Справа № 485/2376/14-а
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/485/66/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області про визнання
протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2014 року ОСОБА_1 через свого
представника ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача №17/12 від 22 жовтня 2014 року
щодо відмови у врахуванні у подвійному
розмірі періоду роботи у Снігурівській
виправній колонії №5, мотивуючи тим, що
з 2010 року отримував пенсію з
врахуванням того, що дана установа
являлася протитуберкульозним
закладом, однак з 01 листопада 2014 року
відповідачем його пенсійну справу було
приведено у відповідність за
відсутності документального
підтвердження статусу установи, як
інфекційного закладу охорони здоров»я
Державної кримінально-виконавчої
служби України.

У судове засідання представники сторін
не з"явилися, у адресованих суду заявах
просять про розгляд справи у їх
відсутність. Представник позивача
позовні вимоги підтримує, відповідач
такі вимоги не визнає з підстав
викладених у письмових запереченнях
наданих у справу.

Справа розглядається у відсутність
сторін, на підставі наявних у ній
письмових доказів.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 04.05.1979
по 10.07.2013 року працював в установі
ІН-316/5, що в подальшому була
переіменована в Снігурівську виправну
колонію №5 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Миколаївській
області.

Позивач з 09.07.2013 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі, як
отримувач пенсії по інвалідності.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», в редакції
Закону №1110-IV від 10.07.2003 року, робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

При визначенні загального страхового
стажу, позивачеві враховано в
подвійному розмірі стаж роботи в
Снігурівській виправній колонії №5 за
період з 27 червня 1983 року по 31 грудня 2003
року на підставі довідки установи про
її перепрофілювання в установу по
лікуванню засуджених хворих на
туберкульоз, виданої з посиланням на
наказ Міністерства внутрішніх справ
УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області №17/12 приведено у відповідність
пенсійну справу ОСОБА_1 з 01 листопада 2014
року без застосування періоду роботи в
Снігурівській виправній колонії №5 в
подвійному розмірі.

Як вбачається з оспорюваного рішення
підставою для неврахування
відповідачем стажу роботи позивача у
подвійному розмірі стало ненадання
документів у підтвердження його роботи
до 01.01.2004 року в інфекційному закладі
охорони здоров»я Департаменту
кримінально-виконавчої служби
(туберкульозній лікарні, міжобласній
туберкульозній лікарні).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз" №4565-УІ від 22.03.2012 року,
туберкульоз є соціально небезпечною
інфекційною хворобою, що викликається
мікобактеріями туберкульозу, а
протитуберкульозні заклади це
лікувально-профілактичні заклади
охорони здоров'я (протитуберкульозні
диспансери, лікарні,
санаторно-курортні, інші заклади) чи їх
структурні підрозділи, в яких
надається медична допомога хворим на
туберкульоз. Перелік
протитуберкульозних закладів
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 1 Переліку
закладів охорони здоров'я Державної
кримінально-виконавчої служби України,
затвердженого наказом Державного
департаменту з питань виконання
покарань від 24 грудня 2004 року № 247 до
лікарняних закладів та
лікувально-профілактичних закладів
особливого типу було віднесено
спеціалізовані - туберкульозна
лікарня. Цим же переліком визначено, що
лікарня є медичним закладом,
призначеним для надання
спеціалізованої (вторинної)
лікувально-профілактичної допомоги
хворим. Лікарня, де хворим надається
стаціонарна медична допомога за однією
лікарською спеціальністю, називається
спеціалізованою. Лікарня може мати у
своєму складі поліклініку
(амбулаторію,
амбулаторно-профілактичні відділення).
Лікарняні заклади, призначені для
медичного обслуговування засуджених,
у залежності від покладених функцій
можуть мати найменування міжобласних

Норми Законів України «Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз», «Про
пенсійне забезпечення», «Про захист
населення від інфекційних хвороб» є
нормами прямої дії і розроблення
додаткових механізмів їх застосування
не потребується.

Як встановлено судом, на підставі
наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983
року №0119 виправно-трудова колонія (№5),
тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС
Миколаївського облвиконкому з 01 липня
1983 року була перепрофільована в
установу виконання покарань, для
утримання засуджених чоловіків, хворих
закритими формами туберкульозу легень
з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому
числі стаціонару на 100 ліжок, з
направленням хворих засуджених на
лікування в ВТК №5 зі слідчих
ізоляторів і виправно-трудових колоній
у відповідності з вимогами наказу МВС
УРСР №0230-1980 року та за нарядами
медичного управління МВС УРСР. Цим
Наказом начальника УВД Миколаївського
облвиконкому зобов"язано до виконання
комплексу протиепідемічних і
санітарно-гігієнічних вимог,
направлених на попередження поширення
тубінфекції; начальника Медичного
управління МВС УРСР прийняття всіх
необхідних мір по забезпеченню
медичного обслуговування
спецконтингенту згідно чинних наказів
та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР,
МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

В Наказі МВС України від 11.10.1994 року №556,
затверджено Перелік спеціалізованих
установ та міжобласних лікарень УВП, до
яких направляються засуджені, хворі на
туберкульоз (додаток №2 до наказу) за №
п.п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС
України в Миколаївській області
визначена як спеціалізована установа,
в яку направляються на лікування
чоловіки, хворі на активну форму
туберкульозу, які підлягають триманню
на загальному та посиленому режиму
ув»язнення та неповнолітні чоловічої
статті, хворі на активну форму
туберкульозу (а.с.12).

Те ж саме визначення установи було
зазначено й у наступному переліку,
затвердженому наказом МВС України №836
від 03.12.1996 року (а.с.13).

Затим, як вбачається з листа №5/5-3134 від
11.07.2013 року Снігурівської виправної
колонії №5, згідно наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань №165 від 29.11.1999 року
«Про введення в дію нових найменувань
органів та установ
кримінально-виконавчої системи
України» установа ІН-316/5 перейменована
в Снігурівську виправну колонію
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Миколаївській області (№5).

Наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань
від 02 квітня 2009 року за №59 Снігурівську
виправну колонію №5 УДДУ у
Миколаївській області перейменовано у
спеціалізовану туберкульозну лікарню
середнього рівня безпеки, а згідно
наказу Державної пенітенціарної
служби України №427 від 18.06.2012 року вона
була перейменована в Снігурівську
виправну колонію управління Державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області (№5) й станом на 01
грудня 2014 року, значиться як
спеціалізована туберкульозна лікарня,
середнього рівня безпеки (для тримання
чоловіків, засуджених до позбавлення
волі на певний строк, які хворі на
туберкульоз).

За повідомленням Управління державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області з 01 червня 1983
року та по теперішній час в
Снігурівській виправній колонії №5
(далі - установа) утримуються та
лікуються засуджені чоловіки, хворі на
туберкульоз, у тому числі й на активну
форму туберкульозу, тобто фактично
установа виконує функції закладу
охорони здоров'я, призначеного для
надання спеціалізованої (вторинної)
медичної допомоги засудженим, хворим
на туберкульоз, а тому відноситься до
інфекційних лікувальних закладів.
Відмовляючи у зарахуванні стажу роботи
у вказаному закладі у подвійному
розмірі відповідач порушив пенсійні
права ОСОБА_1

Крім того, суд приймає до уваги, що
відповідач при призначенні пенсії
ОСОБА_1 з 2013 року у порушення пункту 38
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №22-1 не дотримався
обов'язку щодо перевірки документів,
поданих для призначення (перерахунку)
пенсій.

Стаття 19 Конституції України
передбачає обов'язок органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем - суб'єктом владних
повноважень не доведено в судовому
засіданні, що припинення за рішенням
від 22 жовтня 2014 року №17/12 з 1 листопада
2014 року виплати ОСОБА_1, пенсії без
зарахування у подвійному розмірі
періодів його роботи у Снігурівській
виправній колонії №5 здійснено у в
межах та у спосіб визначений законами
України, а тому позовні вимоги позивача
у частині визнання протиправним
вказаного рішення та його скасування є
законними і обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.
Відповідно до глави 6 КАС України
склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування в справі.

На підтвердження по оплаті витрат на
правову допомогу у розмірі 350 грн. суду
надані договір про надання юридичних
послуг від 17 листопада 2014 року,
квитанція №538 про оплату витрат,
разрахунок вартості наданих юридичних
послуг із зазначенням об'єму робіт, їх
кількості та видів.

За такого є достатні підстави для
стягнення на користь позивача з
Державного бюджету України судових
витрат по оплаті судового збору у
розмірі 73 грн. та витрат по наданню
правової допомоги у розмірі 350 грн., а
всього 423 грн.

На підставі викладеного, суд ухвалює
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.122,138,158-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного Фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області про визнання протиправним і
скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області №17/12 від 22
жовтня 2014 року про приведення у
відповідність пенсійної справи ОСОБА_1
щодо незарахування до стажу роботи у
подвійному розмірі стаж роботи у
Снігурівській виправній колонії №5.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 423грн.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана учасниками
провадження на ім"я Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Снігурівський районний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя