Справа № 826/18213/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2014 року 16:06
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., за участі секретаря
судового засідання Голод А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» доДержавної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, за участі
позивача: Гречана Т.А.;
відповідача: Грембовський В.О.;
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 23.12.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
Публічне акціонерне товариство
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» (надалі - позивач,
ПАТ «ДПЗКУ») звернулось із позовною
заявою до Окружного адміністративного
суду міста Києва до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (надалі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.07.2014 №
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.11.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 04.12.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
для вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та зазначив, що
не погоджується з висновками акта
перевірки щодо порушення позивачем
відповідних положень Податкового
кодексу України, оскільки висновки
відповідача за наслідками проведеної
перевірки щодо порушень позивачем
положень Податкового кодексу України
при визначенні суми податку на
прибуток іноземних юридичних осіб є
хибними, базуються виключно на
суб'єктивних припущеннях перевіряючих,
які не мають підтвердження належними
доказами.

Представник відповідача проти позову
заперечував, при цьому посилаючись на
те, що у ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» відсутні належні докази в
підтвердження статусу резидентів
інших країн контрагентів позивача.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

15 серпня 2014 відповідачем на підставі
акта перевірки № 549/26-55-22-09/37243279 від
23.06.2014 прийнято податкове
повідомлення-рішення № 0, яким
позивачу за порушення п.п. 160.2, 160.5
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «податок на прибуток
іноземних юридичних осіб» всього в
сумі 29 877 488 грн., в т.ч. за основним
платежем в сумі 23 897 873 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 5 979 615
грн.

Як вбачається з акта перевірки та
письмових заперечень відповідача,
збільшення грошового зобов'язання та
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій ґрунтується на
наступних обставинах.

Так, відповідач зазначає, що позивач в
перевіряємому періоді був позбавлений
права на використання пільг,
передбачених Угодою між Урядом України
і Урядом Китайської Народної
Республіки, а також між Урядом України
і Урядом Швейцарської Федеральної Ради
про уникнення подвійного
оподаткування, адже до перевірки
позивачем не надано належним чином
оформлених довідок, які підтверджують,
що нерезиденти є резидентами країни, з
якими укладено міжнародні договори.

Не погоджуючись з правомірністю
зазначених доводів відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

ПАТ «ДПЗКУ» (позичальник) укладено два
кредитних договори з
Експортно-імпортним банком Китаю
(Кредитор) про надання кредиту, а саме:

- договір № BLA201209 від 26.12.2012 - з
метою придбання Позичальником
сільськогосподарської продукції у
виробників для наступного продажу
Китайському імпортеру згідно з
комерційним контрактом. Кредит у сумі 1
500 000 000 дол. США позивач отримав 28.12.2012
(а.с. 192 Том І);

- договір № BLA201210 від 26.12.2012 - для
фінансування експорту китайським
постачальником Позичальнику товарів
(робіт, послуг) з Китаю за комерційними
контрактами.

За період з 01.04.2012 по 31.12.2013 ПАТ «ДПЗКУ»
здійснило виплату нерезиденту доходу з
джерелом походження з України в
загальному розмірі 57 854 351,22 дол. США
(еквівалент 462 405 850,29 грн.), в тому числі:

- комісія за управління в розмірі 1
% від загальної суми зобов'язання (15 000
000,00 дол. США);

- комісія за адміністрування та
комісійні витрати 192 913,72 дол. США;

- відсотки за користування
кредитом - 42 658 437,50 дол. США (еквівалент
340 968 890,93 грн.).

В періоді, що перевірявся, ПАТ «ДПЗКУ»
користувалось пільгами, передбаченими
Угодою між Урядом України і Урядом
Китайської Народної Республіки про
уникнення подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доходи і майно,
яка підписана 04.12.95, ратифікована 12.07.96
та набула чинності 18.10.96.

Податок на доходи нерезидента позивач
не нараховував та не сплачував.

Відповідно до абз. «а», «й» п. 106.1
Податкового Кодексу України будь-які
доходи, отримані нерезидентом із
джерелом їх походження з України,
оподатковуються в порядку і за
ставками, визначеними цією статтею. Для
цілей цього пункту під доходами,
отриманими нерезидентом із джерелом їх
походження з України, розуміються, в
тому числі:

- проценти, дисконтні доходи, що
сплачуються на користь нерезидента, у
тому числі проценти за позиками та
борговими зобов'язаннями, випущеними
(виданими) резидентом;

- інші доходи від провадження
нерезидентом (постійним
представництвом цього або іншого
нерезидента) господарської діяльності
на території України, за винятком
доходів у вигляді виручки або інших
видів компенсації вартості
товарів/виконаних робіт/наданих
послуг, переданих/виконаних/наданих
резиденту від такого нерезидента
(постійного представництва), у тому
числі вартості послуг із міжнародного
зв'язку чи міжнародного інформаційного
забезпечення.

Згідно п. 160.2 Податкового кодексу
України резидент або постійне
представництво нерезидента, що
здійснюють на користь нерезидента або
уповноваженої ним особи (крім
постійного представництва нерезидента
на території України) будь-яку виплату
з доходу з джерелом його походження з
України, отриманого таким нерезидентом
від провадження господарської
діяльності (у тому числі на рахунки
нерезидента, що ведуться в
національній валюті), крім доходів,
зазначених у пунктах 160.3 - 160.6 цієї
статті, зобов'язані утримувати податок
з таких доходів, зазначених у пункті 160.1
цієї статті, за ставкою в розмірі 15
відсотків їх суми та за їх рахунок, який
сплачується до бюджету під час такої
виплати, якщо інше не передбачено
положеннями міжнародних договорів
України з країнами резиденції осіб, на
користь яких здійснюються виплати, що
набрали чинності.

У відповідності до п. 160.4 Податкового
кодексу України не підлягають
оподаткуванню доходи, отримані
нерезидентами у вигляді процентів або
доходу (дисконту) на державні цінні
папери або облігації місцевих позик,
або боргові цінні папери, виконання
зобов'язань за якими забезпечено
державними або місцевими гарантіями,
продані або розміщені нерезидентам за
межами території України через
уповноважених агентів - нерезидентів,
або процентів, сплачених нерезидентам
за отримані державою або до бюджету АР
Крим чи міського бюджету позики
(кредити або зовнішні запозичення), які
відображаються в Державному бюджеті
України або місцевих бюджетах чи
кошторисі Національного банку України,
або за кредити (позики), які отримані
суб'єктами господарювання та
виконання яких забезпечено державними
або місцевими гарантіями.

Таким чином, дохід нерезидента,
отриманий у вигляді сплати процентів
за кредит в сумі 42 658 437,50 дол. США не
підлягає оподаткуванню, відповідно до
п. 160.4 Податкового Кодексу України, у
відповідності до Угоди між Урядом
України і Урядом Китайської Народної
Республіки про уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доходи і майно.

Стосовно доходу нерезидента в сумі 15 192
913,74 дол. США, що отриманий у вигляді
сплати комісії за управління у розмірі
1 % від загальної суми зобов'язання,
комісії за адміністрування та
комісійні витрати, який, на думку
контролюючого органу, підлягає
оподаткуванню за ставкою 15 відсотків,
суд зазначає наступне.

Пунктом п. 3.2 Податкового кодексу
України передбачено, що якщо
міжнародним договором, згоду на
обов'язковість якого надано Верховною
Радою України, встановлено інші
правила, ніж ті, що передбачено цим
Кодексом, то застосовуються правила
міжнародного договору.

В той же час, п. 1 ст. 22 «Інші доходи»
Угоди між Урядом України і Урядом
Китайської Народної Республіки про
уникнення подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доходи і майно,
яка підписана 04.12.95, ратифікована 12.07.96
та набула чинності 18.10.96, (надалі - Угода)
передбачено наступне: «види доходів
резидента Договірної Держави,
незалежно від джерела їх виникнення,
про які не йдеться у попередніх статтях
цієї Угоди, оподатковуються тільки в
цій Договірній Державі».

Відповідно до п. 103.4 Податкового
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами
103.5 і 103.6 цієї статті, підставою для
звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України є подання
нерезидентом, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір України
(далі - довідка), а також інших
документів, якщо це передбачено
міжнародним договором України.

Згідно п. 103.5 Податкового кодексу
України довідка видається
компетентним (уповноваженим) органом
відповідної країни, визначеним
міжнародним договором України, за
формою, затвердженою згідно із
законодавством відповідної країни,
повинна бути належним чином
легалізована, перекладена відповідно
до законодавства України.

Згідно п. «і» ст. 3 Угоди - компетентний
орган Китаю - Державна податкова
адміністрація або її повноважний
представник.

В матеріалах справи (а.с. 104 Том І) наявна
довідка про підтвердження податкового
президентства Китаю, видана
Експортно-Імпортному Банку Китаю
Державним податковим управлінням
району Січен міста Пекін, як то
передбачено п. 103 Податкового кодексу
України.

Зазначена довідка, у відповідності до
ст.ст. 1, 4 Угоди, видана компетентним
органом Китаю (Державним податковим
управлінням), містить повну назву
нерезидента, підтвердження, що
нерезидент є особою, на яку поширюється
дія міжнародного договору, містить в
собі підпис уповноваженої особи
Державного податкового управління,
внаслідок чого доводи відповідача про
порушення позивачем вимог п. 160.2 по
взаємовідносинам з
Експортно-Імпортним Банком Китаю є
безпідставними.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідно до договору
фрахтування № 396 від 21.08.13, що укладений
позивачем з нерезидентом «Grain Trading Group
AG» (Швейцарія) на транспортування та
перевалку вантажів (пшениця) морським
транспортом, ПАТ «ДПЗКУ» 27.12.2013
здійснило виплату доходу нерезиденту в
сумі 11 848 552,92 дол. США (еквівалент 94 705
483,49 грн.).

Згідно п. 160.5 Податкового кодексу
України сума фрахту, що сплачується
резидентом нерезиденту за договорами
фрахту, оподатковується за ставкою 6
відсотків у джерела виплати таких
доходів за рахунок цих доходів.

Пунктом 1 ст. 8 «Міжнародний транспорт»
Конвенції між Урядом України і Урядом
Швейцарської Федеральної Ради про
уникнення подвійного оподаткування
стосовно податків на доходи і капітал,
яка підписана 30.10.2000, ратифікована
10.01.2002 та набула чинності 26.02.2002, (надалі
- Конвенція), визначено наступне:
«прибутки підприємства Договірної
Держави, одержані від експлуатації
морських, повітряних суден або
дорожніх транспортних засобів у
міжнародних перевезеннях, будуть
оподатковуватись тільки в цій
Державі».

Для цілей цієї Конвенції термін
«резидент Договірної Держави» означає
будь-яку особу, яка за законодавством
цієї Держави підлягає оподаткуванню в
ній на підставі постійного місця
проживання, постійного
місцеперебування, місцезнаходження
керівного органу, місця реєстрації або
будь-якого іншого аналогічного
критерію (п. 1 ст. 4 Конвенції).

ПАТ «ДЗПРУ» надано до перевірки
свідоцтво про реєстрацію нерезидента
«Grain Trading Group AG», видане Фінансовою
дирекцією податкової адміністрації
Кантону Цуг (відділ юридичних осіб)
26.03.2013, в якому вказано, що нерезидент
Грейн Трейдінг Груп АГ зареєстрований,
як корпорація у Кантоні Цуг з грудня 2012
за № 1035-755-24 і зобов'язана сплачувати
федеральні, кантонаявні та
муніципальні податки відповідно до
чинного законодавства Швейцарії.

Як зазначає відповідач, вказане
свідоцтво про реєстрацію нерезидента
видане компетентним органом, але не
надає права позивачу на застосування
положень міжнародного договору,
оскільки свідоцтво про реєстрацію
нерезидента не є документом що
підтверджує статус резидента
Швейцарії, в розумінні Конвенції між
Урядом України і Урядом Швейцарською
Федеральною Радою, адже у свідоцтві
зазначено, що податки сплачуються
відповідно до чинного законодавства
Швейцарії, а не до міжнародного
договору - Конвенції між Урядом України
і Урядом Швейцарською Федеральною
Радою.

Втім, в матеріалах справи наявна
належним чином завірена копія довідки
(а.с. 108 Том І), видана Грейн Трейдінг
Груп АГ Податковою адміністрацією
кантону Цуг, внаслідок чого посилання
ДПІ на порушення ПАТ «ДПЗКУ» вимог п.
160.5 Податкового кодексу України в
частині заниження податку з доходу
нерезидента у четвертому кварталі 2013 в
сумі 5 682 329,00 грн. є необґрунтованими та
такими, що спростовуються письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що під час проведення
перевірки відповідачем не встановлено
наявності належних доказів заниження
позивачем податку на прибуток
іноземних юридичних осіб, матеріали
справи аналогічних доказів в собі
також не містять, внаслідок чого
податкове повідомлення - рішення від
15.07.2014

№ 0 підлягає визнанню
протиправним та скасуванню, а позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах
справи, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» - задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
15.07.2014 № 0.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» () судові
витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят
сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М. Кобилянський