Справа № 806/4618/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4618/14

час прийняття: 12 год. 30 хв.
категорія 6.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі прокурора Рудченка М.М.,

за участі представника відповідача
Головакової В.А.,

за участі представника третьої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Ружинського району
до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області, за участі третьої особи, без
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_3 про
визнання протиправними та скасування
наказів від 15.11.2013,

встановив:

Прокурор Ружинського району звернувся
до суду з вказаним позовом, у якому
просив визнати протиправними та
скасувати накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про надання ОСОБА_3 дозволів на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованих за межами: Бистріївської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтовною
загальною площею 157 га від 15 листопада
2013 року № ЖТ/:03:000/00000915, №
ЖТ/:04:000/00000916, № ЖТ/:01:000/00000918,
№ ЖТ/:04:000/00000919, №
ЖТ/:01:000/00000920, № ЖТ/:03:000/00000921,
№ ЖТ/:01:000/00000922, №
ЖТ/:04:000/00000917, та Ягнятинської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтованою
загальною площею 7,14 га №
ЖТ/:04:000/00000923 від 15.11.2013. При цьому
зазначав, що проведеною перевіркою
Прокуратурою Ружинського району
встановлено, що ці накази є незаконними
та підлягають скасуванню. Так як
прийняті з порушенням вимог земельного
законодавства та всупереч законодавчо
встановленій процедурі набуття права
оренди на земельні ділянки з метою
ведення фермерського господарства.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити, з мотивів
наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в засіданні
суду позов не визнала, просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог, на підставі доводів викладених у
письмових запереченнях.

Представник третьої особи у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити Прокурору
Ружинського району в задоволенні
позовних вимог повністю, з доводів
наведених у письмових поясненнях по
справі.

Заслухавши пояснення прокурора,
представника відповідача і
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з наступних підстав.

20 серпня 2014 року листом № 10-6-0.21-4741/2-14
начальник Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області, на вимогу (в порядку ст. 8, 20
Закону України "Про прокуратуру") від
06.08.2014 № (06-24)1073-вих-14 в.о. прокурора
Ружинського району, повідомив
останнього про кількість виданих
Головним управлінням наказів щодо
надання дозволу на виготовлення
документації та наказів на
затвердження документації із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства на території Ружинського
району. До листа були додані копії
наказів та документів на підставі яких
вони приймалися, зокрема були
направленні накази Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області про надання
ОСОБА_3 дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення для ведення фермерського
господарства від 15 листопада 2013 року №
ЖТ/:03:000/00000915, № ЖТ/:04:000/00000916,
№ ЖТ/:01:000/00000918, №
ЖТ/:01:000/00000917, № ЖТ/:04:000/00000919,
№ ЖТ/:01:000/00000920, №
ЖТ/:03:000/00000921, № ЖТ/:01:000/00000922,
№ ЖТ/:04:000/00000923.

Лист отримано Прокуратурою
Ружинського району 26.08.2014.

Судом з'ясовано, що Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області наказами від 15 листопада 2013
року надало дозволи гр. ОСОБА_3 на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованих на території Ружинського
району, а саме Ягнятинської сільської
ради орієнтованого розміру 7,14 га -
наказ № ЖТ/:04:000/00000923, та
Бистріївської сільської ради
орієнтовним розміром: 44,75 га - №
ЖТ/:01:000/00000922; 11,49 га - №
ЖТ/:03:000/00000921; 14,93 га - №
ЖТ/:01:000/00000920; 20,11 га- №
ЖТ/:04:000/00000919; 9,24 га - №
ЖТ/:01:000/00000918; 7,34 га - №
ЖТ/:01:000/00000917; 20,91 га - №
ЖТ/:04:000/00000916; 28,23 га - №
ЖТ/:03:000/00000915.

Матеріалами справи підтверджено, що
спірні накази прийняті відповідачем за
результатами розгляду дев'яти заяв
ОСОБА_3 про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
передачі в оренду, поданих 21.10.2013 на ім'я
начальника Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області. У цих заявах третя особа
просив надати йому дозволи на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з правом
передачі в оренду терміном на 20 років
земельні ділянки для ведення
фермерського господарства орієнтовною
площею - 7,14 га на території
Ягнятинської сільської ради та
орієнтованими площами - 44,75 га, 11,49 га,
14,93 га, 20,11 га, 9,24 га, 7,34 га, 20,91 га та 28,23
га, разом - 157 га на території
Бистріївської сільської ради.

До заяв ОСОБА_3 додав викопіювання із
зазначенням місця розташування та
розміром земельних ділянок, копію
паспорта, ідентифікаційного коду і
диплому.

Поняття "землеустрою" визначено у
статті 1 Закону України "Про
землеустрій", в якій зазначено, що
землеустрій - сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональну
організацію території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

У відповідності до приписів ст. 8 Закону
України "Про землеустрій" регулювання у
сфері землеустрою здійснюють, зокрема,
органи місцевого самоврядування,
місцеві державні адміністрації, а
також центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері земельних
відносин, центральні органи виконавчої
влади, що реалізують державну
політику у сфері земельних відносин та
у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі у межах
повноважень, встановлених законом.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про
землеустрій", землеустрій здійснюється
на підставі: рішень органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо проведення робіт
із землеустрою; укладених договорів
між юридичними чи фізичними особами
(землевласниками і землекористувачами)
та розробниками документації із
землеустрою; в) судових рішень.

Пунктом 1 Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 8 квітня 2011 року № 445,
визначено, що центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності є Державне
агентство земельних ресурсів України
(Держземагентство України).

Згідно зі п. 7 згаданого Положення,
Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

У пункті 1 Положення про Головне
управління Держземагентства в області,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 10.05.2012 № 258 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30 травня 2012 р. за №
852/21164 (далі - Положення № 258) закріплено,
що Головне управління
Держземагентства в області (далі -
Головне управління) є територіальним
органом Державного агентства
земельних ресурсів України та йому
підпорядковане. Голова місцевої
державної адміністрації координує
діяльність Головного управління і
сприяє йому у виконанні покладених на
нього завдань.

Згідно зі підпунктом 4.32 пункту 4
Положення № 258, Головне управління
відповідно до покладених на нього
завдань передає відповідно до закону
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону
(ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу
України, у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- ЗК України, передбачено, що
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до частини 2 ст. 123 ЗК
України, особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки. У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Частиною першою статті 1 Закону України
"Про фермерське господарство" від 19.06.2003
№ 973-IV (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон) визначено, що фермерське
господарство є формою підприємницької
діяльності громадян із створенням
юридичної особи, які виявили бажання
виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути
створене одним громадянином України
або кількома громадянами України, які є
родичами або членами сім'ї, відповідно
до закону (ч. 2 ст. 1 наведеного Закону).

Порядок надання (передачі) земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства врегульовано статтею 7
Закону.

Згідно зі частиною 1 цієї статті Закону,
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до місцевої ради. У заяві
зазначаються: бажаний розмір і місце
розташування ділянки, кількість членів
фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі. Перелік
документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві,
затверджується Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Земельні ділянки для ведення
фермерського господарства передаються
громадянам України у власність і
надаються в оренду із земель державної
або комунальної власності (ч. 3 ст. 7
Закону).

Аналіз наведених приписів
законодавства свідчить на користь
висновку, що з метою реалізації права
громадян на отримання (придбання) у
власність або в оренду земельної
ділянки останній звертається з
відповідною заявою чи клопотанням до
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування.

Імперативність зазначених норм
полягає в тому, що така заява чи
клопотання має містити обов'язкові
реквізити, зокрема, додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, кількість членів фермерського
господарства та наявність у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, обґрунтування
розмірів земельної ділянки з
урахуванням перспектив діяльності
фермерського господарства. До заяви
додаються документи, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі.

У контексті викладеного судом
встановлено, що подані до відповідача
заяви ОСОБА_3 не містять обґрунтувань
розмірів вищевказаних земельних
ділянок з урахуванням можливості їх
обробітку, необхідності отримання
таких великих площ земельних ділянок
та не зазначив самі перспективи
діяльності фермерського господарства,
кількість членів фермерського
господарства та наявність у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність.

До суду не було надано доказів
наявності у третьої особи
сільськогосподарської техніки та
інших засобів для обробітку земель.

Також суд відмічає, що з метою
реалізації свого права на створення
фермерського господарства громадянин
подає одну заяву для отримання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства, а не
декілька одночасно.

Разом з тим, ОСОБА_3 реалізуючи своє
право на створення фермерського
господарства і отримання земельної
ділянки з метою ведення фермерського
господарства подав дев'ять заяв до
Головного управління Держземагентства
у Житомирській області, в яких просив
надати йому 9 окремих земельних ділянок
(масивів) на території Ягнятинської та
Бистріївської сільських рад
Ружинського району Житомирської
області.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на те,
що частиною 7 статті 7 Закону визначено,
що земельні ділянки надаються
громадянам для ведення фермерського
господарства єдиним масивом з
розташованими на них водними джерелами
та лісовими угіддями, наближеними до
існуючих шляхів, електро- і
радіотелефонних мереж, газо- і
водопостачальних систем та інших видів
інженерної інфраструктури.

Термін "єдиний земельний масив"
введений до законодавства України
Законом України "Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)", однак його зміст чітко не
визначений.

Закон України "Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)" передбачає виділення земельних
часток (паїв) у натурі (на місцевості)
єдиними земельними масивами двох
видів. Перший з них являє собою
сукупність суміжно розташованих
індивідуальних земельних ділянок в
одному полі чи групі компактно
розташованих полів. Другий вид єдиного
земельного масиву - це одна земельна
ділянка, яка передається у спільну
власність групі власників земельних
часток (паїв).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
ринок земель", земельний масив -
сукупність земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
(сільськогосподарських угідь)
придатних для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
особистого селянського господарства
та несільськогосподарських угідь,
необхідних для їх обслуговування
(зокрема, земель під польовими
дорогами, меліоративними системами,
господарськими шляхами, прогонами), що
мають спільні межі та обмежені
природними та/або штучними елементами
рельєфу (автомобільними дорогами
загального користування,
полезахисними лісовими смугами та
іншими захисними насадженнями, водними
об'єктами тощо).

Із наявного у матеріалах справи
викопіювання з технічної документації
із землеустрою щодо оновлення планово
картографічного матеріалу в межах
території Ягнятинської і
Бистріївської сільських рад
Ружинського району Житомирської
області видно, що земельні ділянки,
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення в оренду
для ведення фермерського господарства
яких надано спірними наказами
відповідача, знаходяться в різних
масивах (полях), прилягають до окремих
земельних часток (паїв), тобто не є
єдиним масивом.

Суд вважає, що надані докази свідчать
про недотримання відповідачем
вищевказаної норми в частині надання
земельної ділянки єдиним майновим
масивом.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2014 в справі
№К/800/40388/13.

Згідно зі частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що відповідач при прийнятті
наказів від 15 листопада 2013 року "Про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою" №
ЖТ/:04:000/00000923, № ЖТ/:01:000/00000922,
№ ЖТ/:03:000/00000921, №
ЖТ/:01:000/00000920, № ЖТ/:04:000/00000919,
№ ЖТ/:01:000/00000918, №
ЖТ/:01:000/00000917, № ЖТ/:04:000/00000916,
№ ЖТ/:03:000/00000915, якими надані
дозволи ОСОБА_3 на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованих за межами: Бистріївської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтовною
загальною площею 157 га та Ягнятинської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтованою
загальною площею 7,14 га, діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не в
спосіб, визначений чинним
законодавством, тому згадані накази є
протиправним, таким, що прийняті без
урахування всіх обставин, які мають
значення для прийняття рішення, відтак
їх необхідно скасувати.

Згідно зі статтею 36-1 Закону України
"Про прокуратуру", прокурор має право
звертатися до суду з позовами, коли
порушуються інтереси держави.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов Прокурора
Ружинського району слід задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області від 15.11.2013 року №
ЖТ/:04:000/00000923, № ЖТ/:01:000/00000922,
№ ЖТ/:03:000/00000921, №
ЖТ/:01:000/00000920, № ЖТ/:04:000/00000919,
№ ЖТ/:01:000/00000918, №
ЖТ/:01:000/00000917, № ЖТ/:04:000/00000916,
№ ЖТ/:03:000/00000915.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 29
грудня 2014 р.