ було
направлено для виконання до
Держспоживінспекції у Харківській
області. Листом Держспоживінспекції у
Харківській області від 11.08.2014 року
№3142/01/01 ОСОБА_3 було повідомлено про
необхідність отримати трудову книжку
в приміщенні Інспекції. Представник
відповідача зазначив, що в день
винесення оскаржуваного наказу ОСОБА_3
був присутній у Держспоживінспекції
України згідно із викликом для надання
пояснень, про стан тимчасової
непрацездатності не повідомляв.
Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити,
посилаючись на наведені у позові
Представник відповідача та третьої
особи голови Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів Соколова О. П. Кутковець М.Л.
у судовому засіданні 10.12.2014 року, в
якому брав участь, проти позову
заперечував, посилаючись на обставини,
викладені в письмових запереченнях.
Представник третьої особи - Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Харківській області - Земськова К.А. у
судовому засіданні заперечувала проти
позову, просила відмовити у його
Заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
Відповідно до наказу Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 12.03.2012 року № 83-К за
підписом голови Держінспекції Орєхова
С.М. позивача ОСОБА_3 призначено на
посаду начальника Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
З наказу Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
08.08.2014 року № 224-к за підписом в.о. голови
ОСОБА_4 (а.с. 6) встановлено, що позивача
ОСОБА_3 звільнено 08.08.2014 року за
систематичне невиконання трудових
обов'язків, у відповідності до п. 3 ст. 40
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 3 КАС України,
публічна служба - діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.
Згідно з п.1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року №
465/2011, Держспоживінспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України; входить до
системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів та є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів.
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Харківській області є
територіальним органом
Держспоживінспекції України та
підпорядковується їй; завданням
Держспоживінспекції у Харківській
області є реалізація повноважень
Держспоживінспекції України на
території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці. Відповідач діє на підставі
положення, що затверджується Головою
Держспоживінспекції України;
утримується за рахунок державного
бюджету; є юридичною особою, про що
свідчать п.п. 1, 3, 13, 14, 17 Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку та
торгівлі України від 09.11.2011 року № 206,
зареєстрованого в Міністерстві
Загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті визначає Закон України «Про
державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-
ХІІ, згідно ст. 1 зазначеного Закону,
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
державну службу», посадовими особами
відповідно до цього Закону вважаються
керівники та заступники керівників
державних органів та їх апарату, інші
державні службовці, на яких законами
або іншими нормативними актами
покладено здійснення
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.
Судом встановлено, що позивач обіймав
посаду начальника Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну службу» державна служба
ґрунтується на принципах: служіння
народу України; демократизму і
законності; гуманізму і соціальної
справедливості; пріоритету прав людини
і громадянина; професіоналізму,
компетентності, ініціативності,
чесності, відданості справі;
персональної відповідальності за
виконання службових обов'язків і
дисципліни; дотримання прав та
законних інтересів органів місцевого і
регіонального самоврядування;
дотримання прав підприємств, установ і
організацій, об'єднань громадян, що
Згідно ст. 5 Закону України «Про
державну службу», етика поведінки
державного службовця полягає у
обов'язку сумлінно виконувати свої
службові обов'язки; шанобливо
ставитися до громадян, керівників і
співробітників, дотримуватися високої
культури спілкування; не допускати дій
і вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.
Основні обов'язки державних службовців
визначені ст. 10 Закону України «Про
державну службу» та полягають в
додержанні Конституції України та
інших актів законодавства України;
забезпеченні ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
недопущенні порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосередньому
виконанні покладених на них службових
обов'язків, своєчасному і точному
виконанні рішень державних органів чи
посадових осіб, розпоряджень і
вказівок своїх керівників тощо.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про державну службу» конкретні
обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції.
Отже, правовідносини між сторонами
щодо проходження державної служби
врегульовано Законом України "Про
державну службу" та Кодексом законів
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
"Про державну службу", підстави
припинення державної служби можуть
бути загальними, тобто визначеними
Кодексом законів про працю України, та
спеціальними, передбаченими у цій
Якщо підставою для припинення
державної служби є невиконання
(неналежне виконання) посадових
обов'язків, то неможливість
застосування за таке порушення заходів
дисциплінарного впливу або
дисциплінарних стягнень, передбачених
Кодексом законів про працю України,
включаючи звільнення, відповідач
повинен мотивувати. Обов'язковість
такого мотивування обумовлена тим, що
процедура притягнення особи до
дисциплінарної відповідальності чітко
врегульована, завдяки чому
забезпечується належний захист прав та
інтересів працівника. Зокрема,
дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного проступку та ступеню
вини особи, при визначенні виду
стягнення має бути врахований характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередня поведінка
особи, її ставлення до служби тощо.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивача звільнено з публічної служби
за загальними правилами, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України,
трудовий договір - це угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю і
угодою сторін. Трудовій договір
породжує тривалі правовідносини між
роботодавцем і працівником.
Водночас закон визнає за його
сторонами, у тому числі і за
роботодавцем, право одностороннього
розірвання трудового договору і
припинення існуючих між сторонами
трудових відносин відповідно до
правил, встановлених законодавством
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
За передбаченими п. 3 ч. 1ст. 40 КЗпП
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.
Таким чином, звільнення за ч. 3 ст. 40 КЗпП
України допускається при умові
наявності системи порушень трудової
дисципліни, за кожне з яких до
працівника застосовувалися заходи
дисциплінарного або громадського
стягнення, і ці заходи не надали
позитивних результатів. Під
систематичним невиконанням трудових
обов'язків розуміють здійснення
працівником не менше двох
дисциплінарних проступків, за перший з
яких він раніше піддавався
дисциплінарному або громадському
стягненню, які були застосовані за
останній рік його роботи перед
звільненням, що відповідає положенням
ст. 151 КЗпП України.
Як вбачається з матеріалів справи, до
позивача як начальника
Держспоживінспекції у Харківській
області ОСОБА_3 було застосовано
стягенння у вигляді догани, що
підтверджується наказом Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 16.08.2013 року №253-к.
Відповідно до цього наказу до ОСОБА_3
застосовано догану за неналежне
виконання завдань щодо подання
звітності про результати здійснення
контролю у сфері захисту прав
споживачів та реклами, за неналежне
здійснення державного ринкового
Як встановлено з матеріалів справи, з
зазначеним наказом позивач був
ознайомлений 21.08.2013 року (а.с.161).
З пояснень позивача, наданих в
судовому засіданні, судом встановлено,
що він не оскаржував наказ про
оголошення догани від 16.08.2013 року №253-к.
Також судом встановлено, що на час
звільнення позивача з посади зазначена
догана не була знята.
Відповідно до п. 10 Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 09.11.2011 року №206
визначено, що начальник інспекції:
1) здійснює керівництво діяльністю
інспекції, несе персональну
відповідальність за організацію та
результати її діяльності;
2) організовує та забезпечує виконання
інспекцією відповідно актів
законодавства, наказів
Мінекономрозвитку, доручень Міністра
економічного розвитку і торгівлі
України, його першого заступника та
Держспоживінспекції, доручень Голови
Держспоживінспекції;
3) вносить Голові Держспоживінспекції
пропозиції щодо пріоритетів роботи
інспекції і шляхів виконання
покладених на інспекцію завдань, подає
на затвердження плани роботи інспекції
4) звітує перед Головою
Держспоживінспекції щодо виконання
покладених на інспекцію завдань та
планів роботи та секторальних планів
ринкового нагляду інспекції;
5) здійснює добір кадрів в інспекцію,
формує кадровий резерв на відповідні
6) організовує роботу з підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації працівників інспекції;
7) призначає на посади та звільняє з
посад керівників структурних
підрозділів, інших державних
службовців та працівників інспекції,
присвоює їм ранги державних
службовців, приймає рішення щодо їх
заохочення та притягнення до
дисциплінарної відповідальності (крім
8) порушує перед Головою
Держспоживінспекції питання про
присвоєння рангів державних
службовців своїм заступникам, а також
щодо заохочення та притягнення їх до
9) підписує накази інспекції;
10) розподіляє обов'язки між своїми
11) затверджує положення про структурні
підрозділи інспекції і посадові
інструкції її працівників;
12) здійснює інші повноваження
відповідно до законодавства.
При цьому, відповідно до розподілу
обов'язків між начальником Інспекції
та заступниками(а.с.141-143), що
затверджений наказом начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області
ОСОБА_3 (а.с.139), позивач як начальник
Інспекції очолює її, здійснює
керівництво її діяльністю, несе
персональну відповідальність за
організацію та результати її
діяльності перед Головою
Держспоживінпекції України;
представляє Інспекцію у відносинах з
іншими органами, підприємствами,
установами, організаціями в
Харківській області та за її межами;
координує здійснення державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, реклами у
цій сфері; здійснює добір кадрів в
Інспекцію, формує кадровий резерв на
відповідні посади тощо (а.с.141-143).
У судовому засіданні позивач не
заперечував, що він був обізнаний щодо
своїх обов'язків та особистої
відповідальності при порушенні вимог
законодавства співробітниками
Суд зазначає, що підставами для
звільнення позивача, відповідно до
наказу від 08.08.2014 року №224-к стали,
зокрема, перевірка Головного
управління державної служби
Головдержслужби України в Харківській
області, за результатами якої складено
довідку щодо додержання вимог
законодавства України про державну
службу в Інспекції (а.с.113-135). Згідно
висновків зазначеної довідки
встановлені порушення, а саме:
- ведення діловодства, організація
контролю за проходженням документів
Держспоживінспекції не відповідає
вимогам Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, наказу Державного
комітету архівів України від 16.03.2001
року № 16. Питання кадрової роботи
потребує системного контролю
керівника організації;
- організація роботи кадрової служби в
Держспоживінспекції проводиться
на неналежному рівні та без достатньої
уваги з боку керівника установи;
- ведення особових справ державних
службовців та трудових книжок
відбувається з порушенням вимог
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
Інструкції по заповненню особових
карток (форма П-2 ДС);
- керівництво Держспоживінспекції не
приділяє належної уваги навчанню та
проходженню курсів підвищення
кваліфікації працівників службовців;
- організація роботи з питань протидії
та запобігання корупції в
Держспоживінспекції незадовільна;
- проведення службових розслідувань
здійснювалися без дотримання вимог
Порядку проведення службового
розслідування, затвердженого ПКМУ від
19.06.2000 № 950, їх висновки не можуть
вважатися легітимними.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем щодо виявлених порушень
листом від 13.05.2014 року №1927/01/08 були
надані письмові пояснення начальнику
ГУ державної служби Головдержслужби
України в Харківській області
Коновалову Л.С. (а.с.136-138).
Також під час перебування позивача на
посаді начальника Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Харківській
області здійснювалась перевірка
Генеральною прокуратурою України щодо
додержання конституційних засад
підприємницької діяльності при
здійсненні контрольних повноважень
Держспоживінспекції України та її
територіальними органами, за
результатами якої першим заступником
Генерального прокуратура України
складено подання про усунення порушень
при здійсненні контрольних
повноважень від 28.03.2014 року №07/1/3-32
Листом за підписом першого заступника
голови Держспоживінспекції України
Вільчинського В.А. від 08.04.2014 року
№2107-2-7/8 зобов'язано позивача надати
пояснення з питань, викладених у
23.04.2014 року складено акт заступником
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Харківській області
Голєніщевим К.Ю., головними
спеціалістами Кочан Л.М., Дерев’янко
В.С. про відмову від підпису позивачем
листа Держспоживінспекції України
щодо надання особистих пояснень з
питань викладених у поданні
Генпрокуратури України від 08.04.2014 року
№2107- 7/8 (а.с.153).
Також Держспоживінспекцією України
здійснювалась перевірка
Держспоживінспекції у Харківській
області, за результатами якої складено
акт від 01.04.2014 року, у якому встановлено
систематичні порушення законодавства
з питань державної служби в частині
порядку призначення працівників,
порушення Закону України «Про
звернення громадян» в частині
порушення термінів розгляду
заперечень; системні грубі порушення
законодавства про захист прав
споживачів в частині незастосування
штрафних санкцій; про рекламу в частині
оформлення справ, нарахування штрафних
санкцій та неправильної кваліфікації
порушень (а.с.15-26).
Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
Як вбачається з матеріалів справи,
позивача листом за підписом в.о. голови
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів ОСОБА_4 від
05.08.2014 року №4286-3-7/8 було викликано до
Держспоживінспекції України на 08.08.2014
року о 12 год. для надання особистих
пояснень з приводу порушень, виявлених
під час проведення перевірки
діяльності Держспоживінспекції у
Харківській області (а.с.36), що
підтверджується витягом з журналу
вхідної кореспонденції Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області (а.с.37).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3
прибув до Держспоживінспекції України
для надання пояснень 08.08.2014 року, що
підтверджується витягом з журналу
відвідувачів Держспоживінспекції та
структурних підрозділів Міністерства
економічного розвитку та торгівлі, в
якому міститься запис про те, що
позивач прибув до приміщення
Інспекції о 12 год.43 хв. та покинув
приміщення о 14 год.
При цьому, як встановлено в ході
судового засідання з пояснень
позивача, та підтверджено витягом з
журналу реєстрації вихідної
кореспонденції Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області від 07.08.2014 року (а.с.149-152)
позивачем було подано письмові
пояснення до Держспоживінспекції
України за №3101/01/01 (а.с.27- 30).
Таким чином, при вирішенні питання
щодо накладення дисциплінарного
стягнення відносно позивача,
відповідач діяв в межах приписів ч. 1
ст. 149 КЗпП України.
Судом встановлено, що після отримання
від позивача особистих пояснень,
наказом Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
08.08.2014 року № 224-к за підписом в.о. голови
ОСОБА_4 позивача ОСОБА_3 звільнено 08.08.2014
року за систематичне невиконання
трудових обов'язків, у відповідності до
п. 3 ст. 40 КЗпП України.
При цьому суд зазначає, що відповідно
до ст. 18 Закону України «Про центральні
органи виконавчої влади», Міністром
Мінекономрозвитку України Шереметою П.
погоджено звільнення ОСОБА_3 з посади
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Харківській області,
що підтверджується листом від 05.05.2014
Як вбачається з матеріалів справи,
Держспоживінспекція у Харківській
області листом від 11.08.2014 року №3142/01/01
повідомляла ОСОБА_3 про те, що у зв'язку
із звільненням 08.08.2014 року позивача,
відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України
позивачу необхідно прибути до
Інспекції для отримання трудової
Оскільки позивач особисто не з'явився
до Інспекції для отримання трудової
книжки, Держспоживінспекція у
Харківській області надіслала трудову
книжку на адресу позивача шляхом
поштового зв'язку, але поштове
відправлення повернулося до Інспекції
з позначкою «за закінченням строку
зберігання» (а.с.148).
Суд не бере до уваги доводи позивача
щодо порушення приписів ст. 40 КЗпП
України при його звільненні з посади,
оскільки у день звільнення він
перебував на лікарняному, виходячи з
Суд зазначає, що при розгляді справи
про поновлення на публічній службі у
зв'язку із звільненням у період
тимчасової непрацездатності слід
з'ясовувати, чи було відомо суб'єкту
владних повноважень на час видання
наказу про звільнення передбачених
законом підстав про непрацездатність
публічного службовця і чи мав останній
можливість повідомити про це.
Як встановлено з матеріалів справи та
пояснень, наданих в судовому засіданні
представником відповідача, позивачем
під час надання особистих пояснень в
Держспоживінспекції України 08.08.2014
року не було повідомлено про те, що він
перебуває на лікарняному.
Як встановлено з пояснень представника
третьої особи Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Харківській
області, наданих в судовому засіданні,
позивач також не повідомляв відділ
кадрів або інших працівників Інспекції
про те, що він звертався за медичною
допомогою у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, та не
повідомляв про відкриття з 08.08.2014 року
листка непрацездатності.
Будь - яких доказів такого повідомлення
відповідача позивачем в ході розгляду
справи не надано.
Також судом в ході судового засідання
встановлено, що на теперішній час
оригінал листка непрацездатності
знаходиться у позивача, тобто листок
непрацездатності не здавався
позивачем за місцем служби для
підтвердження факту непрацездатності
в період з 08.08.2014 року по 13.08.2014 року.
Таким чином, відповідач під час
звільнення позивача з посади не
володів інформацією щодо перебування
позивача на лікарняному, хоча позивач
ОСОБА_3 мав можливість повідомити про
Крім того, як встановлено з листа
Комунального закладу охорони здоров'я
«Харківська міська поліклініка №6» від
22.12.2014 року №4558, лікарняний листок був
виданий з 08.08.2014 року у зв'язку із тим,
що ОСОБА_3 звернувся до лікаря 07.08.2014
року після закінчення свого робочого
дня, а також встановлено, що зав.
терапевтичного відділення ОСОБА_16
07.08.2014 року, яка видала лікарняний лист ,
згідно затвердженого графіку
знаходилася на робочому місці з 08 год.
до 14 год. 42 хв. (а.с.135).
Проте згідно наказу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області від 25.01.2012 року №12/1 (а.с.195),
робочій день ОСОБА_3 07.08.2014 року тривав
до 18 год., а відповідно до п. 2.5 та п. 2.6
Інструкції про порядку видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян у разі
захворювання чи травми, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
від 13.11.2001 року №455 листок
непрацездатності у разі захворювання,
травми, в тому числі й побутової,
видається в день установлення
непрацездатності, крім випадків
лікування в стаціонарі; особам, які
звернулися за медичною допомогою та
визнані непрацездатними по завершенні
робочого дня, листок непрацездатності
може видаватись, за їх згодою, з
наступного календарного дня.
Отже, з урахуванням тривалості
робочого дня ОСОБА_3, звернувшися до
лікаря 07.08.2014 року, позивач мав
відкрити листок непрацездатності з
07.08.2014 року, а відкритий з 08.08.2014 року
позивачу лікарняний лист, є таким, що
виданий з порушенням Інструкції про
порядку видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян у разі
захворювання чи травми.
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З аналізу встановлених обставин та
наведених норм вбачається, що
відповідачем було дотримано усіх
передбачених законодавством вимог
щодо звільнення позивача з займаної
посади. Суд зазначає, що наявність в
діях позивача складу дисциплінарного
проступку позивачем не оспорюється.
З урахуванням встановлених при
розгляді справи обставин щодо
систематичного невиконання позивачем -
начальником Інспекції ОСОБА_3 трудових
обов'язків, суд дійшов висновку про те,
що оскаржуваний наказ винесено
правомірно, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений вимогами
діючого законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень,
суди перевіряють, зокрема, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів про скасування
наказу Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
08.08.2014 року №224-к та поновлення ОСОБА_3
на посаді начальника інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області, є
необґрунтованими, не підтвердженими
належними письмовими доказами. Доводи
позивача у судовому засіданні не
знайшли належного підтвердження.
Натомість, відповідачем доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
наказу, через що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів, треті особи, які не
заявляють самостійних позовних вимог
на предмет спору - Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області, голова Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів Соколова Ольга Петрівна про
скасування наказу та поновлення на
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
25.12.2014 року.

Головуючий суддя

Мар'єнко Л.М.

Судді

Котеньов О.Г.

Мельников Р.В.