Справа № 804/20766/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р. Справа № №804/20766/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Парненко В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.,

за участю:

представник позивача
Дубов Д.О.

представник відповідача
Андрієнко В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за поданням
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційного центру «СІЧ»
про підтвердження обґрунтованості
застосування адміністративного арешту
майна,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшло подання Державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційного центру «СІЧ»
про підтвердження обґрунтованості
застосування адміністративного арешту
майна платника податків Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційного центру «СІЧ»,
зробленого на підставі рішення про
застосування арешту майна від 18.12.2014 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
працівники податкової інспекції не
були допущені до проведення
документальної планової виїзної
перевірки за наявності передбачених
законом підстав. А відтак, на
забезпечення виконання платником
податків своїх зобов'язань, позивачем
прийнято рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив подання задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив в задоволенні
подання відмовити.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується подання,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що подання підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційний центр «СІЧ»
перебуває на податковому обліку в
Державній податковій інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області як платник податків та інших
обов'язкових платежів.

Повноваження, компетенція
контролюючих органів, обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюється
Податковим кодексом України. Державні
податкові інспекції є контролюючими
органами щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів. Податкове
законодавство України ґрунтується на
таких принципах: загальність
оподаткування; рівність усіх платників
перед законом; невідворотність
настання визначеної законом
відповідальності у разі порушення
податкового законодавства; презумпція
правомірності рішень платника податку;
фіскальна достатність; соціальна
справедливість; економічність
оподаткування; нейтральність
оподаткування; стабільність;
рівномірність та зручність сплати;
єдиний підхід до встановлення податків
та зборів. Зазначені принципи
спрямовані на недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України, контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України документальна планова
перевірка проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Про проведення документальної
планової перевірки керівником
контролюючого органу приймається
рішення, яке оформлюється наказом (п. 77.4
ст. 77 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що у відповідності
до плану-графіку проведення перевірок
на 4 квартал 2014 р. позивачем видано
наказ 05.12.2014 р. №1020 «Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ ВКЦ «СІЧ» ().

05.12.2014 р. копія наказу, разом з
повідомленням про проведення
документальної планової виїзної
перевірки №696 від 05.12.2014 р. направлено
відповідачу засобами поштового зв'язку
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення на податкову адресу
згідно реєстраційних даних (49089
Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ, Красногвардійський
район, вул. Академіка Янгеля, буд 35).

15.12.2014 р. начальником відділу
планування та інформаційного
забезпечення управління податкового
аудиту ДПІ у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Чуприною
В.Ю. та головним державним ревізором -
інспектором сектору контролю за
валютними операціями у сфері ЗЕД
управління податкового аудиту ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дубровіною Т.М.
здійснено вихід за податковою адресою
ТОВ ВКЦ «СІЧ» з метою пред'явлення
направлення та наказу на проведення
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ ВКЦ «СІЧ».

За поясненнями позивача, при виході за
податковою адресою ТОВ ВКЦ «СІЧ»
охоронцем підприємства було вчинено
запис в журналі відвідування прибуття
представників контролюючого органу
Чуприни В.Ю. та Дубровіної Т.М. 15.12.2014 р. о
16 год. 15 хв.

Директор підприємства Зенін Д.О. до
податкового органу для підписання
направлення на перевірку не з'явився.
Натомість, до позивача з'явився
помічник директора ОСОБА_6 (звільнений
з займаної посади згідно наказу від
08.12.2014 р. №436/1) та працівник бухгалтерії,
який не представився. Представник
бухгалтерії та помічник директора
ознайомились з направленням на
проведення перевірки, проте заявили, що
право підпису має лише керівник
підприємства. Помічник директора надав
пояснювальну записку про відсутність
станом на 15.12.2014 р. директора на роботі,
та завірив, що директор буде 16.12.2014 р. і
йому можна буде вручити направлення на
перевірку. Копія пояснювальної записки
міститься в матеріалах справи.

16.12.2014 р. начальника відділу планування
та інформаційного забезпечення
управління податкового аудиту ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Чуприною В.Ю., перед
виїздом на підприємство ТОВ ВКЦ «СІЧ» в
телефонному режимі було повідомлено
працівником ТОВ ВКЦ «СІЧ», що директор
підприємства присутній на робочому
місці. Після дзвінка працівником
податкової інспекції було здійснено
вихід за податковою адресою ТОВ ВКЦ
«СІЧ» з метою пред'явлення направлення,
наказу на проведення документальної
планової виїзної перевірки.

При виході за податковою адресою
охоронцем підприємства вчинено запис в
журналі відвідування прибуття
представника контролюючого органу
Чуприни В.Ю. 16.12.2014 р. о 11 год. 55 хв.

Директор підприємства Зенін Д.О. до
податкового органу для підписання
направлення на перевірку повторно не
з'явився

З директором ТОВ ВКЦ «СІЧ» був зв'язок в
телефонному режимі (по мобільному
номеру телефону). ЗЕНІН Д.О. повідомив,
що йому відомо про візит інспекторів
15.12.2014 р., проте він не буде присутній на
робочому місці, у зв'язку з чим до
податкового органу було направлено
представника бухгалтерії, який від
підпису документів (в тому числі і акту
про відмову від допуску посадових осіб
контролюючого органу до перевірки)
відмовився.

Враховуючи відмову платника податків
до допуску посадових осіб
контролюючого органу до перевірки, ДПІ
у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська не мало можливості
приступити до проведення планової
виїзної документальної перевірки ТОВ
ВКЦ «СІЧ», у зв'язку з чим у
відповідності до пп. 81.2 ст.81
Податкового кодексу України 16.12.2014 р.
складено акт про недопущення до
проведення планової виїзної перевірки
ТОВ ВКЦ «СІЧ» № 3369/04-66-22-05/30487276.

Під час судового засідання
відповідачем вказані обставини не
спростовувалися.

18.12.2014 р. о 15 год. 00 хв. податковим
органом на підставі звернення
начальника відділу планування та
інформаційного забезпечення Чуприни
В.Ю. від 17.12.2014 р. було прийнято рішення
про застосування повного
адміністративного арешту майна
платника податків ТОВ ВКЦ «СІЧ».

На підставі чого, позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з поданням, в
якому просить підтвердити
обґрунтованість застосування
адміністративного арешту майна ТОВ ВКЦ
«СІЧ».

Умови та порядок допуску посадових
осіб контролюючих органів до
проведення документальних виїзних та
фактичних перевірок передбачено ст. 81
Податкового кодексу України.

Посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(об'єкта), перевірка якого проводиться
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно пп. 16.1.9, 16.1.13 п. 16.1 ст.16
Податкового кодексу України платники
податків зобов'язані не перешкоджати
законній діяльності посадової особи
контролюючого органу під час виконання
нею службових обов'язків та виконувати
законні вимоги такої посадової особи;
допускати посадових осіб
контролюючого органу під час
проведення ними перевірок до
обстеження приміщень, територій (крім
житла громадян), що використовуються
для одержання доходів чи пов'язані з
утриманням об'єктів оподаткування, а
також для проведення перевірок з
питань обчислення і сплати податків та
зборів у випадках, встановлених цим
Кодексом.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови (п. 81.2
ст. 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового
кодексу України адміністративний
арешт майна платника податків (далі -
арешт майна) є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:
платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі; фізична особа, яка
має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб контролюючого
органу (пп. 94.2.1 - 94.2.3 п. 94.2 ст. 94
Податкового кодексу України).

Порядок застосування
адміністративного арешту майна
платника податків затверджено наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.10.2013 року № 568 (надалі - Порядок №
568).

Пунктом 3.1 Порядку № 568 передбачено, що
арешт майна може бути застосовано,
зокрема, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
доходів і зборів.

Згідно з п. 4.1. Порядку № 568 керівник
органу доходів і зборів (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених розділом III цього
Порядку, та на підставі звернення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків (додаток 1)
відповідного підрозділу, який у межах
своїх повноважень встановлює такі
обставини, приймає рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків (додаток 2).

Обґрунтованість арешту майна,
накладеного рішенням керівника (його
заступника) органу доходів і зборів,
має бути перевірена судом протягом 96
годин. У такому випадку рішення
керівника (його заступника) органу
доходів і зборів подається до суду
протягом 24 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
таке звернення до суду. Строк,
визначений цим пунктом, не включає
добові години, що припадають на вихідні
та святкові дні (п. 4.2. Порядку № 568).

Рішення про застосування арешту майна
платника податків надсилається
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або вручається особисто
під розписку: 1) платнику податків з
вимогою тимчасово зупинити відчуження
його майна; 2) іншим особам, у володінні,
розпорядженні або користуванні яких
перебуває майно такого платника
податків, з вимогою тимчасово зупинити
його відчуження (п. 4.3 Порядку № 568).

Слід звернути увагу, що при прийнятті
норми про можливість застосування
адміністративного арешту майна
платника податків зокрема в разі
недопуску такою особою працівників
податкових органів до проведення
перевірки, законодавець виходив з того,
що застосування арешту є особливим
видом забезпечення повноти та
об'єктивності проведення податкової
перевірки, оскільки ухилення платника
податків від проведення перевірки може
вказувати на його бажання приховати
певні докази, що вказують на його
недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової
перевірки обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків вказує на
необхідність контролю за діями
податкового органу та захист прав
платника податків від можливих
зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими
органами своїх повноважень та
особливості ведення господарської
діяльності окремих платників податків
викликають необхідність у
оперативності застосування
адміністративного арешту майна та
перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної
перевірки наявності підстав для
застосування адміністративного арешту
і гарантування як прав та інтересів
платника податків так і належного
здійснення повноважень податковими
органами законодавцем передбачено
право податкових органів звертатись до
суду із поданням про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків. Саме
тому стаття 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює особливий, оперативний,
порядок розгляду такого подання та
імперативно приписує необхідність
негайного виконання судового рішення
за результатами такого розгляду.

При цьому перевірка обґрунтованості
накладення адміністративного арешту
передбачає встановлення судом
наявності підстав для застосування
адміністративного арешту, визначених
пунктом 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України.

Отже, предметом судового розгляду є
відповідність рішення керівника
податкового органу (його заступника)
про накладення адміністративного
арешту на майно платника податків
умовам, за яких таке рішення може бути
ухвалено.

Як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи події, які мали місце, фактично
виражалися у не допуску посадових осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки, що унеможливило виконання
позивачем контрольних функцій,
пов'язаних з проведенням
документальної планової виїзної
перевірки підприємства.

Під час судового розгляду справи,
відповідач не надав жодних належних та
достатніх доказів на обґрунтування
своєї позиції щодо відмови у допуску до
перевірки працівників контролюючого
органу.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що у позивача були правові
підстави для застосування
адміністративного арешту майна
платника податків та винесення
відповідного рішення.

Судом встановлено, що позивачем
дотримано процедуру розгляду та
вирішення питання про застосування
адміністративного арешту майна ТОВ ВКЦ
«СІЧ», визначених положеннями ст.94
Податкового кодексу України та
Порядком № 568.

Крім того, суд зазначає, що на час
розгляду подання, рішення Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 18.12.2014 р., направлення на
проведення перевірки та/або наказ на
проведення перевірки відповідачем не
оскаржені ані в адміністративному, ані
у судовому порядку, у той час, як
положеннями Податкового кодексу
України передбачене таке право
платника податків у разі незгоди з
винесенням вказаних документів.

У відповідності до ст. 183-3 провадження у
справах за зверненням органів доходів
і зборів при здійсненні ними
передбачених законом повноважень
здійснюється на підставі подання таких
органів щодо підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків.

Подання подається до суду першої
інстанції протягом двадцяти чотирьох
годин з моменту встановлення обставин,
що зумовлюють звернення до суду.

У відповідності до пп. 94.10 ст. 94
Податкового кодексу України арешт на
майно може бути накладено рішенням
керівника контролюючого органу (його
заступника), обґрунтованість якого
протягом 96 годин має бути перевірена
судом.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Частина 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За наведених обставин у сукупності, суд
приходить висновку про
обґрунтованість адміністративного
арешту майна платника податків ТОВ ВКЦ
«СІЧ», зробленого на підставі рішення
про застосування арешту майна
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 18.12.2014 р., а отже подання
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163, 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційного центру «СІЧ»
про підтвердження обґрунтованості
застосування адміністративного арешту
майна,- задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість
застосування адміністративного арешту
майна платника податків Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційного центру «СІЧ»,
зробленого на підставі рішення про
застосування арешту майна від 18.12.2014 р.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
26 грудня 2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 26.12.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун