Справа № 802/3813/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3813/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

23 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сторчака В. Ю. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Лозінська
Н.В.,

за участі:

представника позивача: Удовенка К.С.

представників відповідача: Паламарчук
Л.Г., Романовича С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління ДФС у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕРРА ФУД" до
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління ДФС у Вінницькій області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЕРРА ФУД"
звернулось до Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 18
листопада 2014 року скасувати, прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції
норм матеріального та
процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи
і, як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

В судовому засідання представник
відповідача заявив клопотання про
заміну сторони її правонаступником.

Підстави та порядок здійснення заміни
сторони її правонаступником визначені
статтею 55 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі
до вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

Судом встановлено, що на виконання
Постанови Кабінету Міністрів України
від 06 серпня 2014 року №311 "Про утворення
територіальних органів Державної
фіскальної служби та визнання такими,
що втратили чинність, деяких актів
Кабінету Міністрів України",
Немирівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області реорганізована у Немирівську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління ДФС у Вінницькій
області.

Відтак, з урахуванням того, що на момент
розгляду справи функціонує
Немирівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління ДФС у Вінницькій області,
яка є правонаступником Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області, суд
дійшов висновку щодо необхідності
заміни Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області її
правонаступником - Немирівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління ДФС у
Вінницькій області.

Представники відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі, просили
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Представник позивача заперечив проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами Немирівської ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "ТЕРРА ФУД" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
"Андріївський молокозавод" за березень
2014 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 1080/22-35438742 від 10.09.2014 року (а.с. 12-48).

В ході перевірки встановлено та
відображено в акті перевірки порушення
позивачем вимог: - п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.
201, пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ ПК
України внаслідок заниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає зменшенню залишку від'ємного
значення, поточного звітного
податкового періоду по рядку 20.2
(Декларації) за березень 2014 року на суму
113 887,41 грн., що відображається в рядку 21.1
Декларації наступного звітного
(податкового періоду) податкового
періоду (рядок 24 Декларації) за квітень
2013 року на суму 127 987,01 грн.; -п. 198.6 ст. 198,
п. 201.10 ст. 201, пункту 1 підрозділу 2
розділу ХХ ПК України внаслідок
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті до
бюджету по загальній декларації за
березень 2014 року на суму 24 727 грн.

22.09.2014 року на підставі висновків акту
перевірки № 1080/22-35438742 від 10.09.2014 року
Немирівською ОДПІ прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 37
090 грн., в тому числі за основним
платежем - 24 727 грн., штрафні (фінансові)
санкції в сумі 12 363 грн., та № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 113 887
грн. (а.с. 9-11).

Не погодившись із вказаними рішеннями
позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
"ТЕРРА ФУД" суд першої інстанції
виходив з того, що висновки податкового
органу, викладені в акті перевірки не
знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи, а тому прийняті на їх
підставі податкові
повідомлення-рішення є протиправними і
підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
слугував висновок податкового органу
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства при
формуванні податкових зобов'язань з
ПДВ за результатами господарських
операцій з ТОВ "Андріївський
молокозавод" .

Податковий орган вважає, що позивач
провів документальне оформлення
фінансово-господарських операцій із
ТОВ "Андріївський молокозавод" , які
фактично не здійснювались в межах
господарської діяльності. Тобто, дані
операції не мали реального характеру, а
відбувалось лише документування цих
операцій. Крім того, податковим
органом підтверджено відсутність
проведення поставок товарів для
позивача від ТОВ "Андріївський
молокозавод".

Відповідно до матеріалів справи, у
періоді, який охопила перевірка, ТОВ
"ТЕРРА ФУД" перебувало в господарських
взаємовідносинах з ТОВ "Андріївський
молокозавод" у зв'язку з придбанням
молока коров'ячого незбираного
пастеризованого охолодженого згідно
договорів купівлі-продажу № 12К від
01.03.2014 року та № 12К від 07.03.2014 року (а.с.
49-54).

Відповідно до п. 1.1 цих договорів ТОВ
"Андріївський молокозавод" (далі -
продавець) зобов'язується продати
(передати у власність) ТОВ "ТЕРРА ФУД"
(далі - покупець), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
молоко коров'яче незбиране
пастеризоване охолоджене.

Згідно з п. 3.3 вищезазначених договір
приймання-передача товару
оформляється шляхом підписання
сторонами відповідних документів про
приймання-передачу товару (накладної).
Перевірка товару за кількістю,
асортиментом і якістю здійснюється
покупцем при прийманні-передачі
товару.

Якість товару повинна відповідати
вимогам ДСТУ 2661:2010, претензії покупця
по кількості, асортименту та якості
товару після його фактичного
приймання-передачі на складі продавця
не приймаються (п. 4.1, п. 4.2 договорів).

За результатами відповідних
господарських операцій контрагентом
ТОВ "Андріївський молокозавод"
виписано видаткові накладні № 14 від
04.03.2014 року, № 15 від 05.03.2014 року, № 16 від
06.03.2014 року, № 17 від 07.03.2014 року, № 18 від
08.03.2014 року, № 19 від 09.03.2014 року, № 20 від
10.03.2014 року, № 21 від 14.03.2014 року, № 22 від
16.03.2014 року, № 23 від 18.03.2014 року, а також
податкові накладні № 1 від 04.03.2014 року,
№ 2 від 05.03.2014 року, № 3 від 06.03.2014 року, №
4 від 07.03.2014 року, № 5 від 08.03.2014 року, № 5
від 09.03.2014 року, № 6 від 10.03.2014 року, № 7
від 14.03.2014 року, № 8 від 16.03.2014 року, № 9
від 18.03.2014 року (а.с. 55-74).

Транспортування товару від ТОВ
"Андріївський молокозавод"
підтверджується спеціалізованими
товарними накладними на перевезення
молочної сировини №1 від 04.03.2014 року, №
2 від 05.03.2014 року, № 3 від 06.03.2014 року, № 4
від 07.03.2014 року, № 5 від 08.03.2014 року, № 6
від 09.03.2014 року, № 7 від 10.03.2014 року, б/н
від 14.03.2014 року, б/н від 14.03.2014 року та б/н
від 18.03.2014 року (а.с. 75-84).

Посилання відповідача на те, що
вищевказані видаткові накладні не є
належними первинними документами,
оскільки вони оформлені із порушенням
вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", зокрема у них
відсутні дані про особу, яка отримала
товар від ТОВ "Андріївський
молокозавод", суд вважає
безпідставними.

Так, дійсно у всіх видаткових накладних
відсутні дані (прізвища, ініціали)
особи, яка прийняла товар для ТОВ "ТЕРРА
ФУД". Водночас на таких документах
проставлено підпис особи,
відповідальної за здійснення
відповідної господарської операції та
правильність її оформлення, що дає
змогу ідентифікувати цю особу.

Крім того, судом першої інстанції
допитано як свідка ОСОБА_5, який є
начальником Крижопільського
відділення філії "МОЛОКО" ТОВ "ТЕРРА
ФУД" та згідно з довіреністю від 25.02.2014
року уповноважений на представництво
інтересів товариства, в тому числі і на
прийняття товару від його імені. При
цьому свідок пояснив, що підпис, які
міститься на видаткових накладних № 14
від 04.03.2014 року, № 15 від 05.03.2014 року, № 16
від 06.03.2014 року, № 17 від 07.03.2014 року, № 18
від 08.03.2014 року, № 19 від 09.03.2014 року, № 20
від 10.03.2014 року, № 21 від 14.03.2014 року, № 22
від 16.03.2014 року, № 23 від 18.03.2014 року в
графі "Отримав (ла)", належать йому і
проставлені ним особисто. Відсутність
посилання на його прізвище
пов'язується із значними обсягами
поставки.

Відповідно до п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.
200 Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначений статтею 198 Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання
в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу).

Слід зауважити, що за результатами
вказаних господарських операції ТОВ
"Андріївський молокозавод" сформувало
податкові зобов'язання з ПДВ, що
підтверджується матеріалами справи та
вказує на правомірність формування
позивачем податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Вказуючи на порушення позивачем
зазначених норм податковий орган не
заперечує факту наявності у позивача
податкових накладних. Крім того,
відсутні зауваження щодо їх
оформлення.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16.07.1999 року №
996-14 зі змінами і доповненнями
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів вважає, що вищенаведені
документи відповідають вимогам до
первинних документів, містять усі
визначені законом необхідні реквізити,
що дає підстави для врахування їх при
формуванні податкового кредиту
платника податків.

Стосовно посилань відповідача на
окремі недоліки в первинних документах
позивача та відсутність окремих
документів, колегія суддів звертає
увагу на таке.

Будь-які документи (у тому числі
договори, видаткові накладні,
податкові накладні, акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг), тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Необхідною умовою для цього є
факт придбання товарів (послуг) із
метою їх використання в господарській
діяльності. За відсутності факту
придбання товарів (послуг) відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів. Визначальною має бути
подія, підтверджена документально. При
цьому, документи мають бути складені
особою, відповідальною за здійснення
господарської операції.

Таким чином, враховуючи фактичне
здійснення господарських операцій
позивача з контрагентом, первинні
бухгалтерські документи, які
надавались позивачем під час
проведення перевірки можуть вважатись
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності певних недоліків.

Колегія суддів вважає помилковими
доводи податкового органу про те, що
надані до перевірки податкові накладні
були виписані на підставі договору №
12К від 01.03.2014 року, який втратив свою
чинність у зв'язку з укладенням між ТОВ
"ТЕРРА ФУД" та ТОВ "Андріївський
молокозавод" нового договору
купівлі-продажу № 12К від 07.03.2014 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Встановлено, що між ТОВ "ТЕРРА ФУД" та
ТОВ "Андріївський молокозавод" дійсно
було укладено два договори
купівлі-продажу, умови за якими є
ідентичними, що однак не є порушенням.
При цьому жодна із сторін за цими
договорами не наполягала на розірванні
(припиненні) договору купівлі-продажу
№ 12К від 01.03.2014 року, строк дії якого
згідно з п. 8.1 не закінчився (договір діє
до 31.12.2014 року), підстав, які б свідчили
про недійсність такого договору судом
не встановлено.

Слід також зауважити, що акт перевірки
містить певні висновки відповідача
щодо допущених позивачем порушень які
ґрунтуються виключно на припущеннях

Однак, констатація фактів порушень
законодавства, що ґрунтується лише на
сумнівах та припущеннях, є
неприпустимою при складанні
офіційного документу органу державної
податкової служби (акту перевірки).

Зазначене є порушенням п. 6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 21.12.2010 року № 984, згідно
якого факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Стосовно посилань відповідача на акт
ДПІ у Київському районі м. Харкова №
2371/20-31-22-03/38707267 від 14.07.2014 року "Про
проведення позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Андріївський
молокозавод" з питань правильності
визначення, повноти нарахування та
сплати ПДВ по взаємовідносинам з
контрагентами за березень 2014 року та
подальшого ланцюга постачання" колегія
суддів звертає увагу, що відповідно до
презумпції правомірності правочину
всі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлено судом на підставі
заяви зацікавленої особи після повного
та всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину.

Аналіз зазначеного акту перевірки
свідчить про те, що у ньому відсутні
посилання на ті порушення, які було
допущено саме у господарських
відносинах між ТОВ "Андріївський
молокозавод" і ТОВ "ТЕРРА ФУД", а
висновок про нереальність
господарських операцій за ланцюгом
постачання зроблено винятково на
основі попередніх висновків
податкового органу про
непідтвердження фактів поставки
молока контрагентами-постачальниками
ТОВ "Андріївський молокозавод" у
березні 2014 року.

Також слід зазначити, що необхідною
умовою для визнання угоди недійсною
внаслідок її укладення з метою
завідомо суперечливою інтересам
держави і суспільства є з'ясування, у
чому конкретно полягала така мета та
наявність умислу хоча б однієї із
сторін щодо настання відповідних
наслідків. Акт перевірки не містить
жодного доказу укладення договору між
позивачем та контрагентом з порушенням
публічного порядку і спрямованості
саме на це їх умислу.

Крім того, нормами чинного
законодавства на сторону
цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку з перевірки відповідності
законодавству правил ведення іншим
учасником правовідносин господарської
діяльності та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

Отже, можливі порушення, допущені одним
платником податків (наприклад,
контрагентом позивача) у відображенні
в податковому обліку певної
господарської операції, за загальним
правилом не впливають на права та
обов'язки іншого платника податків, у
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Тобто, ПК України виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання.

Загальним принципом юридичної
відповідальності є вина в порушенні
законодавчо встановленого
імперативного правила поведінки. Закон
не передбачає відповідальності за
винні дії іншої особи.

Судом на підставі оцінки наявних у
справі матеріалів та доказів у їх
сукупності встановлено, що факт
надання послуг позивачеві зі сторони
його контрагента, зазначеного в акті
перевірки, документально
підтверджується, а надані позивачем
докази є переконливими і достатніми
для беззаперечного висновку суду щодо
реальності господарських операцій.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління ДФС у
Вінницькій області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
26 грудня 2014 року .

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сторчак В. Ю.

Сушко О.О.