Справа № 820/16112/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р. Справа № 820/16112/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю
секретаря судового засідання Дудки
О.А.,

за участю:
предстанвика позивача - Бихна О.М.

представника відповідача - Мосійчука
Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна
компанія "Російський продукт" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р.
по справі № 820/16112/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна
компанія "Російський продукт"

до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Російський продукт»
звернулося до суду з позовом до
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області, якому просило: скасувати
податкові повідомлення-рішення від 01
вересня 2014 року № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в розмірі
22910 грн. та № , яким донараховано
податку на додану вартість в розмірі
34165,0 грн. та застосовано штрафну (
фінансову) санкцію в розмірі 17082, 50 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2014 року та прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Податкового кодексу
України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України,суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Російський продукт»
перебуває на податковому обліку в
Чугуївській ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Харківській області з 03
серпня 2009 року за № 156.

Чугуївською ОДПІ на підставі п.п. 78.1.1 п.
78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та
відповідно до наказу №298 від 24 липня
2014р. проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ПП «Агентство
маркетингових досліджень» (код 37274459),
їх реальності та повноти відображення
в обліку за період з 01 січня 2014 р. по 31
січня 2014 р., за результатом якої
складено акт від 18 серпня 2014 р. №
591/20-29-22/36459077.

Висновками зазначеного акту
встановлені порушення позивача п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість на
суму 34 165 грн. та завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розмірі 22 910 грн. та податковим органом
01 вересня 2014 року винесені податкові
повідомлення - рішення № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 22910 грн. та № , яким
донараховано податку на додану
вартість в розмірі 34165 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 17082,50 грн.

Висновки про порушення позивачем вимог
податкового законодавства
обґрунтовуються тим, що в ході
перевірки документально не
підтверджено реальність здійснення
позивачем господарських відносин з ПП
«Агентство маркетингових досліджень».
З цих підстав зроблено висновки про те,
що позивач неправомірно задіяв в
складі податкового кредиту при
обчисленні податку на додану вартість
витрати по взаємовідносинам з
зазначеним контрагентом.

Відмовляюи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані податкові
повідомлення - рішення обгрунтовані та
прийняті на підставі діючого
законодавства.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з настпуних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судовим розглядом встановлено, що при
проведенні вищезазначеної перевірки,
відповідач посилався на акт №
233/2204/37274459 від 18 квітня 2014 року
Дніпропетровської ОДПІ «Про
результати проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ПП
«Агентство маркетингових досліджень»
з питань взаємовідносчин з платниками
податків ТОВ «Протей - Груп» та ТОВ «Буд
Альянс» за січень 2014 року.

При визначені порушень відносно
позивача податковий орган посилається
на те що товариством не надано звіт
про виконання маркетингових послуг;
не надано пояснень щодо використання
мети придбання послуг; не наданот до
перевірки жодного додатку до договору.

Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, між
позивачем та ПП «Агентство
маркетингових досліджень» укладено
договір про надання маркетингових
послуг №24 від 01 січня 2014р., відповідно
до умов якого ПП «Агентство
маркетингових досліджень» взяло на
себе обов'язок надати послуги, перелік
та види яких зазначаються в Додатку № 1,
яким передбачено надання наступних
послуг: проведення маркетингового
дослідження в форматі польового
анкетування, телефонного опиту
респондентів, проведення фокус-груп,
дослідження відносин споживачів до
реклам різних товарних груп,
дослідження продажу продукції
постачальника через одну торгівельну
точку, тощо. Прицьому види послуг та
одиниця виміру період надання послуг,
вартітсь послуг визначені у додатку
до вказаних договорів.

Реальність виконання вищезаначеного
договору підтверджується атом № 001055
здачі - прийняття виконих робіт
(надання послуг) від 31 січня 2014 року,
податковими накладними, копії яких
знаходяться в матеріалах справи на
загальну суму 342 450, 60 грн.

Згідно п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктами 138.5,
138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті
140 і статтею 141 цього Кодексу; крім
витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї
статті та у статті 139 цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9.
п.139.1 ст.139 ПК України).

У відповідності до п.198.6. ст.198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за №168/704, відповідно яких первинні
документи це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується і
не спростовується відповідачем, що до
перевірки Товариством надано
передбачені умовами договорів акти
прийому-здачі наданих ПП «Агентство
маркетингових досліджень» та
податкові накладні, які були
дослідженні посадовими особами
контролюючого органу під час
перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового
України передбачана можливість при
проведенні перевірок посадові особи
контролюючого органу мають право
отримувати у платників податків
належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Такі копії повинні
бути засвідчені підписом платника
податків або його посадової особи та
скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 85.6 ст. 85
Податкового кодексу України, у разі
відмови платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис.

Отримання копій документів
оформляється описом. Копія опису,
складеного посадовими (службовими)
особами контролюючого органу,
вручається під підпис платнику
податків або його законному
представнику. Якщо платник податків
або його законний представник
відмовляється від засвідчення опису
або від підпису про отримання копії
опису, то посадові (службові) особи
контролюючого органу, які отримують
копії, роблять відмітку про відмову від
підпису.

Колегія суддів зазначає, що під час
проведення перевірки актів про відмову
надати товариством копій документів
необхідних для первірки посадовими
особами податкової інспекції складені
не були.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
чинне законодавство не висуває вимог
щодо обов'язкових реквізитів, які
повинні міститись в актах
прийому-здачі наданих послуг, а
реквізити, визначені у вищенаведеній
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», носять загальний
характер.

Відповідно до п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК
України, маркетингові послуги -
послуги, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції, політики
цін, організації та управління руху
продукції до споживача в межах
господарської діяльності такого
платника податків.

Згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Договір про надання послуг укладений
позивачем з метою забезпечення
дотримання попиту на продукцію, щодо
поставляються у межах здійсненнях
господарської діяльності, яка полягає
у оптовій торгівлі, а тому такі угоди
спрямовані на отримання позивачем
доходів від реалізації продукції.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що витрати позивача на
оплату послуг наданих його
контрагентом відносно саме тих
товарів, які позивачем продаються,
безпосередньо повязані з його
господарською діяльністю, у зв'язяку з
чим правомірно віднесені позивачем
до його валових витрат відповідно до
Податкового кодексу України, а сума
податку на додану вартісь,
підтверджена податковими наладними,
сплачена у складі вартості таких
послуг та правомірно віднесена
позивачем до складу податкового
кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ч.
1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельна компанія "Російський
продукт" задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 820/16112/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Російський продукт»
задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення № , № від 01 вересня
2014 року, видані Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Харківській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна
компанія "Російський продукт" судові
витрати за подачу адміністративного
позову в сумі 364 (триста шістдесят
чотири) гривні 40 копійок та подачу
апеляційної скарги в сумі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок, а
всього 547 (п'ятсот сорок сім) гривень 10
копійок.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Присяжнюк
О.В.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Русанова В.Б. Повний текст постанови
виготовлений 09.12.2014 р.