Справа № 357/15830/14-а
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Гапоненко
А. П. ,

при секретарі - Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 м. Біла Церква
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Білоцерківської
міської ради Київської області, про
визнання дій протиправними,
зобов'язання відповідача провести
донарахування та виплату одноразової
грошової допомоги до 5 травня ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом мотивуючи тим, що вона
є інвалідом війни 2 групи і згідно
законодавства має право на щорічну
одноразову грошову допомогу до «5
травня» в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком, але відповідачем їй виплачено
вказану допомогу у 2014 році в розмірі 2250
грн. Оскільки відповідач відмовляється
провести їй доплату вказаної грошової
допомоги, то позивачка просить суд
визнати дії відповідача протиправними
та зобов'язати нарахувати їй
одноразову допомогу до 5 травня в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і
виплатити їй недосплачені грошові
кошти з врахуванням виплачених і
виплачувати до кінця життя.

В судове засідання позивач не
з'явилась, просить суд розглянути
справу без її участі.

Представник відповідача, попереджений
належним чином про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився, надав суду
письмове клопотання про розгляд справи
у відсутність їх представника та
письмові заперечення, а тому суд вважає
розглянути справу у відсутність
відповідача.

Як вбачається з письмової відмови за №
4695 від 20.06.2014 року, позивачу як інваліду
війни 2 групи було проведено виплату
одноразової грошової допомоги в
розмірах, передбачених постановою
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014
року за № 102 « Про деякі питання виплати
у 2014 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» в розмірі
2250 грн., а тому на погляд відповідача
вимоги позивача не підлягають до
задоволення.

Вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи, проаналізувавши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 користується пільгами,
встановленими для інвалідів війни 2
групи, що стверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.04.1996
року.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» інвалідам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
разова грошова допомога до 5 травня
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» позивачу
була нарахована ти виплачена в сумі
2250,00 грн., що не заперечується сторонами
у справі.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими,
що не відповідають Конституції
України положення п. 20 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
стосовно виплати щорічної разової
допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2009-2014 роках зміни до ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" не
вносилися.

Таким чином, відповідач у 2014 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплат грошової допомоги до 5 травня, а
саме, ст. 12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
28.06.2013 року, а саме інвалідам війни
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі, який визначається
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

При обчисленні разової грошової
допомоги до 5 травня, розмір
мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Отже, відповідач, провівши нарахування
щорічної допомоги до 5 травня у 2014 році
в розмірі визначеному постановою
Кабінету Міністрів України діяв
всупереч вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, суд вважає, що дії
відповідача щодо відмови в здійсненні
позивачу перерахунку та не виплати
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірі, визначеному Законом № 3551-ХІІ,
призвели до порушення прав позивача,
які підлягають захисту в судовому
порядку.

Доводи відповідача щодо правомірного
призначення позивачу до виплати
разової грошової допомоги до 5 травня
відповідно до приписів постанови
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014
року №102, суд вважає неправомірними,
виходячи з наступного.

При вирішені адміністративного позову
суд враховує, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» п.
6-7 Прикінцевих положень, Кабінету
Міністрів України надано право у 2014
році встановлювати розміри соціальних
виплат в тому числі відповідно до
статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., № 45, ст. 425 із наступними змінами)
виходячи з наявних фінансових ресурсів
бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Вказана норма набула чинності з
03.08.2014 року у зв'язку з вступом в законну
силу Закону України «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014
року ( № 1622-VII).

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку з 03.08.2014 року, мають
застосовуватись норми Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» від 31 липня 2014 року (№ 1622-VII), а не
відповідні норми Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

З матеріалів справи вбачається, що
спірна разова грошова допомога у
розмірі 2250,00 грн. була перерахована
позивачу в квітні 2014 року. Виходячи з
викладеного суд вважає, що при
визначенні розміру такої грошової
допомоги позивачеві відповідач
повинен був керуватись положеннями
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 16.04.2014 року № 102.

Ст. 22 Загальної декларації прав людини
передбачено, що кожна людина має право
на соціальне забезпечення, здійснення
необхідних для підтримання її
гідності, вільного розвитку її особи
прав у економічній, соціальній і
культурній галузях за допомогою
національних зусиль та відповідно до
структури і ресурсів кожної держави.

Згідно ст.64 Конституції України
зупинення дії положень законів, якими
визначено права і свободи громадян, їх
зміст та обсяг, є обмеження прав і
свобод і може мати місце лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану.

За ст.113 Конституції України КМ України
у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України,
актами Президента України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналізуючи наведені норми Конституції
України та досліджених законів,
виходячи з того, що допомога до 5 Травня
позивачу виплачена відповідачем
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України, якою звужено обсяг прав
позивача на отримання встановленого
Законом допомоги до 5 Травня, те, що
Закон України, яким визначено розміри
названої допомоги має переважну силу в
застосуванні над Постановою Кабінету
Міністрів при вирішенні спору, суд
прийшов до висновку щодо правомірності
вимог позивача про визнання
неправомірними дій відповідача під
час виплати щорічної одноразової
грошової допомоги до 5 Травня, а тому
позов слід задовольнити та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
допомогу позивачу в повному обсязі з
врахуванням виплаченої суми.

Позовні вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача проводити
відповідні виплати до кінця життя,
тобто на майбутнє не відповідають
вимогам діючого законодавства, тому
задоволенню не підлягають.

Сторони звільнені від сплати судового
збору.

Керуючись ст.ст.8,19,64,113 Конституції
України, ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.ст. 6, 17, 158-163,
167, 185, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління соціального
захисту населення Білоцерківської
міської ради Київської області в
частині нарахування та виплати
одноразової грошової допомоги до 5
Травня за 2014 рік ОСОБА_1 -
протиправними.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Білоцерківської
міської ради Київської області
провести перерахунок щорічної
допомоги до 5 травня за 2014 рік в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та
провести доплату ОСОБА_1 з врахуванням
виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору
віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка
може бути подана до суду протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя А. П. Гапоненко