Справа № 535/1043/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р. Справа № 535/1043/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Котелевському районі
Полтавської області на постанову
Котелевського районного суду
Полтавської області від 11.11.2014р. по
справі № 535/1043/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Котелевському районі
Полтавської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Котелевського районного
суду Полтавської області з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області (далі по тексту -УПФУ в
Котелевському районі Полтавської
області) , в якому просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області щодо відмови в
перерахунку державної пенсії в розмірі
не нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст.ст, 50,54,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком встановленою ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
неправомірними.

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії як інваліду 2 групи, щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою передбаченої ч. 4 ст. 54, ст.67
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, як
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.01.2014 року, в розмірі не
нижче 8 мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Пре загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
проведених раніше виплат.

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському район
Полтавської області здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як інваліду 2 групи, відповідно
до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України « Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014
року, в розмірі 75 % мінімальної пенсії
за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням проведених
раніше виплат.

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському район
Полтавської області протягом одного
місяця з дня набрання постановою суду
законної силі подати звіт про
виконання судового рішення.

Постановою Котелевського районного
суду Полтавської області від 11.11.2014
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області про визнання дій протиправними
та здійснення перерахунку та виплати
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
задоволено повністю.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області щодо відмови в
перерахунку державної пенсії в розмірі
не нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст.ст. 50,54,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії як інваліду 2 групи, щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, передбаченої ч. 4 ст. 54, ст.67
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.01.2014 року, в розмірі не
нижче 8 мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
проведених раніше виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як інваліду 2 групи, відповідно
до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України « Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014
року, в розмірі 75 % мінімальної пенсії
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням проведених
раніше виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області виконати
постанову суду негайно у межах суми
платежу за один місяць та подати звіт
про виконання судового рішення
протягом місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
дослідження обставин справи, просить
скасувати постанову Котелевського
районного суду Полтавської області від
11.11.2014 року по справі №535/1043/14, прийняти
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що пунктом 6-7
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
(зі змінами, внесеними Законом України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік)
встановлено, що норми і положення
статей, зокрема, 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Отже, відповідачем правомірно
нараховувалась та виплачувалась
позивачеві пенсія (державна та
додаткова) у відповідності до приписів
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». З огляду
на викладене, вважає, що УПФУ в
Котелевському районі Полтавської
області у спірних відносинах діяло в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань. Таким чином,
стверджує, що судом першої інстанції
при винесенні рішення, невірно
застосовано норми чинного
законодавства.

Позивач надіслав клопотання, в якому
просив апеляційну скаргу відхилити, а
постанову Котелевського районного
суду Полтавської області від 11.11.2014
року залишити без змін.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційних скарг рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач являється особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого 06
жовтня 2009 року Полтавською
облдержадміністрацією (а.с. 8) та
являється інвалідом 2 групи,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕ
серії 7-66 ТЕ № 0023982 від 17.09. 2009 року (а.с. 9).
Інвалідність позивачу встановлена
внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою. У зв'язку з
цим позивач отримує пенсію в
управлінні Пенсійного фонду, як
інвалід 2-ої групи за захворюванням,
пов'язаним з Чорнобильською
катастрофою.

Згідно листа Управління пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області № 26/Р-02 від 10.10.2014
року позивачу відмовлено у проведенні
перерахунку і виплати пенсії згідно
вимог 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (а.с. 11).

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в ході апеляційного
розгляду, з 01.12.2013 року розмір даної
пенсії позивача згідно довідки
відповідача щомісячно становить 2419, 95
грн. (а.с. 12).

03.10.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області із заявою щодо проведення
перерахунку пенсії з 01.01.2014 року
відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак,
відповідач його заяву не задовольнив.

Листом № 26/Р-02 від 10.10.2014 року
Управління пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області від 10.10.2014 року повідомлено, що
позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області та отримує пенсію по
інвалідності 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи , відповідно
до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Розмір отриманої пенсії
за період з 01.12.2013 року: щомісячно
становить 2419 грн. 95 коп., з них основна
пенсія (ст. 54) становить 1518, 40 грн. та
додаткова пенсія (ст. 50) становить 379, 60
грн. Зазначено, що розмір пенсії
позивача обчислений вірно, а правові
підстави для проведення її перерахунку
з 01.01.2014 року відсутні (а.с. 11-13).

Не погодившись з відмовою відповідача
щодо перерахунку його пенсії з 01.01.2014
року, позивач звернувся з даним позовом
до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, починаючи з
01.01.2014 року має право на отримання
державної пенсії в розмірі,
передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
даних пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій за період з 01.01.2014
року, а також зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок та
забезпечити виплату державної та
додаткової пенсій відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з даним
позовом 30.10.2014 року із вимогами щодо
захисту порушених прав, що мали місце
починаючи з 01.01.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Таким чином, дотримання строку
звернення з позовом є однією з умов для
реалізації права на подання позову у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними).

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача в частині
нарахування та виплати пенсії
відбувалося періодично - кожного
місяця при отриманні ним суми пенсії,
починаючи з 01.01.2014 року, а тому кожного
разу при отриманні пенсії позивач був
обізнаний про порушення його прав та
мав змогу звернутись до суду за їх
захистом.

Колегія суддів зазначає, що
правовідносини в даній справі повинні
розглядатися, в першу чергу, виходячи з
правомірності або неправомірності дій
чи бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких Кодексом
адміністративного судочинства
передбачено 6 місяців.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом, колегія
суддів дійшла висновку, що права
позивача підлягають захисту з 30.04.2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак, позивачем ані до суду ані першої,
ані апеляційної інстанцій не було
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
визнання неправомірними дій та
зобов`язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсій, починаючи з 01.01.2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями155 і 157 цього
Кодексу.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що судом при ухваленні рішення
порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС
України, а тому постанова суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 01.01.2014 року
по 30.04.2014 року підлягає скасуванню, з
залишенням цієї частини позовної
заяви без розгляду.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог, що
стосується періоду з 30.04.2014 року,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007 р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3491-VI «;Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19.06.2011 року
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнано такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 1, 2, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного Кодексу
України бюджетний період для всіх
бюджетів, що складають бюджетну
систему України, становить один
календарний рік, який починається 1
січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2012, 2013
бюджетних роках делеговано Кабінету
Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.11 року були визначені
мінімальні розміри основної пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, а також
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Однак, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" (в редакції,
чинній до 03.08.2014 року) не було
передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07.2014 року, який
набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено
Розділ "Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7, якими встановлено, що норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

На підставі наведеного, колегія суддів
зазначає, що з урахуванням внесених
змін у Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», які набрали
чинності 3 серпня 2014 року, починаючи з
цієї дати до спірних правовідносин
повинні застосовуватись положення
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення».

Рішенням Конституційного суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 суд
зазначив, що суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України. а
також нормативно - правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже, за конституційними нормами,
колегія суддів дійшла висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві в
період з 30.04.2014 року по 02.08.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи", а
з 03.08.2014 року вищевказана постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивач має право на
отримання основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 30.04.2014 року по
02.08.2014 року включно.

Враховуючи, що фактично позивач з 30.04.2014
року отримує підвищення до пенсії у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», замість
розміру визначеного ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за
період з 30.04.2014 року по 02.08.2014 року .

При цьому колегія суддів зауважує, що,
приймаючи рішення 11.11.2014 року, суд
першої інстанції не врахував положення
Закону України від 31 липня 2014 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
який набрав чинності 3 серпня 2014 року,
та необґрунтовано не обмежив строк
таких виплат 02.08.2014 року, оскільки після
зазначеної дати виплати повинні
проводитись у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Отже, переглянувши рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Котелевського районного
суду Полтавської області від 11.11.2014
року , через порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 198, 202,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в в
Котелевському районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Котелевського районного
суду Полтавської області від 11.11.2014р. по
справі № 535/1043/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в Котелевському районі про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Котелевському районі Полтавської
області щодо відмови в перерахунку
державної та додаткової пенсій
відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01.05.2014 року по 02.08.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Котелевському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок державної пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «
Про статус і соціальний захист
громадян, як постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до вимог ст. 50
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням вимог ст.67
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, як
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та провести відповідні
виплати за період з 01.05.2014 року по
02.08.2014 року

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Котелевському районі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії за період
з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року - залишити
без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.