Справа № 804/20444/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 р. Справа № 804/20444/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Парненко В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А,

за участю:

представник позивача
ОСОБА_1

представник відповідача
Осельський Є.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2014 р. ОСОБА_3 (надалі - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області (надалі -
відповідач) про визнання протиправною
та скасування постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельського
Є.С. про стягнення з боржника
виконавчого збору від 27.11.2014 р. № 45288699.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11.12.2014 р.
відмовлено у задоволенні клопотання
про забезпечення позову.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що оскаржувана постанова
була надіслана на адресу ОСОБА_3 не
належним чином, а отже виконавчий збір
стягується всупереч приписам
законодавства про виконавче
провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити. Надав
додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив в задоволенні
позову відмовити. Надав письмові
заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позовна заява не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Підставами для звернення до суду, за
поясненнями позивача, стали наступні
обставини.

21.11.2014 р. позивачем, за адресою свого
проживання (в тому числі й місцем
реєстрації) - м. Дніпродзержинськ,
АДРЕСА_2, простою кореспонденцією
отримано повідомлення від державного
реєстратора про обтяження його майна,
підставою для чого слугувала постанова
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельського
Є.С.

24.11.2014 р. представник позивача у
приміщенні ВПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області ознайомився
з матеріалами виконавчого провадження
№ 45288699.

З постанови про відкриття виконавчого
провадження від 04.11.2014 р. позивачеві
стало відомо про надання останньому
7-денного строку для добровільного
виконання рішення суду, а саме до 10.11.2014
р.

27.11.2014 р. у зв'язку із порушенням
боржником строку на добровільне
виконання рішення суду головним
державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області Осельським
Є.С. винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 45288699 у
розмірі 805975,07 грн., про яку боржнику
(позивачу) стало відомо із Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, а саме з повідомлення про
вручення поштового відправлення, що
головний державний виконавець
Осельський Є.С. надіслав постанову про
відкриття виконавчого провадження за
невірною адресою проживання боржника -
м. Дніпроздержинськ, АДРЕСА_1

Позивач з 03.07.2009 р. зареєстрований та
проживає за адресою АДРЕСА_2

У поштовому повідомленні про вручення
поштового відправлення зазначена
особа, яка отримала кореспонденцію -
ОСОБА_4. Однак, особа на прізвище ОСОБА_4
позивачеві не відома, у родинних або
представницьких відносинах позивач з
нею не перебуває.

З даного приводу, представник позивача
звернувся до відповідного поштового
відділення із адвокатським запитом
щодо надання інформації (роз'яснень),
яким чином відбулося вручення названої
поштової кореспонденції громадянці
ОСОБА_4 за довіреністю.

З отриманої відповіді Центру поштового
зв'язку № 5 Дніпропетровської Дирекції
УДППЗ «Укрпошта» від 16.12.2014 р. за № 06-02-918
вбачається, що поштова кореспонденція
була вручена листоношею за адресою - м.
Дніпроздержинськ, АДРЕСА_1 ОСОБА_4, яка
назвалася племінницею одержувача, а в
повідомленні про вручення було
помилково вказано, що листи були
вручені за довіреністю.

У відповідності до п. 99 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270 рекомендовані поштові
відправлення, адресовані фізичним
особам, вручаються адресату, а у разі
його відсутності - повнолітньому члену
сім'ї за умови пред'явлення документа,
що посвідчує особу, а також документа,
що посвідчує родинні зв'язки з
адресатом (свідоцтво про народження,
свідоцтво про шлюб тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Отже, приймаючи до уваги істотні ознаки
поняття сім'ї, а також інші норми
Сімейного кодексу України, які
визначають взаємні права та обов'язки
членів сім'ї, до членів сім'ї
відносяться подружжя, батьки та діти.

З наведеного, на думку позивача,
вбачається, що племінниця не є членом
сім'ї ОСОБА_3, бо не має з ним, визначених
законом, взаємних прав та обов'язків, а
також те, що Правила надання послуг
поштового зв'язку при врученні
поштових відправлень вимагають від
особи-неадресата пред'явити документ,
що посвідчує особу, а також документи,
що посвідчує родинні зв'язки з
адресатом.

Таким чином, позивач не був обізнаний
про відкриття виконавчого провадження
та надання йому строку для
добровільного виконання рішення суду,
у зв'язку із чим у діях позивача
(боржника) відсутня вина при порушенні
строку, встановленого державним
виконавцем для добровільного
виконання рішення суду.

Також, позивач звертає увагу, що
оскаржувана постанова винесена
державним виконавцем під час дії
ухвали Заводського районного суду м.
Дніпроздержинська від 25.11.2014 р. по
справі № 415/10090/12 про зупинення
стягнення на підставі виконавчого
листа № 415/10090/12, виданого 17.06.2014 р.
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська.

Відносно даних обставин суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом (ч. 1
ст. 17 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 вказаного закону
визначено, що відповідно до цього
закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи як виконавчі листи, що
видаються судами.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає,
що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що рішенням
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 04.02.2013 р. (справа
№415/10090/12) звернено стягнення на майно
ОСОБА_3, а саме:
адміністративно-виробничу будівлю
загальною площею 1495,5 кв.м., яка
розташована за адресою
Дніпропетровська обл.,
м.Дніпродзержинськ, АДРЕСА_3 на користь
ПАТ «ОТП банк» в рахунок погашення
заборгованості ПП «Сплав» за кредитним
договором №СМ-SME301/166/2008 від 23.04.2008 р. в
розмірі 8059750,74 грн.

Рішення набрало законної сили 14.05.2014 р.

17.06.2014 р. Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська видано виконавчий
лист по справі.

04.11.2014 р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельським
Є.С. відкрито виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого листа
(Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 04.11.2014 р. ВП№45288699).

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 04.11.2014 р. ВП№45288699 була
направлена на адресу боржника
(Дніпропетровська обл.,
м.Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1) згідно
супровідного листа від 04.11.2014 р. №0244/20880,
наявного в матеріалах виконавчого
провадження.

Доказів оскарження вказаної постанови
позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору, є
тим заходом, який застосовується
державним виконавцем у випадку
невиконання боржником рішення суду в
строк, що ним встановлений.

Як свідчать матеріали справи, про
настання таких наслідків для боржника,
як стягнення виконавчого збору і
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», останнього
попереджено у п. 3 Постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.11.2014 р.

Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
разі невиконання рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, з боржника постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.
Нормами частини 4 цієї ж статті
встановлено, що у разі коли стягнутої з
боржника суми недостатньо для повного
задоволення вимог стягувача,
виконавчий збір сплачується
пропорційно від стягнутої суми.

В наданий для добровільного виконання
рішення суду строк боржник не надав
державному виконавцю документального
підтвердження повного виконання
рішення суду, у зв'язку з чим державний
виконавець розпочав примусове
виконання рішення.

Так, 27.11.2014 р. відповідачем винесено
Постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору.

Постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору від 27.11.2014 р. ВП№45288699
була направлена на адресу боржника
(Дніпропетровська обл.,
м.Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1) згідно
супровідного листа від 27.11.2014 р. №0214/25087,
наявного в матеріалах виконавчого
провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м
Дніпродзержинська від 25.11.2014 р. (справа
№415/10090/12) зупинено стягнення на
підставі виконавчого листа №415/10090/12 на
виконання рішення Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від
04.02.2013 р.

02.12.2014 р. відповідачем винесено
Постанову про зупинення виконавчого
провадження ВП№45288699.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_1,
останній був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_2 до 30.06.2009 р. З 03.07.2009 р. позивач
зареєстрований за адресою АДРЕСА_4.

Отже, на час укладання кредитного
договору №СМ-SME301/166/2008 від 23.04.2008 р.
позивач був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1, на час розгляду справи судом
та здійснення виконавчих дій
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник (ч. 1 ст. 8 вказаного
закону).

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи (ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження»)

Відповідно до ст. 77
Цивільно-процесуального кодексу
України (у редакції, чинній на час
розгляду справи Заводський районним
судом м. Дніпродзержинська) сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи.

Як вбачається з матеріалів справи, від
дати набрання законної сили рішенням
суду та відповідно видачі виконавчого
листа до відкриття виконавчого
провадження минуло більше пів року, що
є достатнім строком для узгодження дій
позивача для добровільного виконання
рішення суду. Таким чином, у позивача
було достатньо часу для повідомлення
про зміну своєї адреси або суд, який
видав виконавчий лист або державного
виконавця на підставі викладених вище
норм законодавства.

У судовому засіданні позивач
підтвердив, що такі заяви ним не
подавалися.

Жодною нормою чинного законодавства не
передбачено обов'язку державного
виконавця або суду перевіряти місце
реєстрації боржника (або сторони по
справі).

Натомість, позивачем 28.11.2014 р було
направлено до виконавчого органу заяву
щодо причин пропуску строку на
добровільне виконання рішення суду, в
якій вказує, що ним з поважних причин
пропущено вказаний строк, оскільки
державним виконавцем надіслано
постанову не на належну поштову адресу.

У даній заяві позивач вказує, що
державному виконавцю було відомо про
правильну адресу боржника (м.
Дніпродзержинськ, АДРЕСА_2), оскільки
така адреса вказана у постанові про
відкриття виконавчого провадження.

Проте, суд звертає увагу, що у постанові
про відкриття виконавчого провадження
(так само як і у виконавчому листі)
адреса боржника вказана - м.
Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1.

Крім того, позивач вважає, що державний
виконавець у разі встановлення
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого останній був
позбавлений можливості скористатися
правами, наданими йому цим Законом, мав
відкласти виконавчі дії у
відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про виконавче провадження».

Повна редакція ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про виконавче провадження» свідчить,
що за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного
одержання сторонами документів
виконавчого провадження, внаслідок
чого вони були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм цим
Законом, державний виконавець може
відкласти виконавчі дії за заявою
стягувача чи боржника або з власної
ініціативи на строк до десяти робочих
днів. Про відкладення провадження
виконавчих дій державний виконавець
виносить відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

Таким чином, суд відхиляє доводи
позивача про обов'язок державного
виконавця зупинити виконавчі дії,
оскільки вказана стаття встановлює
лише право державного виконавця на
вчинення таких дій за заявою стягувача
чи боржника або з власної ініціативи. У
судовому засіданні встановлено, що
боржник з заявою про зупинення
виконавчих дій до відповідача не
звертався.

Також, суд критично розцінює посилання
позивача, що державний виконавець
повинен був прийняти до уваги подану
ним 28.11.2014 р. заяву щодо причин пропуску
строку на добровільне виконання
рішення суду та зупинити вчинення
виконавчих дій, оскільки подання такої
заяви не передбачено чинним
законодавством про виконавче
провадження, а отже не може мати
наслідком вчинення будь-яких дій
виконавчим органом. Такого роду заяви
розглядаються виконавчою службою
відповідно до вимог Закону України
«Про звернення громадян».

Щодо посилання позивача, що
оскаржувана постанова винесена
державним виконавцем під час дії
ухвали Заводського районного суду м.
Дніпроздержинська від 25.11.2014 р. по
справі № 415/10090/12 про зупинення
стягнення на підставі виконавчого
листа № 415/10090/12 суд звертає увагу, що
вказана ухвала надійшла до відповідача
28.11.2014 р., про що свідчить вхідний номер
та дата проставлені на відповідній
заяві боржника про зупинення
провадження, наявної в матеріалах
справи. А отже, до винесення постанови
про зупинення виконавчого провадження
у державного виконавця були відсутні
правові підстави не виконувати рішення
суду у примусовому порядку та не
вживати заходи примусового характеру
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем належним чином доведено
правомірність оскаржуваної постанови.

За наведених обставин у сукупності, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
23 грудня 2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 23.12.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун