Справа № 813/2214/13-а
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду
23 грудня 2014 року м.
Львів № 813/2214/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів: головуючий
суддя Сподарик Н.І., судді Гулик А.Г.,
Потабенко В.А., за участі секретаря
судового засідання Думич Х.М., позивача
ОСОБА_2 представника відповідача
Водолазького І.Д. розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2
до Державної митної служби України,
Львівської митниці про визнання
незаконним наказу, поновлення на
роботі та стягнення коштів за час
вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла заява
ОСОБА_2 про стягнення з Львівської
митниці Міндоходів середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
24.05.2013 року до моменту винесення
рішення.

Ухвалою від 16.12.2014 року суд
допустив заміну сторони виконавчого
провадження, а саме, відповідача
Львівську митницю на Львівську митницю
Міндоходів.

Обгрунтовуючи заяву ОСОБА_2
зсилається на те, що Постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.013 року
залишеною без змін, Ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.09.2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю, заявника поновлено на посаді
старшого інспектора відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці 25.11.2010
року. На виконання постанови від 24.05.2013
року Львівським окружним
адміністративним судом 07.04.2014 року
видано виконавчий лист про поновлення
ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення №1 митного
поста «Рава - Руська» Львівської
митниці з 25.11.2010 року. Однак
відповідачами не було вжито
відповідних дій на виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2013 року
в частині поновлення заявника на
роботі, в результаті чого, він
звернувся до суду з проханням
зобов'язати Львівську митницю
Міндоходів виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу
відповідно до ст. 236 КЗпП. Просив подану
заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в засіданні суду 16.12.2014
року подав суду письмові заперечення
на заяву позивача, в яких просить суд
відмовити у задоволенні останньої, з
тих міркувань, що позивачем не
вчинялося жодних дій спрямованих на
поновлення його на посаді, зокрема,
зазначає, що для поновлення на роботі
працівника необхідним документом є
трудова книжка, яка в свою чергу
перебувала у позивача, а для додержання
норм трудового законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії корупції вирішення питання
про поновлення ОСОБА_2 на посаді, з якої
він був звільнений, потребувало
ініціативи самого працівника. Окрім
того, вважає, що позивач офіційно не
доводив до відома Львівську митницю
Міндоходів свого наміру приступити до
виконання посадових обов'язків, на
реалізацію рішення суду, що є
підтвердженням штучно створених умов
затримки виконання судового рішення.
Представник відповідача просив
відмовити у задоволенні заявлених
вимог.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши заяву
позивача про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд встановив наступне.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2013 року
залишеною без змін Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
13.09.2013 року, задоволено позов ОСОБА_2 до
Львівської митниці, Державної митної
служби України. Визнано протиправним
та скасовано наказ Львівської митниці
№ 1085-к від 25 листопада 2010 р. в частині
оголошення наказу Державної митної
служби України № 2189-к від 24 листопада
2010 року про припинення перебування на
державній службі в митних органах з 25
листопада 2010 року ОСОБА_2, старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста "Рава-Руська"
Львівської митниці, поновлено ОСОБА_2
на посаді старшого інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
"Рава-Руська" Львівської митниці з 25
листопада 2010 року, стягнуто з
Львівської митниці на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 90107 (дев'яносто тисяч сто
сім) гривень 40 (сорок) копійок (з
утриманням податку на доходи фізичних
осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування).

Як вбачається з матеріалів справи,
07.04.2014 року Львівським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист у справі №813/2214/13-а про
поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці з 25.11.2010 року.

Оскільки відповідачі добровільно не
виконували рішення суду, заявник
звернувся до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, з приводу чого, 24.04.2014
року державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименко Оксаною Сергіївною відкрито
виконавче провадження ВП №43082304 з
виконання виконавчого листа
Львівського окружного
адміністративного суду від 07.04.2014 року
№813/2214/13-а.

У вимозі державного виконавця від
14.11.2014 року №Ш-5990/5-300/15 щодо виконання
рішення суду, зазначається, що вимогою
державного виконавця від 19.06.2014 року
зобов'язано Державну митну службу
України виконати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2013 року,
однак, у зв'язку із невиконанням у
добровільному порядку та у
встановлений законом строк вказаного
рішення, постановою від 18.06.2014 року у
відповідності до ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження» на
Державну митну службу України
накладено штраф у розмірі 680 грн.

Листом від 17.07.2014 року за
№13669/5/99-99-24-03-03-16 за підписом директора
Департаменту митної справи Гутник А.Є.
повідомлено Державну виконавчу службу
України про існування обставин, які
ускладнюють виконання рішення суду. Як
зазначалося вище, на думку відповідача,
в результаті бездіяльності позивача,
що полягає у не вчиненні жодних дій
щодо його поновлення на роботі, зокрема
те що, ОСОБА_2 офіційно не доводив до
відома Львівську митницю Міндоходів
про свій намір приступити до виконання
посадових обов'язків на реалізацію
рішення суду, що в свою чергу стало
спричиненням штучно створеної
затримки виконання постанови від 24.05.2013
року за незалежних від відповідачів
причин. Суд не бере до уваги дане
твердження відповідача з огляду на
наступне.

Положеннями частини 5 ст. 124 Конституції
України визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до частини 2 ст. 14 КАС
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Частиною першою ст. 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Умисне невиконання службовою особою
вироку, рішення, ухвали, постанови суду,
що набрали законної сили, або
перешкоджання їх виконанню, являється
ознакою складу злочину передбаченого
ст.382 Кримінального кодексу України як
невиконання судового рішення.

Пунктом третім частини першої ст. 256 КАС
України передбачено, що постанови суду
про поновлення на посаді у відносинах
публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною 2 ст. 257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Стаття 235 КЗпП України регламентує, що
у разі звільнення без законної
підстави працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно із ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Зокрема, у пунктах 46, 48, 51, 53, 54
рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій
Миколайович Іванов проти України»
(заява № 40450/04) Європейський суд з прав
людини зазначив, що від особи, яка
домоглася винесення остаточного
судового рішення проти держави, не
можна вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про таке судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. Заявникові не можна
дорікати за неподання до державної
виконавчої служби заяви чи виконавчого
листа для відкриття виконавчого
провадження. Право на суд, захищене
статтею 6, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Відповідно
необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення Конвенції. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип
верховенства права суд застосовує з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права в
Україні. Неможливість особою домогтися
виконання судового рішення, винесеного
на її користь, становить втручання у
право на мирне володіння майном, що
викладене у першому реченні пункту
першого статті 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року (справа "Жовнер проти
України").

Суд відзначив, що право на судовий
розгляд, гарантоване статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, також захищає і
виконання остаточних та обов'язкових
судових рішень, які у країні, яка
поважає верховенство права, не можуть
залишатися невиконаними, завдаючи
шкоди одній із сторін.

Проаналізувавши наведені норми
законодавства, Суд дійшов до
переконання, що підставою для виплати
незаконно звільненому працівнику
середнього заробітку є затримка
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення про
поновлення на роботі. Окрім того,
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2013 року
відповідно до ст. 257 КАС України в
частині поновлення ОСОБА_2 на посаді
підлягала негайному виконанню
незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження,
що в свою чергу спростовує доводи
відповідача про умисне затягування та
створення обставин, які б ускладнювали
виконання вказаної постанови ОСОБА_2,
оскільки, відповідач як боржник у ВП
№43082304 на підставі ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження»
зобов'язаний негайно виконати рішення
про поновлення на роботі чи на
попередній посаді незаконно
звільненого чи переведеного
працівника. Тобто, це не є правом
відповідача, виконання якого залежить
від вчинення дій чи бездіяльності
інших осіб, це є обов'язком покладеним
на нього законодавством України,
закріплене нормою частини 2 ст. 14 КАС
України, якою встановлено, що постанови
або ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими для виконання на всій
території України.

До матеріалів справи долучено також
копії трудової книжки заявника,
останній запис якої є під №50 від 25.11.2010
року про припинення перебування на
державній службі в митних органах
України, відповідно до вимог пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», тобто заявник з
моменту звільнення не був
працевлаштований, відсутність доходів
підтверджується також відомостями про
суми виплачених доходів з центральної
бази даних державного реєстру фізичних
осіб Головного управління Міндоходів і
зборів України від 18.12.2014 року
№8367/13-20-18-00/207.

Згідно з наданим розрахунком
Львівської митниці Міндоходів за
період з 25.05.2013 року по 25.11.2014 року
середньоденний заробіток ОСОБА_2
становить 141,79 грн., сума до
виплати за вказаний період з
урахуванням уточнень внесених в ході
розгляду заяви становить 44 417,14 грн. із
врахуванням сум податків та інших
податкових платежів, що
підтверджується розрахунком
Львівської Митниці Міндоходів.

Виходячи із заявлених вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи викладене вище, суд
дійшов висновку, що заява позивача
обґрунтована та підлягає до
задоволення в повному обсязі..

Керуючись статтями ст. 7-14, 143, 160, 165, 167
України, суд -

ухвалив:

1. Заяву ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Львівської митниці
Міндоходів () на користь
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду з
24.05.2013 року до моменту прийняття
рішення в сумі 44 417 (сорок чотири тисячі
чотириста сімнадцять) грн. 14 коп. з
врахуванням всіх обов'язкових платежів
та зборів, які підлягають відрахуванню
з заробітної плати.

Ухвала суду може бути оскаржена та
набирає законної сили в порядку та
строки, визначені ст.ст. 186, 254 КАС
України.

Повний текст ухвали складено 29
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Сподарик Н.І.

Суддя

Гулик А.Г.

Суддя

Потабенко В.А.