Справа № 810/4778/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4778/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Костюк Л.О., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м. Фастові та
Фастівському районі Київської області
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області,
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області, Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу від 26 березня 2013
року № Ф35 та від 13 серпня 2013 року №Ф3910.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаною Постановою,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову суду першої інстанції. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що
оскаржуване рішення є необґрунтованим
та прийнято з порушенням норм
матеріального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області та отримує пенсію за віком
пенсійне посвідчення Серії НОМЕР_1 від
16 квітня 2008 року. Також вона є особою,
яка постійно проживала на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю, має відповідне посвідчення 4
категорії Серії НОМЕР_2.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області на підставі ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
сформовано вимогу про сплату боргу від
25.03.2013 року № Ф-35, відповідно до якої
позивачу визначено суму боргу зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4572,42 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що вимога про сплату боргу
є протиправною, оскільки відповідно до
ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» позивач
звільнений від сплати єдиного внеску
як пенсіонер за віком.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
оскільки позивачу призначено пенсію за
віком на пільгових умовах до
досягнення 60-річного віку, то на нього
не розповсюджуються положення ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», і він
не звільнений від сплати єдиного
внеску.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника. Умови її призначення за
віком визначені статтею 26 зазначеного
Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-ХІІ особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Колегія суддів зазначає, що з наявної в
матеріалах справи копії пенсійного
посвідчення Серії НОМЕР_1 від 16.04.2008
року, слідує, що позивач отримує пенсію
за віком.

Доводи апелянта про те, що до позивача
не може бути застосовано положення ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
оскільки його вихід на пенсію відбувся
за зниженим граничним віком на
пільгових умовах не беруться колегією
суддів до уваги з огляду на те, що
ОСОБА_3 є пенсіонером за віком в
розумінні поняття «пенсіонер», яке
наведено у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України і деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» 07.07.2011
року №3609-VІ статтю 4 Закону України
08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування» доповнено частиною
четвертою, згідно з якою особи, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вказані зміни відповідно до ч. 1 розділу
II Прикінцевих та перехідних положень
Закону України № 3609-VI набули чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011 року, тому
нарахування сум щодо сплати єдиного
внеску позивачу є неправомірним, що
вірно встановлено судом першої
інстанції.

Більш того, положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування» не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску фізичних осіб-підприємців, які
мають статус пенсіонерів. Також,
законодавець зазначеною нормою не
виключає осіб, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах, тобто зазначений перелік
обставин є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Аналогічна правова позиція наведена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України у справах №К/9991/45538/12 від 20.09.2012
року, №К/9991/49213/12 від 09.10.2012 року та
№К/9991/78530/12 від 14.02.2013 року.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги про зобов'язання
відповідача припинити нарахування
позивачу єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як особі, що
перебуває на пенсії за віком та обрала
спрощену систему оподаткування
задоволенню не підлягають з огляду на
те, що згідно з вимогами статей 2, 6 КАС
України в порядку адміністративного
судочинства захисту підлягають тільки
порушені права, а не ті, які можуть бути
порушені в майбутньому.

Виходячи зі змісту статті 5 КАС України
судом у конкретній справі вирішується
спір, предмет якого існує на час
розгляду справи. Отже, зобов'язання,
встановлені в резолютивній частині
рішення суду, не можуть поширюватись на
майбутнє. Таким чином, неможливо
зобов'язати відповідача на майбутнє
вчиняти певні дії, оскільки відсутні
факти порушення пенсійних прав
позивача в майбутньому.

Вимоги апелянта про закриття
провадження у справі не підлягають
задоволенню, оскільки ні з матеріалів
справи, ні навіть з доводів апеляційної
скарги не вбачається підстав для цього,
виключний перелік яких встановлений
ст. 157 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 25.12.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
Л.О. Костюк

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Костюк Л.О.

Сорочко Є.О.