Справа № 2а-2422/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 рокум. Львів№ 9104/102468/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Довгополова О.М.

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Тлумацької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 28
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Тлумацької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

04.11.2011 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив визнати
протиправними дії та зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплатити недоплачену щорічну разову
допомогу до 5-го травня у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком за період
2011 року у відповідності до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантій їх соціального захисту» з
врахуванням проведених виплат.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що він є
інвалідом війни 1 групи, якому
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту» надано право на
отримання щорічної разової допомоги до
5-го травня у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком, однак у вказаний
період виплачувалось не в повному
обсязі.

Оскарженою постановою прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії
відповідача щодо нарахування і виплати
позивачу як інваліду війни 3 групи
разової щорічної допомоги до 5 травня у
2011 році.

Крім цього, суд зобов'язав відповідача
нарахувати позивачу як інваліду війни 1
групи разову щорічну допомогу до 5
травня за 2011 рік відповідно до ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
відповідні виплати з врахуванням
виплачених сум. Суд допустив постанову
до негайного виконання.

Апелянт не погодившись з даною
постановою, оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставин
справи та порушив норми матеріального
і процесуального права, а тому просить
її скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позову повністю.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є інвалідом війни 3 групи, що
підтверджується посвідчення, та має
право відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» на
отримання разової грошової допомоги у
розмірі встановленому Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать Конституції
України, Бюджетного кодексу України та
Закону України «Про державний бюджет
України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10 рп/2008 - нормою Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» зупинено на 2008 рік дію ст.ст.
12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту».

При цьому відповідно до ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Тобто
рішення Конституційного Суду України
не має зворотної дії в часі.

Оскільки норми Законів, якими
обмежувалась дія ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» 3551-XII від 22.10.1993
року визнані неконституційними і
втратили свою чинність, то у 2011 році ст.
13 цього Закону діяла у редакції
відповідно до якої, щорічно до 5 травня
інвалідам війни 3 групи, виплачується
разова грошова допомога.

Розмір вказаної допомоги
регламентується ст. 13 вищенаведеного
закону, яка встановлює, що щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні даного спору суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що у 2011 році виплата
такої допомоги здійснювалась
відповідачем у невідповідності до
чинного законодавства.

Окрім цього відповідно до ч. 3 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» нормативні акти органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що при
нарахуванні та виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги
позивачу, слід виходити із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги до 5-го
травня як інваліду війни за 2011 рік в
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тлумацької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області -залишити без задоволення, а
постанову Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 28
листопада 2011 року у справі №
2а-0916/2422/11-залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий-суддя : Довгополов О.М.
Судді :Гудим Л.Я. Святецький В.В.