Справа № 2а-0306/140/12, 0306/2974/12
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р.
Справа № 128148/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Сапіги В.П., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Ковелі та Ковельському
районі Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 31.05.2012 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про визнання
протиправним, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а
н о в и в :

14.05.2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області (далі - УПФУ в м.
Ковелі та Ковельському районі) про
визнання протиправним та скасування
рішення №21 від 10.04.2012 року комісії для
розгляду питань, пов'язаних із
призначенням, перерахунком та виплатою
пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення та зобов'язання
відповідача призначити їй пенсію за
віком як матері інваліда з дитинства,
яка виховала його до 6-ти річного віку
згідно ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що звернулася до
відповідача з заявою про призначення
їй пенсії за віком як матері інваліда з
дитинства, яка виховала його до
6-річного віку згідно ст.17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
абзацу 3 частини 3 розділу ХV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Рішенням №21 від 10 квітня 2012 року
комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням, перерахунком та
виплатою пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення їй було відмовлено у
заяві з підстави, що виписка з
постанови ЛКК Ковельської ЦРЛ від 07
березня 2012 року № 317 не містить
висновку про те, що ОСОБА_3 - дитина
позивача, мала медичні показання для
визначення її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 31.05.2012 року задоволено
частково адміністративний позов.
Визнано протиправним та скасовано
рішення №21 від 10.04.2012 року комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням, перерахунком та виплатою
пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення УПФУ у м. Ковелі та
Ковельському районі по заяві ОСОБА_2
про призначення їй пенсії за віком як
матері інваліда з дитинства, яка
виховала його до 6-річного віку.
Зобов'язано відповідача ще раз
розглянути вказану заяву, врахувавши,
що виписка з постанови ЛКК Ковельської
ЦРЛ від 07.03.2012 року №317 підтверджує, що
дитина позивача ОСОБА_3 мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку. В решті вимог
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідачем - УПФУ в м.
Ковелі та Ковельському районі було
подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану
постанову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
аналогічно доводам, поданим в
запереченні на адміністративний позов,
зазначаючи зокрема, що ОСОБА_4 мала
хворобу до досягнення 6-річного віку,
однак їй інвалідність у 6-річному віці
не могла бути встановлена навіть у
випадку звернення останньої у зв'язку
не включенням хвороби до Переліку
медичних показів, що дають право на
отримання соціальної допомоги на
дитину інваліда дитинства, тому коли
відбулись зміни у законодавстві, їй і
була встановлена інвалідність у 17
річному віці, відтак підстави для
призначення пенсії за віком як матері
інваліда з дитинства відсутні.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, мотивуючи це наступним.

За правилами ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення в межах доводів
апеляційної скарги.

Як вбачається із виписки з постанови
ЛКК Ковельської ЦРЛ від 07.03.2012 року №317,
ОСОБА_3 встановлено діагноз: після
травматична токсична енцефалопатія,
травматичний правобічний
брахіоплексит і в заключенні
зазначено, що дане захворювання
виникло до досягнення шестирічного
віку, але інвалідність встановлено у
віці 17 років, оскільки вищевказане
захворювання не входило до «Переліку
медичних показів, що дають право на
отримання соціальної допомоги на
дитину-інваліда з дитинства», наказу
МОЗ СРСР № 1265 від 14.01.1979 року, який діяв
до 05.12.1991 р.

Згідно з абзацом 3 частини 3 розділу ХV
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, яка діяла на
момент виникнення спору, жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходить з того, що виписка з
постанови ЛКК Ковельської ЦРЛ №317
містить однозначний висновок про те, що
захворювання виникло до досягнення
шестирічного віку, тобто дитина мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
згаданого віку. Наступні слова
висновку пояснюють, чому інвалідність
дитини встановлена пізніше і основного
положення висновку не змінюють.

З таким висновком погоджується колегія
суддів з врахуванням і того, що
захворювання дитини позивача не
входило до «Переліку медичних показів,
що дають право на отримання соціальної
допомоги на дитину-інваліда з
дитинства», затвердженого наказом МОЗ
СРСР № 1265 від 14 січня 1979 року, який діяв
до 05 12.1991 року, проте на час розгляду
позовної заяви це захворювання ОСОБА_3
залишається підставою для визнання її
інвалідом дитинства.

Таким чином, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги та
приходить до висновку про те, що
відмовляючи ОСОБА_2 у призначенні
пенсії за віком як матері інваліда з
дитинства, яка виховала його до
6-річного віку, відповідач діяв
всупереч вимогам чинного
законодавства, про що було правомірно
зазначено в оскаржуваному рішенні суду
першої інстанції.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції, правильно встановив
фактичні обставини справи та ухвалив
законне рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд апеляційної
інстанції,-

у х в
а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області залишити без
задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 31.05.2012 року
по справі № 0306/2974/12 ? без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі.

Головуюча-суддя
Хобор Р.Б.

Судді :
Сапіга В.П.

Яворський І.О.