Справа № 2-а-841/11
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-841/11
Номер провадження 2-а/522/110/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Одеської міської ради, Департаменту
освіти та науки Одеської міської ради,
Департаменту комунальної власності
управління земельних ресурсів
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету
Одеської міської ради про зобов'язання
видати правовстановлюючі документи, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду з
адміністративним позовом, який в
процесі розгляду справи був уточнений,
до Виконавчого комітету Одеської
міської ради, Департаменту освіти та
науки Одеської міської ради,
Департаменту комунальної власності
управління земельних ресурсів
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету
Одеської міської ради про зобов'язання
видати правовстановлюючі документи,
яким просять суд зобов'язати
відповідачів не перешкоджати і видати
дозвіл на оформлення
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі мотивують свої позовні
вимоги тим, що вони, позивачі ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, є співвласниками 9/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням ЖКГ виконкому
Одеської міської ради народних
депутатів на підставі розпорядження
органу приватизації від 24.11.1994 року за
№49320; позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є
співвласниками 7/25 частини цього
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
Управлінням ЖКГ виконкому Одеської
міської ради народних депутатів на
підставі розпорядження органу
приватизації від 24.11.1994 року за №49319.

Позивачі зазначили, що їх
домоволодіння знаходиться на
території школи-інтернату №5 (бувша
школа №106) і 19.08.1997 року вони
звернулися до виконкому Одеської
міської ради із заявою про надання в
постійне користування земельної
ділянки, на якій розташована частина
домоволодіння з надвірними спорудами,
додали до заяви відповідні документи:
виписку з рішення №551 Одеської міської
ради «Про відведення земельної ділянки
під будівництво середньої школи №106»
від 05.06.1956 року; акт відведення в натурі
земельної ділянки від 14.06.1996 року;
виписку з рішення виконавчого комітету
№269 від 08.04.1959 року «про додаткові
земельні ділянки до території школи
№106,№33,№2 і частковій зміні пункту 1-го
рішення виконкому міськради №451 від
15.04.1953 року»; акт винесення на
місцевості меж ділянки середньої школи
- інтернату №106 від 20.04.1959 року; план
земельної ділянки, що знаходиться в
користуванні школи №106 на 23.04.1959 року.
Крім того, від директора інтернату
було надано лист №79 від 05.08.1997 року про
те, що у адміністрації школи не має
потреби в цій земельній ділянці
шириною 12 м і довжиною 22 м, ця ділянка не
входить в перспективний план розвитку
школи і є прохідною частиною території
школи. Міське управління земельних
ресурсів (справка №120 від 26.01.1998 року)
клопотало про підготовку рішення
виконкому про відведення придомової
території в спільне сумісне
користування для обслуговування
житлового будинку та господарських
прибудов. Управління освіти
виконавчого комітету Одеської міської
ради 04.04.2002 року дало згоду за №701 про
відчуження частини земельної ділянки
площею 783 кв.м. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в
спільне користування. В свою чергу,
начальник Одеського міського
управління земельних ресурсів Тютюник
Е.В. своїми листами в 2007-2009 роках
проінформував їх, позивачів, що
земельна ділянка розташована на
землях рекреаційного призначення,
надана школі-інтернату для
обслуговування відповідних споруд,
розташування індивідуальних житлових
забудов на вказаній земельній ділянці
не передбачено й рекомендував
звернутися до Міністерства освіти
України для внесення змін в діючу
містобудівну документацію і
затвердження її у встановленому
законом порядку. Після звернення
ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки
України питання було вивчено
управлінням освіти тва науки Одеської
міської ради і за інформацією
останнього земельна ділянка, на якій
розташована школа-інтернат №5,
знаходиться в комунальній власності, а
тому надання дозволу на відчуження
земельної ділянки належить
компетентним місцевим органам
виконавчої влади. На їх, позивачів,
колективне звернення, вони отримали
від Одеського міського управління
земельних ресурсів лист від 07.04.2010 року
№01-26/к-34-269-086, яким їм було відмовлено з
формулюванням, що питання розгляду
передачі земельної ділянки у власність
можливо лише при наданні згоди на
відчуження Міністерством освіти
України внесенням змін у містобудівну
документацію і затверджену в
установленому законом порядку.

Позивачі зазначили, що вже після їх
звернення до суду в процесі розгляду їх
позову, вони отримали від юридичного
департаменту Одеської міської ради
лист за №182 від 11.03.2013 року з
роз'ясненням по відмові в приватизації
земельної ділянки, а після надання
ними, позивачами, усіх листів та
відповідей від відповідних установ та
організацій, юридичний департамент
своїм листом №6979 від 12.04.2013 року
повідомив, що вважає зібрані ними
документи достатніми для початку
процедури приватизації земельної
ділянки. Після чергового звернення до
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради з вимогою надати
дозвіл на приватизацію земельної
ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд була отримана
відповідь від 05.11.2013 року за №34-Ф6079 у
формі відмови з формулюванням надати
письмову згоду землекористувача, а
після чого буде підготовлено
відповідний проект рішення, який буде
розглянуто на черговій сесії Одеської
міської ради (лист 04.12.2013 року від
01-26/ф-34-1638). Проте до цього часу
будь-яких дій щодо передачі у власність
їм, позивачам, земельної ділянки
відповідачами не вчинено, при цьому
вони, позивачі, не можуть отримати
правовстановлюючий документ на
реконструйований житловий будинок,
незважаючи на наявність відповідної
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації №ОД 433 від 29.08.2013
року, так як у них відсутні документи на
земельну ділянку.

У судовому засіданні позивачі позов
підтримали, просять його задовольнити,
обґрунтовуючи позовні вимоги доводами
викладеними в уточненому
адміністративному позові, усними та
письмовими поясненнями, положеннями
ст.55 Конституції України, згідно з
якими кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб;
положеннями ст.12 ЗК України, згідно
яких до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; положеннями ч.1 та ч.11
ст.118 ЗК України, згідно з якими
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування; У разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.

Позивачі просять суд зобов'язати
Виконавчий комітет Одеської міської
ради, Департамент освіти і науки
Одеської міської ради, Департамент
комунальної власності управління
земельних ресурсів виконавчого
комітету Одеської міської ради,
Управління архітектури в
містобудування виконавчого комітету
Одеської міської ради не перешкоджати
і видати дозвіл на оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надали до
суду заяви, у яких просили справу
розглядати за їх відсутності.

Представники відповідачів позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
визнали, пояснивши, що на всі звернення
позивачів щодо приватизації земельної
ділянки відповідачі надавали
обґрунтовані відповіді та вимагали
надання від них документів, які
відповідають вимогам чинного
законодавства, й при цьому відповідачі
діяли в межах своїх повноважень.

Відповідач Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
пояснив, що позивач ОСОБА_2 взагалі не
звертався до відповідачів із заявами
щодо приватизації земельної ділянки
по АДРЕСА_1; в при цьому пояснив, що на
підставі відповіді Управління
архітектури та містодубування
Одеської міської ради №01-11/4813-275оп від
24.12.2013 року неможливо надати дозвіл
гр.ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та у зв'язку з тим, що заявником
не надано запитані документи,
Департаментом було підготовлено
відповідний проект рішення, який
планується до розгляду на черговій
сесії Одеської міської ради.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши вимоги чинного
законодавства, прийшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 належить на праві спільної
часткової власності в рівних частках
9/50 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням ЖКГ виконкому
Одеської міської ради народних
депутатів на підставі розпорядження
органу приватизації від 24.11.1994 року за
№49320; позивачам ОСОБА_3 і ОСОБА_4
належить на праві спільної часткової
власності 7/25 частини будинку, що
складається з трьох кімнат, АДРЕСА_2 на
підставі на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Управлінням ЖКГ виконкому Одеської
міської ради народних депутатів на
підставі розпорядження органу
приватизації від 24.11.1994 року за №49319.

З листа Міського управління по
земельним ресурсам Одеської міської
ради №120 від 26.01.1998 року вбачається, що
розпорядженням органу приватизації
№49319-22 від 24.11.1994 року інші частини
житлого будинку належать: 3/10 ОСОБА_9;
6/25 - ОСОБА_10.

Судом з'ясовано, що будинок АДРЕСА_1, в
якому знаходяться квартири позивачів,
розташований на території
школи-інтернату №5, і до 1994 року був
відомчим житловим фондом.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 05.11.2013 року (вхід.№34-Ф-6079)
звернулася до Одеської міської ради
із заявою передати їй безоплатну у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0401 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, при
цьому додала до заяви відповідні
документи.

Листом №01-19/2852-09-02 від 31.07.2014 року
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради повідомив суд, що
рішенням Одеської міської ради від
17.12.2014 року №4230-VI Одеська загальна
школа-інтернат №5 отримала дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
постійне користування за адресою:
АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування будівель і споруд.

Листом №01-19/4365 від 20.11.2014 року
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради пояснив, що у
зв'язку з тим, що підставою для відмови
у надані дозволу (ОСОБА_1, ОСОБА_3) може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових вктів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації
Департаментом було направлено листа до
Управління архітектури та
містодубування Одеської міської ради,
який надав відповідь №01-11/4813-275оп від
24.12.2013 року, відповідно до якої
неможливо надати дозвіл гр.ОСОБА_1 на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та у
зв'язку з тим, що заявником не надано
запитані документи.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 та інші
позивачі не надали суду та не
обгрунтували свої доводи щодо
викладеного у вищенаведеному листі
Управління архітектури та
містодубування Одеської міської ради
та доказів щодо його оскарження.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України розпорядження землями
територіальних громад, а також
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до положень пункту 12
Перехідних положень Земельного
Кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до пункту 34 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської Ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Статтею 118 Земельного кодексу України,
визначено, що громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно зі статтею 116 Земельного Кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно зі статтею 42 Земельного Кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної та комунальної власності,
надаються у постійне користування
підприємствам, установам,
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками.

Розміри та конфігурації земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Статтею 39 Земельного Кодексу України
визначено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пункт шостий статті 3 КАС України
визначає адміністративний позов як
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Частина перша статті 10 КАС України
зазначає, що усі учасники
адміністративного процесу є рівними
перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Позивачі, вимагаючи у суду зобов'язати
відповідачів не перешкоджати і видати
дозвіл на оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 не надали суду
мотивованих доводів, що при вирішенні
питання стосовно приватизації
земельної ділянки відповідачі діяли
не в межах своїх повноважень, або у
спосіб, що не передбачений законами
України, не навели суду жодного
належного доказу дії/бездіяльності
відповідачів з посиланням на
відповідні норми чинного
законодавства, а відтак - суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не обґрунтовані, не
підтверджені наявними у справі
матеріалами та задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Одеської міської ради, Департаменту
освіти та науки Одеської міської ради,
Департаменту комунальної власності
управління земельних ресурсів
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету
Одеської міської ради про зобов'язання
видати правовстановлюючі документи -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
22.12.2014