Справа № 2а-1556/09
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа № 56567/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Судової-Хомюк Н.М.

суддів:
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Новодністровської
міської ради Чернівецької області на
постанову Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 24 червня
2009 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області, третя особа
Новодністровська міська рада
Чернівецької області про стягнення
недоотриманих сум щомісячної допомоги
на оздоровлення,-

встановив :

У травні 2009 року позивач звернулася до
суду з адміністративним позовом в
якому просив визнати незаконними дії
та бездіяльність відповідача по
неповній виплаті належної їй у
відповідності до ст. 48 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічної
грошової допомоги на оздоровлення;
стягнути з відповідача на користь
позивача недоплачені суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2003 - 2008 роки в розмірі 10381 грн. 60 коп..

Оскаржуваною постановою позовні
вимоги задоволено. Визнано
протиправними бездіяльність та дії
Управління праці та соціального
захисту населення Новодністровської
міської ради Чернівецької області
щодо невиплати за період 2003 - 2008 роки у
повному обсязі належної позивачу на
підставі ст. 48 Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічної
грошової допомоги на оздоровлення.
Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області на користь ОСОБА_1
10381 грн. 60 коп.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що управління правомірно,
в межах наявних фінансових ресурсів
здійснювало виплати, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Виплата одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС проводиться
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (із змінами постанова КМУ
№649 від 20.04.2007 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не уповноважено Кабінет
Міністрів України зменшувати
конкретні суми компенсацій і допомоги,
змінювати розмір допомоги на
оздоровлення, встановлений законом.
Окрім того ст. 71 вищезгаданого Закону
встановлено, що дія цього Закону не
може призупинятися іншими законами,
крім законів про внесення змін до цього
Закону.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
віднесений до 2 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 01.10.2007 року.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин 4-7 статті 48 Закону
№796-ХІІ передбачена щорічна допомога
на оздоровлення і виплачується у
розмірах: п'яти мінімальних заробітних
плат. Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується за місцем проживання
органами захисту населення. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Щодо стягнення сум на оздоровлення за
2003, 2004, 2005,2007 роки, то судом першої
інстанції не було враховано клопотання
відповідача щодо відмови в позові з
підстав пропуску строку на звернення
до суду, виходячи з вимог ст. ст. 99, 100 КАС
України.

Згідно ст. 99 КАС України, в редакції що
діяла на момент винесення рішення
судом першої інстанції, встановлений
річний термін звернення до суду з
адміністративними позовами. З
урахуванням строків виплат сум на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005,2007 роки та
строку звернення до суду позивач
пропустив такий строк. Відповідно ст. 100
КАС України пропущення строків
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови в задоволенні
позову, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Виходячи з наведеного в
задоволенні позову за вказаний період
необхідно відмовити з підстав пропуску
строків звернення до суду.

Щодо вимог позивача за 2006 рік, то дію
абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було зупинено на 2006 рік в частині
виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати, згідно із Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» від 20.12.2005 року №3235-IV.

З огляду на наведене, проведена виплата
на оздоровлення ОСОБА_1 за 2006 рік як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії, не
суперечить чинному законодавству.

Що стосується вимог позивача за 2008 рік,
то колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
такі підлягають до задоволення з
огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України
за №10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнанні
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», які
регулювали виплати зазначеної
допомоги інвалідам. Згідно ч.2 ст. 152
Конституції України закони, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом
України рішення про їх
неконституційність. Виплата позивачу
була проведена в липні 2008 року в сумі 100
грн., тобто після означеного рішення
Конституційного Суду України.

Посилання сторони відповідача на
відсутність коштів на подібні цілі не є
достатнім аргументом для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач у справі
повинен діяти лише в межах
передбачених Конституцією та законами
України, суд приходить до висновку, що
останній в особі саме Управління праці
та соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області має нести
відповідальність за дії
(бездіяльність) вчинені в межах
належного йому правового поля, що не
суперечить ст. 48 Закону №796-ХІІ,
оскільки щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення.

Разом з тим, судом першої інстанції
обрано юридично некоректний спосіб
захисту сторони позивачки, позаяк в ч. 4
ст. 105 КАС України наведено
законодавцем вимоги які може містити
адміністративний позов, а ч. 2 ст. 162 КАС
України передбачено повноваження суду
при вирішенні справи по суті. Так у разі
визнання судом бездіяльності
відповідача - суб'єкта владних
повноважень протиправною, що має місце
і в досліджуваних правовідносинах, суд
може зобов'язати такого відповідача
вчинити певні дії, які той зобов'язаний
виконати, зокрема провести нарахування
та виплату не в повній мірі виплаченої
державної допомоги. Суд може стягнути з
відповідача на користь позивачки певну
суму грошових коштів лише у тому
випадку, якщо така нарахована ним але
всупереч закону не здійснена її
виплата чи в разі відшкодування
спричиненої шкоди. Причому спосіб
захисту, обраний судом, не обов'язково
має збігатися з тим, що запропонував
позивач у вимогах (друге речення
частини другої статті 11 КАС України).

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 196, 198 п. 3, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області задовольнити
частково.

Постанову Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 24 червня
2009 року по адміністративній справі №
2а-1556/09 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Новодністровської міської ради
Чернівецької області провести ОСОБА_1
нарахувати та виплатити недоплаченої
суми разової щорічної грошової
допомоги на оздоровлення відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії за 2008 рік з урахуванням
виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Н.М. Судова-Хомюк

Судді :
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль