Справа № 2а-18427/11/2670
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/59278/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
секретар судового засідання Носенко
Л.О.,

за участі ОСОБА_4 та представника
Аудиторської палати України
Семенихіної Н.І., розглянувши у
касаційному порядку у відкритому
судовому засіданні у залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_6 до Аудиторської палати України
про скасування рішення за касаційною
скаргою Аудиторської палати України
(далі - АПУ) на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_6 в Окружному
адміністративному суді

м. Києва пред'явила позов до АПУ про
скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала на те, що 19 жовтня 2011 року
вона отримала поштою рішення АПУ від 29
вересня 2011 року № 239/11.1 "Про
застосування стягнення", яким до неї
застосовано стягнення у вигляді
анулювання сертифіката аудитора
НОМЕР_1, виданого на підставі рішенням
АПУ від 27 жовтня 1994 року, дійсного до 27
жовтня 2013 року.

Стягнення до неї, як аудитора,
застосовано за неналежне виконання
професійних обов'язків, а саме:

- порушення статей 6, 7, 19 Закону України
"Про аудиторську діяльність";

- недотримання Стандартів аудиту в
частині некоректного визначення
предмету договору до завдання, яке
виконувалося;

- порушення вимог Стандартів аудиту, в
частині дотримання форми висновку з
наданням впевненості (МСЗНВ 3000);

- порушення норм професійної етики, в
частині надання оцінки діям інших
фахівців (Розділ 150 Кодексу етики
професійних бухгалтерів);

- недотримання вимог до наявності
відповідної компетенції (Розділ 210
Кодексу етики професійних
бухгалтерів).

Вважає, що оскаржуване рішення АПУ не
містить конкретних фактів неналежного
виконання нею професійних обов'язків
та при його ухваленні порушено вимоги
законодавчих та нормативно-правових
актів, якими врегульовані питання
дисциплінарної відповідальності
аудиторів.

Просила скасувати рішення АПУ від 29
вересня 2011 року № 239/11.1 "Про
застосування стягнення".

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
квітня 2012 року, залишеною без зміни
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення АПУ від 29 вересня 2011 року №
239/11.1 "Про застосування стягнення", яким
до ОСОБА_6 застосовано стягнення у
вигляді анулювання сертифіката
аудитора НОМЕР_1, виданого рішенням АПУ
від 27 жовтня 1994 року № 21.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій АПУ
подала касаційну скаргу, в якій вказала
на те, що оскаржувані рішення судами
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить їх скасувати та ухвалити нову
постанову у справі про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами встановлено, що 15 березня 2011
року від Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" надійшла скарга
до АПУ на дії аудитора ОСОБА_6 та
Аудиторської фірми "Алма-Аудит" при
проведенні повторної
судово-бухгалтерської експертизи,
призначеної 13 травня 2009 року
Стрийським міжрайонним судом
Львівської області у кримінальній
справі №1-3/2009.

За наслідками перевірки обставин,
викладених у скарзі, 14 квітня 2011 року
Комітетом з контролю за якістю
аудиторських послуг Аудиторської
палати України складено Звіт про
результати невиїзної перевірки
матеріалів скарги, згідно з яким
Комітет дійшов висновку про порушення
аудитором МСЗНВ 3000 "Завдання з надання
впевненості, що не є аудитом чи оглядом
історичної фінансової інформації",
розділу 150 "Професійна поведінка"
Кодексу етики професійних
бухгалтерів", рішення Аудиторської
палати України від 27 вересня 2007 року №
182/5 "Про затвердження Переліку послуг,
які можуть надавати аудитори
(аудиторські фірми)".

28 квітня 2011 року на засіданні Комісії
АПУ з контролю якості та професійної
етики було вирішено за наслідками
розгляду Звіту Комітету з контролю та
допущених аудитором ОСОБА_6 порушень
Закону України "Про аудиторську
діяльність" та стандартів аудиту
надати до Дисциплінарної комісії АПУ
Висновок щодо неналежного виконання
професійних обов'язків аудитором
ОСОБА_6 (сертифікат аудитора НОМЕР_1,
дійсний до 27 жовтня 2013 року).

Згідно з протоколом засідання
Дисциплінарної комісії АПУ від 08
червня 2011 року № 7 вирішено
рекомендувати АПУ за неналежне
виконання професійних обов'язків, а
саме: порушення статей 6, 7 та 19 Закону
України "Про аудиторську діяльність" -
недотримання стандартів аудиту в
частині невідповідності предмету
договору та офіційного документу,
наданого замовнику, порушення вимог
стандартів аудиту в частині
недотримання форми висновку з надання
впевненості (МСЗНВ 3000), недотримання
норм професійної етики в частині
надання оцінки діям інших фахівців
(розділ 150 Кодексу етики професійних
бухгалтерів), застосувати до аудитора
ОСОБА_6 стягнення у вигляді зупинення
чинності сертифіката строком на один
рік

30 червня 2011 року АПУ прийнято № 232 про
надання Дисциплінарній комісії АПУ
доручення повторно на своєму черговому
засіданні розглянути матеріали скарги
стосовно аудитора ОСОБА_6

Дисциплінарна комісія АПУ 22 вересня 2011
року, повторно розглянувши скаргу,
прийняла рішення № 8, яким
рекомендовано АПУ за неналежне
виконання професійних обов'язків, а
саме: порушення статей 6, 7 та 19 Закону
України "Про аудиторську діяльність" -
недотримання стандартів аудиту в
частині некоректного визначення
предмету договору до завдання, яке
виконувалось, порушення вимог
стандартів аудиту в частині
недотримання форми висновку з надання
впевненості (МСЗНВ 3000), недотримання
норм професійної етики в частині
надання оцінки діям інших фахівців
(розділ 150 Кодексу етики професійних
бухгалтерів) та недотримання вимог до
наявності відповідної компетенції
(Розділ 210 Кодексу етики професійних
бухгалтерів), - застосувати до аудитора
ОСОБА_6 стягнення у вигляді анулювання
сертифіката.

Рішенням АПУ від 29 вересня 2011 року №
239/11.1 "Про застосування стягнення" до
ОСОБА_6 застосовано стягнення у вигляді
анулювання сертифіката (м. Львів,
сертифікат аудитора НОМЕР_1, виданий
рішенням АПУ від 27 жовтня 1994 року № 21,
дійсний до 27 жовтня 2013 року).

Залишаючи без зміни рішення суду
першої інстанції про задоволення
позову, суд апеляційної інстанції
погодився з його висновком про те, що
відповідачем прийнято рішення про
віднесення виявлених порушень
аудитора до суттєвих за відсутності
достатніх підстав, зокрема, без
встановлення факту заподіяння
замовнику (користувачу) аудиторських
послуг або третім особам,
безпосередньо причетним до мети та
предмета надання таких послуг,
матеріальної або моральної шкоди. При
цьому суди виходили з невідповідності
оскаржуваного рішення вимогам
законодавства, зокрема, пункту 1.8
розділу І та частині п'ятій розділу ІІІ
Порядку застосування до аудиторів
(аудиторських фірм) стягнень за
неналежне виконання професійних
обов'язків, затвердженого рішенням
Аудиторської палати України від 15
листопада 2007 року № 184/4.

Колегія суддів погоджується із
висновком судів першої та апеляційної
інстанцій з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини тертої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинстваУкраїни у справах щодо
оскарження рішень, дій, чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про
аудиторську діяльність" до повноважень
АПУ належить здійснення контролю за
дотриманням аудиторськими фірмами та
аудиторами вимог цього Закону,
стандартів аудиту, норм професійної
етики аудиторів.

Статтею 22 Закону України "Про
аудиторську діяльність" визначено, що
за неналежне виконання професійних
обов'язків до аудитора (аудиторської
фірми) можуть бути застосовані АПУ
стягнення у вигляді попередження,
зупинення чинності сертифіката на
строк до одного року або анулювання
сертифіката, виключення з Реєстру.

Порядок застосування до аудиторів
(аудиторських фірм) стягнень
визначається АПУ.

Рішенням АПУ від 15 листопада 2007 року
затверджено Порядок застосування до
аудиторів (аудиторських фірм) стягнень
за неналежне виконання професійних
обов'язків (далі - Порядок), на підставі
якого АПУ приймаються рішення про
застосування стягнень.

Згідно із пунктами 1.7, 1.8 Порядку
порушення не суттєвого характеру - це
документально доведені (за
результатами зовнішнього контролю
якості аудиторських послуг) факти
неналежного виконання професійних
обов'язків аудитором (аудиторською
фірмою), які характеризуються неповним
(частковим) дотриманням вимог норм
професійної етики та стандартів
аудиту, рішень АПУ та (або) призвели до
скарги на аудитора (аудиторську фірму)
із претензіями на низьку (на думку
замовника, користувача або третіх осіб,
причетних до мети та предмету надання
послуг) якість аудиторських послуг;
порушення суттєве - це доведені
документально в ході зовнішньої
перевірки якості аудиторських послуг
або у судовому порядку факти
неналежного виконання професійних
обов'язків аудитором (аудиторською
фірмою), за наслідками чого замовнику
(користувачу) аудиторських послуг або
третім особам, безпосередньо причетним
до мети та предмета надання таких
послуг, завдано матеріальної або
моральної шкоди.

При цьому, розділом ІІІ "Порядок
прийняття АПУ рішення про застосування
стягнення" визначено, які саме
стягнення застосовуються за порушення
несуттєвого характеру, а які - за
суттєві порушення

Так, згідно з частиною четвертою
розділу ІІІ Порядку за порушення не
суттєвого характеру до аудитора
(аудиторської фірми) АПУ
застосовуються стягнення у вигляді:
попередження; зупинення чинності
сертифіката аудитора на строк до 6
місяців.

Згідно з частиною п'ятою розділу ІІІ
Порядку за суттєві порушення до
аудитора (аудиторської фірми) АПУ
застосовуються такі стягнення:
зупинення чинності сертифіката на
строк від 6 місяців до одного року;
анулювання сертифіката; виключення з
Реєстру аудиторських фірм та
аудиторів.

При обранні виду стягнення АПУ повинна
правильно визначитися, до якого виду
порушень відносяться виявлені
порушення в кожному конкретному
випадку, зокрема, до порушень
несуттєвого характеру чи суттєвих
порушень.

З приписів пункту 1.8 Порядку визначення
суттєвого порушення однозначно
випливає, що обов'язковою умовою для
кваліфікації порушення суттєвим є
встановлений факт заподіяння
замовнику (користувачу) аудиторських
послуг або третім особам,
безпосередньо причетним до мети та
предмета надання таких послуг,
матеріальної або моральної шкоди.

У матеріалах справи міститься лист
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" від 15
серпня 2011 року, в якому йдеться про те,
що висновок незалежної аудиторської
фірми "Алма-Аудит" від 27 листопада 2010
року по справі № 1-3/2009 (незалежний
аудитор ОСОБА_6.) складений з грубим
порушенням норм чинного законодавства
України та може призвести до винесення
судом неправомірного вироку (рішення)
щодо факту вчинення злочину, винних у
вчинені злочину та відшкодування
цивільному позивачу завданих збитків,
оскільки, відповідно до статті 65 КПК
України, висновок експерта є доказом у
кримінальній справі. Внаслідок чого,
Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" буде
позбавлене права на відшкодування
безпідставно списаних грошових коштів
в сумі 1387421,35 грн.

Колегія суддів, вважає, що суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про
малозначимість проступку аудитора
ОСОБА_6 при виготовленні експертного
висновку у кримінальній справі. Її дії
не є такими, що спрямовані на
перешкоджання органам досудового
слідства та суду здійснювати
об'єктивне розслідування або розгляд
кримінальної справи, оскільки суд при
розгляді кримінальної справи
зобов'язаний оцінювати докази у свої
сукупності і не може визнавати будь-які
з них окремо такими, що безспірно
вказують на винність чи не винність
особи, яка притягується до
кримінальної відповідальності.

Крім того, посилання Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" у своєму листі на
можливе спричинення у майбутньому
підприємству матеріальних збитків є
лише припущенням. Будь-яких актів
державних органів, у тому числі й
судових, які б свідчили про наявність
факту спричинення підприємству
матеріальних збитків на момент
прийняття АПУ оскаржуваного рішення, у
справі немає.

За таких обставин, порушення чинного
законодавства, допущені ОСОБА_6 при
проведенні аудиторської перевірки та
при складанні висновків, не можна було
вважати суттєвими у звязку із
відсутністю кваліфікуючої ознаки -
спричинення матеріального збитку, а
отже, суди першої та апеляційної
інстанції правильно вказали на ці
обставини, як на підстави для
задоволення позову.

Судові рішення у цій справі є законними
і обґрунтованими, підстав для їх
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Аудиторської палати
України залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Аудиторської палати України про
скасування рішення - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.