Справа № 1318/2273/12 2а/1318/99/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014р.
Справа № 9104/175832/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Іщук Л.П.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1,

відповідача у справі: не
з'явився

третьої особи у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_3, м.Самбір
Львівської області

на постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 28.09.2012р. у справі №№1318/2273/12,
2а/1318/99/12

за позовом ОСОБА_3, м.Самбір Львівської
області

до Самбірської міської ради Львівської
області, м.Самбір Львівської області

третя особа: ОСОБА_2, м.Самбір
Львівської області

про визнання незаконним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2012р. позивач: ОСОБА_3 звернулась до
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області з позовом до
Самбірської міської ради Львівської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання незаконним та скасування
рішення, просила визнати протиправним
та скасувати рішення сесії Самбірської
міської ради №11 від 24.11.2009р. "Про
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачі їх у власність".

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 28.09.2012р. у справі №№1318/2273/12,
2а/1318/99/12 у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Самбірської міської ради Львівської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання незаконним та скасування
рішення - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_3, яка у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
позовні вимоги задоволити.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
15.12.2014р. з'явився представник апелянта
(позивача у справі): ОСОБА_1, яка доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
підтримала у повному обсязі, просила
апеляційну скаргу задоволити,
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задоволити у повному обсязі.

Третя особа у справі: ОСОБА_2 проти
доводів апеляційної скарги заперечив,
зазначив, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 28.09.2012р. залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступне:

Рішенням Самбірської міської ради
Львівської області ХХХІV сесії V
демократичного скликання від 24.11.2009р.
"Про затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачі їх у власність" вирішено
продовжити дію дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 500м кв. ОСОБА_2
в АДРЕСА_1, затверджено проект
землеустрою та передано йому у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Судом першої інстанції встановлено, що
даному рішенню передувало рішення
Самбірської міської ради Львівської
області №30 від 18.12.2008р. "Про погодження
місця розташування земельних ділянок,
надання дозволу на складення проектів
відведення та ведення
проектно-пошукових робіт", яким надано
дозвіл на вищенаведене ОСОБА_2; змінено
конфігурацію земельної ділянки по
АДРЕСА_2 та розділено на дві частини,
яким присвоєно АДРЕСА_3. У зв'язку з цим
ОСОБА_2 видано Акт №14.04.0060 встановлення
і погодження меж землекористування, у
якому, згідно опису закріплених меж,
надана йому земельна ділянка не межує
із земельною ділянкою позивача ОСОБА_3,
ані ОСОБА_4, а є землями міста.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивач: ОСОБА_3 не є суміжним
землекористувачем із ОСОБА_2, а
фактично використовує земельну
ділянку, що знаходиться поряд із
спірною земельною ділянкою ОСОБА_2 як і
саму спірну землю без правових підстав,
оскільки суду не представлено жодного
підтверджуючого про це доказу.

Оплата позивачем земельного податку за
ставкою, визначеною податковим
органом, згідно із вимогами Розділу
ХІІІ Податкового кодексу України,
позивачем здійснювалась за об'єкт
оподаткування, що знаходиться у
АДРЕСА_2, а не за спірну в
адміністративній справі земельну
ділянку по АДРЕСА_1 - вказане вбачається
із представлених позивачем квитанцій.

Як вбачається з плану земельної
ділянки ОСОБА_3 Самбірського ЦДЗК за
2007р., позивач фактично використовує 972м
кв. землі поза 1000м кв., чим користується
на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю від
19.08.1997р., що був виданий ОСОБА_4.

Як вбачається зі схеми погодження
місця розташування земельної ділянки
під будівництво індивідуального
житлового будинку в АДРЕСА_1;
кадастрового плану цієї земельної
ділянки та Акту №14.04.0060 встановлення і
погодження меж землекористування по
АДРЕСА_1, тобто земельної ділянки, що
передана у власність ОСОБА_2,
вбачається, що дана земельна ділянка є
землею запасу міста, тому погодження
позивача на вилучення у неї земельної
ділянки як у землекористувача не
потрібне у даних правовідносинах.

Факт використання позивачем спірної
землі та тої, що знаходиться між
АДРЕСА_1, та земельною ділянкою по
АДРЕСА_2, за відсутності будь-яких
документів, що посвідчують право на
постійне чи строкове користування
землею, не може слугувати необхідністю
такого погодження відповідачем чи
третьою особою на вилучення у позивача
земельної ділянки.

Податковим кодексом України
регламентовано, що землекористувачем
можуть бути юридичні чи фізичні особи
(резиденти і нерезиденти), яким
відповідно до закону надані у
користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на правах оренди. Позивач не
є землекористувачем у даних спірних
правовідносинах і на неї не
поширюються права та обов'язки
землекористувача, що передбачено як
ст.95 Земельного кодексу України, так і
ст.415 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в
Постанові №7 від 16.04.2004р. "Про практику
застосування судами земельного
законодавства" роз'яснив, що захист
прав громадян на земельні ділянки
здійснюються в разі порушення органом
місцевого самоврядування, який має
право прийняти рішення про припинення
права користування земельною ділянкою,
лише в порядку, з підстав і за умов,
передбачених земельним
законодавством, що в даній
адміністративній справі не
встановлено.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду зазначає, що
оскільки у судовому засіданні
представником позивача не доведено тих
обставин, на які апелянт (позивач у
справі) посилається в апеляційній
скарзі про незаконність Рішення
Самбірської міської ради №11 від
24.11.2009р. "Про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачі їх у власність"
через непогодження із нею як із
землекористувачем; не доведено
порушення її законних прав на землю за
відсутності підстав щодо припинення
права користування земельною ділянкою,
- дії відповідача в частині прийняття
спірного в даній адміністративній
справі рішення не порушують прав,
свобод та інтересів позивача, рішення
прийнято в межах повноважень, у порядку
та на підставі вимог Земельного
кодексу України, відтак, підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3, м.Самбір
Львівської області на постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 28.09.2012р. у справі
№№1318/2273/12, 2а/1318/99/12 за позовом ОСОБА_3,
м.Самбір Львівської області до
Самбірської міської ради Львівської
області, м.Самбір Львівської області,
третя особа: ОСОБА_2, м.Самбір
Львівської області про визнання
незаконним та скасування рішення, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 28.09.2012р. у справі №№1318/2273/12,
2а/1318/99/12 за позовом ОСОБА_3, м.Самбір
Львівської області до Самбірської
міської ради Львівської області,
м.Самбір Львівської області, третя
особа: ОСОБА_2, м.Самбір Львівської
області про визнання незаконним та
скасування рішення, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя

Л.П. Іщук

Суддя
В.П.
Сапіга