Справа № 2а-12325/12/2070
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року м. Київ
К/800/51048/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу

за касаційною скаргою Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013 року

у справі № 2а-12325/12/2070

за позовом Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби

до Госпрозрахункового виробничого
бюро при Лозівському міському відділі
земельних ресурсів

про припинення юридичної особи,

встановив:

Лозівська об'єднана державна податкова
інспекція Харківської області
Державної податкової служби
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Госпрозрахункового
виробничого бюро при Лозівському
міському відділі земельних ресурсів
про припинення юридичної особи.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
у справі № 2а-12325/12/2070, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити повністю,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно довідки
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби
від 10.07.2001 року відповідач перебуває на
податковому обліку з 01.08.1997 року.

Згідно установчих документів,
місцезнаходження підприємства: 64602,
Харківська область, м. Лозова, вул.
Володарського, буд. 15.

Згідно довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців державним
реєстратором зроблено запис від 10.10.2012
року № 1 000786 про внесення
інформації щодо відсутності
відповідача за вказаною адресою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку щодо необґрунтованості вимог
позивача про припинення юридичної
особи відповідача.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Підпунктом 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків зобов'язаний
повідомляти контролюючі органи про
зміну місцезнаходження юридичної
особи та зміну місця проживання
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до частини другої ст. 17
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» в Єдиному державному
реєстрі містяться відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи, а
тому даний законодавчий акт зобов'язує
суб'єкта підприємницької діяльності у
встановленому порядку надавати до
державного реєстратора відомості щодо
зміни місцезнаходження з метою
внесення цих змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Вказаний Закон в обов'язковому порядку
зобов'язує суб'єкта підприємницької
діяльності у встановленому порядку
надавати до державного реєстратора
відомості щодо зміни місцезнаходження
з метою внесення цих змін до відомостей
про юридичну особу, які містяться в
Єдиному державному реєстрі.

Судами встановлено, що в Єдиному
державному реєстрі міститься запис, що
відповідач не знаходиться за своєю
адресою, що підтверджується довідкою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, в
якій внесено інформацію про
відсутність відповідача за своїм
місцезнаходженням, а саме за адресою:
Харківська область, м. Лозова, вул.
Володарського, буд. 15.

При цьому, судами встановлено, що
відповідач надає за кожний звітний
період до податкового органу податкові
звіти про використання коштів
неприбуткових установ та організацій.

Згідно довідки від 24.10.2012 року №
5125/10/19-013 Лозівської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби, відповідач не має
податкової заборгованості, а тому слід
вважати, що платник податків вчасно
подає податкову звітність та вчасно
виконує свої обов'язки платника
податків.

Відповідно до пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право у випадках, встановлених законом,
звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи та припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Згідно з п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби в установленому законом порядку
мають право звертатися до суду про
винесення судового рішення щодо:
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб-підприємців; відміни державної
реєстрації припинення юридичних осіб
або підприємницької діяльності
фізичних осіб-підприємців; скасування
державної реєстрації змін до
установчих документів.

Предмет позову, з яким органи державної
податкової служби можуть звертатися на
підставі пп. 20.1.12 п. 20.1 ст.20, п. 67.2 ст. 67
Податкового кодексу України, визначено
безпосередньо диспозиціями
розглядуваних правових норм та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини другої ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судами попередніх інстанцій вірно
зазначено, що звернення органів
державної податкової служби з
позовами, що передбачені, нормами п. 67.2
ст. 67 Податкового кодексу України,
повинно кореспондувати із покладеними
на податкові органи функціями.

Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби
здійснюють контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Податковий контроль - це система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи
(п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу
України).

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що метою податкового контролю
є забезпечення правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання норм законодавства, що
контролюється органами державної
податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України
передбачено способи здійснення
податкового контролю, шляхом: ведення
обліку платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Таким чином, здійснення податковими
органами повноважень, передбачених
нормами п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу
України, повинно бути зумовлено
виконанням цими органами функцій щодо
податкового контролю.

Оскільки основною метою податкового
контролю є забезпечення належного
виконання податкових обов'язків щодо
визначення та сплати грошових
зобов'язань, звернення податкового
органу із позовом на підставі норм п. 67.2
ст. 67 Податкового кодексу України
повинно бути спрямоване на запобігання
та припинення податкових
правопорушень, які пов'язані із
неналежними визначенням та сплатою
грошових зобов'язань платником
податків або невиконанням ним інших
податкових обов'язків.

За таких обставин, звернення органу
державної податкової служби з позовом
про припинення підприємницької
діяльності платників податків має в
обов'язковому порядку узгоджуватися із
функціями податкового органу щодо
контролю за належним виконанням особою
податкових обов'язків.

З урахуванням викладеного, судами
попередніх інстанцій вірно вказано, що
орган державної податкової служби
вправі звертатися до
адміністративного суду із позовом,
передбаченим нормами п. 67.2 ст. 67
Податкового кодексу України, лише з
метою запобігання та припинення
протиправної діяльності, яка
спрямована на невиконання платником
податків своїх податкових обов'язків.

Судами попередніх інстанцій вірно
зазначено, що зміна місцезнаходження
юридичної особи не позбавляє
можливості здійснення належного
контролю та обліку такої особи
органами державної податкової служби у
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Звернення органів державної
податкової служби із позовом на
підставі норм п. 67.2 ст. 67 Податкового
кодексу України з метою здійснення
податкового контролю в розрізі
забезпечення обліку платника податків
є таким, що узгоджується з функціями
податкових органів лише у тому разі,
коли таке звернення спрямоване на
запобігання податкових правопорушень
платника податків.

Таким чином, позов органу державної
податкової служби про припинення
юридичної особи може бути задоволено
лише у тому разі, коли податковий орган
доведе, що відсутність за
місцезнаходженням юридичної особи
призводить до порушення чинного
податкового законодавства.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що в законі не передбачено право
позивача на звернення до суду з позовом
про припинення юридичної особи з
підстав наявності в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходження.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
обґрунтовані рішення, які постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013 року
у справі № 2а-12325/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук