Справа № 2а-1970/3498/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014р.
Справа № 9104/175179/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Іщук Л.П.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Тернопільської області
Державної податкової служби,
м.Тернопіль

на ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012р. про
закриття провадження у справі
№2а-1970/3498/12

за позовом Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Тернопільської області Державної
податкової служби, м.Тернопіль

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Тернопіль

про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2012р. позивач: Тернопільська
об'єднана державна податкова інспекція
звернулась до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
поданням до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна.

Представник відповідача у судовому
засіданні суду першої інстанції
вимоги, викладені у поданні, не визнав,
подав клопотання про закриття
провадження у справі, у зв'язку з
наявністю у даних правовідносинах
спору про право.

Клопотання мотивовано тим, що наказ на
проведення перевірки і рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків є
неправомірними, тому 28.09.2012р. ФОП ОСОБА_1
подано адміністративний позов до
Тернопільського окружного
адміністративного суду, у якому, із
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просить: визнати
нечинним наказ про проведення
перевірки №2095 від 24.09.2012р., визнати
незаконними дії посадових осіб ТОДП по
проведенню перевірки та визнати
нечинним рішення про застосування
адміністративного арешту майна від
27.09.2012р. №93/652.

За результатами розгляду даного
клопотання Тернопільській окружний
адміністративний суд прийшов до
висновку про те, що провадження в даній
справі підлягає закриттю, оскільки в
розумінні ст.183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, спір про право наявний у разі,
коли платник податків висловлює
незгоду з рішенням податкового органу,
що було підставою для виникнення
обставин для внесення відповідного
подання.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, апелянт (позивач у справі):
Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція оскаржив її в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить суд скасувати
ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012р. про
закриття провадження у справі та
визнати умовний адміністративний
арешт майна платника податків
обґрунтованим. Апеляційна скарга
мотивується обставинами, зазначеними в
позовній заяві, ст.183-3 Кодексу
адміністративного судочинства України
та невиконанням судом першої інстанції
обов'язку відповідно до ч.2 ст.157 КАС
України, щодо роз'яснення до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких
справ.

29.11.2012р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу, у якому відповідач зазначив, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, оскаржувану ухвалу
залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на апеляційну скаргу у
їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
26.09.2012р. державним податковим
інспектором Тернопільської ОДПІ на
виконання наказу №2095 від 24.09.2012р. "Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки СГД-ФО
ОСОБА_1." та на підставі направлення від
24.09.2012р. №005905 було здійснено вихід за
фактичним місцем здійснення
підприємницької діяльності
відповідача з метою проведення
перевірки.

ФОП ОСОБА_1, ознайомившись із наказом
від 24.09.2012р. №2095, від його отримання та
підпису у направленні на перевірку від
24.09.2012р. №005905 відмовився, не допустив до
проведення перевірки працівників
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції. На підтвердження
вказаних обставин заявником складено
акт відмови платника податків
розписатись у направленні від 26.09.2012р.
№69/1720 та акт недопуску посадових осіб
органу ДПС до проведення перевірки від
26.09.2012р. №70/17-20.

Як наслідок, 27.09.2012р. виконуючим
обов'язки заступника начальника ТОДПІ
на підставі п.94.2 ст.94 ПК України
прийнято рішення №93/652 про
застосування умовного
адміністративного арешту майна ФОП
ОСОБА_1

При прийняті рішення по суті
заявленого клопотання про закриття
провадження у справі суд першої
інстанції виходів із наступного:

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ухвалою відмовляє у
прийнятті подання у разі, якщо з
поданих до суду матеріалів справи
вбачається спір про право.

Так, спір про право наявний у разі, коли
платник податків висловлює незгоду з
рішенням податкового органу, що було
підставою для виникнення обставин для
внесення відповідного подання. При
цьому, незгода платника податків із
рішенням податкових органів щодо
застосування спеціальних заходів,
зазначених у статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, може підтверджуватись не лише
зверненням із відповідним
адміністративним позовом. Суд може
встановити наявність спору також із
змісту заперечень платника податків,
стосовно якого винесено подання.

Виявляючи незгоду з наказом про
проведення перевірки та рішенням
податкового органу про застосування
адміністративного арешту фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 28.09.2012р.
подано адміністративний позов до
Тернопільського окружного
адміністративного суду, в якому, із
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просить: визнати
нечинними наказ про проведення
перевірки №2095 від 24.09.2012р., визнати
незаконним дії посадових осіб ТОДП по
проведенню перевірки та визнати
нечинним рішення про застосування
адміністративного арешту майна від
27.09.2012р. №93/652.

Крім того, як вірно встановлено судом
першої інстанції, ухвалою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012р.
відкрито провадження в
адміністративній справі №2-а/1970/3492/12 за
вказаною позовною заявою.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№571/11/13-11 від 22.04.2011р. наявність спору
про право може бути виявлена і після
відкриття провадження у справі за
відповідним поданням. У такому разі
судам необхідно закривати провадження
у справі на підставі пункту 1 частини
першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки відповідні вимоги не
можуть бути розглянуті в порядку
окремого виду адміністративного
судочинства, яким є провадження за
поданням податкового органу.

Враховуючи незгоду відповідача з
рішенням податкового органу про
застосування адміністративного
арешту, що було підставою для
виникнення обставин для винесення
відповідного подання та подальшим його
оскарженням в судовому порядку,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про наявність у даних правовідносинах
спору про право та правомірно закрив
провадження у справі.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями ст.9 КАС України
передбачає, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду погоджуються з
висновками суду першої інстанції про
необхідність закриття провадження в
даній адміністративній справі.

Відповідно до приписів ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 199, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Тернопільської області
Державної податкової служби,
м.Тернопіль на ухвалу Тернопільського
окружного адміністративного суду від
01.10.2012р. про закриття провадження у
справі №2а-1970/3498/12 за позовом
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області Державної податкової служби,
м.Тернопіль до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Тернопіль
про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна, -
залишити без задоволення.

2. Ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012р. про
закриття провадження у справі
№2а-1970/3498/12 за позовом Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Тернопільської області
Державної податкової служби,
м.Тернопіль до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Тернопіль
про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя

Л.П. Іщук

Суддя
В.П.
Сапіга