Справа № 810/6113/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року
810/6113/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доВасильківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпроскасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки),

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2014
№Ф-598-25.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувана вимога є незаконною,
оскільки відповідачем не було
зазначено за який саме період була
виявлена недоїмка зі сплати єдиного
внеску.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення, в яких просив суд
у задоволенні позову відмовити з тих
підстав, що 21.07.2014 позивачем було подано
декларацію про нарахування єдиного
внеску, в якій останній самостійно
визначив зобов'язання зі сплати
єдиного внеску в сумі 2885,95 грн. У зв'язку
з несвоєчасною сплатою єдиного внеску
станом на 31.07.2014 у позивача виникла
недоїмка в сумі 2267,47 грн., а тому
податковий орган відповідно до вимог
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
прийняв оскаржувану вимогу. Крім того,
відповідач в письмових запереченнях
вказав, що 18.08.2014 оскаржувана вимога
була відкликана в автоматичному режимі
у зв'язку з погашенням позивачем
заборгованості, яка була вказана у
вимозі.

У судове засідання, призначене на
05.12.2014, з'явився позивач.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, натомість подав
до суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суд вважає за можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Васильківської міської ради
Київської області 07.11.2006, являється
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та перебуває на
обліку в Васильківській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області.

Як вбачається з зворотного боку картки
особового рахунку ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік,
21.07.2014 позивачем було подано декларацію
про нарахуванню єдиного внеску від
18.07.2014 №, де самостійно визначив
загальну суму єдиного внеску, що
підлягає сплаті в розмірі 2885,95 грн.

Крім того, з даної картки особового
рахунку вбачається, що станом на 21.07.2014
у позивача була наявна переплата з
єдиного внеску в сумі 618,48 грн.

05.08.2014 на підставі облікової картки ФОП
ОСОБА_1 в автоматичному режимі
відповідачем сформовано вимогу про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-598-25, в якій
зазначено, що станом на 31.07.2014
заборгованість зі сплати єдиного
внеску становить 2267,47 грн.

Вказана вимога була отримана позивачем
07.08.2014, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого наявна в матеріалах справи.

Не погоджуючись із вимогою про сплату
боргу (недоїмки), позивач оскаржив її в
адміністративному порядку.

Рішеннями ГУ Міндоходів у Київській
області від 12.09.2014 №1233/Б/10-36-10-01-04/818 та
ДФС України від 13.10.2014 №2228/Б/99-99-10-01-07-15
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
05.08.2014 №Ф-598-25 залишено без змін, а
скарги ФОП ОСОБА_1 без задоволення.

Також, в ході розгляду даної справи
представник відповідача надав суду
службову записку члена комісії з
реорганізації Васильківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
27.11.2014 №244, в якій зазначено, що у зв'язку
з наявністю заборгованості зі сплати
єдиного внеску у ФОП ОСОБА_1 відділом
погашення заборгованостей
Васильківської ОДПІ було виставлено
вимогу про сплату недоїмки від 05.08.2014
№Ф-598-25 на суму 2267,47 грн. Станом на 18.08.2014
вищевказана вимога була відкликана в
автоматичному режимі у зв'язку з
погашенням ФОП ОСОБА_1 заборгованості,
яка була вказана у вимозі.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до визначення, закріпленого
у ст. 1 названого Закону, єдиним внеском
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) є консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Починаючи з 11 серпня 2013 року після
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" від 04.07.2013
№406-VII, яким внесені зміни до Закону
№2464-VI, та Законом України "Про внесення
змін до Податкового кодексу України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" від 04.07.2013 №404-VII, яким, в свою
чергу, були внесені зміни до
Податкового кодексу України, функції
по забезпеченню адміністрування
єдиного внеску шляхом його збору,
ведення обліку надходжень від його
сплати та здійснення контролю за
сплатою єдиного внеску покладено на
органи Міністерства доходів і зборів
України.

Порядок оперативного обліку
територіальними органами Міністерства
доходів і зборів України податків,
зборів, митних платежів, а також
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затверджений Наказом Міністерства
доходів і зборів України 05.12.2013 №765
(далі - Порядок), що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за
№217/24994.

У відповідності до п. 4 розд. 1 цього
Порядку облік податків, зборів та
єдиного внеску ведеться підрозділами
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників (далі
- Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих
державних податкових інспекцій з
обслуговування великих платників (далі
- СДПІ), державних податкових інспекцій
в районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах,
об'єднаних державних податкових
інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до
функціональних повноважень.

За даними оперативного обліку
податків, зборів, митних платежів,
коштів передоплати та єдиного внеску
Міндоходів та його територіальними
органами в автоматичному режимі
формуються звітність і зведена
інформація про нарахування та
надходження податків, зборів, митних
платежів, коштів передоплати, єдиного
внеску, податковий борг, недоїмку із
сплати єдиного внеску, відшкодування
податку на додану вартість, результати
перевірочної роботи, розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу), надміру сплачених
сум платежів та єдиного внеску тощо (п.
11 Порядку).

В розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI
недоїмка - це сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Згідно абз. 1 - 4 ч. 1 ст. 25 цього Закону
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Загальні положення щодо порядку
направлення (вручення) та відкликання
податкових вимог встановлені статтями
59 і 60 ПК України.

Так, згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 цього Кодексу
передбачено, що податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

При цьому відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК
України рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

З урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення (абз. 1 п. 56.18 ст. 56 ПК
України).

Водночас, судом враховується те, що в
силу норм п. 60.1 ст. 60 ПК України
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога вважаються
відкликаними, якщо: сума податкового
боргу самостійно погашається
платником податків або органом
стягнення (п.п.60.1.1); контролюючий орган
скасовує раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу (п.п.60.1.2); контролюючий
орган зменшує нараховану суму
грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі (п.п.60.1.3); рішенням
суду, що набрало законної сили,
скасовується повідомлення-рішення
контролюючого органу або сума
податкового боргу, визначена в
податковій вимозі (п.п.60.1.4); рішенням
суду, що набрало законної сили,
зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі (п.п.60.1.5).

Згідно п. 60.2 ст. 60 ПК України у випадках,
визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1
цієї статті, податкова вимога
вважається відкликаною у день,
протягом якого відбулося погашення
суми податкового боргу в повному
обсязі.

Як було встановлено судом, станом на
18.08.2014 вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 05.08.2014 №Ф-598-25 була
відкликана в автоматичному режимі у
зв'язку з погашенням ФОП ОСОБА_1
заборгованості, яка була вказана у
вимозі.

Дана обставина підтверджена службовою
запискою члена комісії з реорганізації
Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 27.11.2014 №244, копія
якої наявна в матеріалах справи.

Таким чином, як вбачається з наявних
матеріалів справи, починаючи з 18.08.2014
сума заборгованості зі сплати єдиного
внеску в розмірі 2267,47 грн., що наявна у
спірній вимозі, за позивачем не
обраховується.

Водночас, з урахуванням того, що на
момент розгляду справи податкова
вимога вважається відкликаною в силу
законодавства, а в силу п. 60.2 ст. 60 ПК
України та рішення податковим органом
про скасування такої вимоги у випадку
її скасування податковим органом
(п.п.60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, який має
місце в даному випадку) не приймається,
суд дійшов висновку про те, що спірна
податкова вимога не порушує права
позивача та не підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6
Кодексу адміністративного судочинства
України).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновків, що у випадку оскарження
позивачем рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, які не
порушують прав, свобод або
охоронюваних Законом інтересів
позивача, позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 11, 14, 69-71, 86, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.