Справа № 760/23778/14-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2-а-980/14
П О С Т А Н О В А

іменем Україна

09 грудня 2014 року Суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання дій протиправними та
призначення й виплату одноразової
грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідача, зобов'язати його
нарахувати та виплатити непризначену
одноразову грошову допомогу у розмірі
48-місячного грошового забезпечення.

В своїй позовній заяві посилається на
те, що 21 листопада 2006 року був
звільнений з військової служби, що
підтверджується наказом Української
військово-медичної академії № 234.

04 квітня 2007 року отримав ІІІ групу
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язано із
виконанням обов'язків військової
служби, що підтверджується довідкою
МСЕК серії КБ-1 № 011453 від 04 квітня 2007
року.

Своє звернення до суду обґрунтовує тим,
що згідно зі ст. 16 Закону України «Про
соціальній та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» та на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» № 499 від 28 травня
2008 року він має право на отримання
одноразової грошової допомоги в
розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем йому виплачені кошти в
розмірі 49728 грн., проте ця сума є меншою,
ніж та, яку він повинен отримати.

На звернення з листом до відповідача
він отримав відповідь, у якій
зазначено, що розмір його грошового
забезпечення визначався відповідачем
на підставі постанови КМ України в
редакції, чинній на момент виплати
коштів.

Вважає такі дії відповідача
неправомірними та просить
задовольнити позов.

10 листопада 2014 року в справі було
відкрито скорочене провадження.

25 листопада 2014 року на адресу суду
надійшли заперечення відповідача, в
яких останній просить в задоволені
позову відмовити, посилаючись на те, що
підстави для проведення перерахунку
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку та умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» № 499 від 28 травня
2008 року відсутні, оскільки позивачу вже
була нарахована та виплачена
одноразова грошова допомога
відповідно до Порядку, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України,
чинного на момент отримання
інвалідності та виплати грошових
коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

21 листопада 2006 року він був звільнений
з військової служби, що
підтверджується наказом Української
військово-медичної академії № 234.

/а.с. 20/

04 квітня 2007 року отримав ІІІ групу
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язано із
виконанням обов'язків військової
служби, що підтверджується довідкою
МСЕК серії КБ-1 № 011453 від 04 квітня 2007
року.

/а.с. 17/

20 жовтня 2007 року відповідно до
протоколу № 5 засідання комісії з
розгляду питань, пов'язаних із
призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби
прийнято рішення про призначення та
виплату одноразової грошової допомоги
позивачу внаслідок контузії,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби в розмірі
48-місячного грошового забезпечення в
сумі 49 728 грн.

/а.с. 26/

На звернення позивача від 07 вересня 2014
року про перерахунок призначених
грошових коштів, листом Департаменту
фінансів Міністерства оборони України
від 16 жовтня 2014 року відповідачем було
відмовлено в перерахунку одноразової
грошової допомоги у зв'язку з тим, що
позивачу зазначені кошти вже були
нараховані та виплачені відповідно до
Указів Президента України від 10 квітня
1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173,
постанови Кабінету Міністрів України
«Про грошове забезпечення
військовослужбовців» № 829 від 22 травня
2000 року і Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та
умов призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році» № 284 від 21 лютого
2007 року.

/а.с. 25/

Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№ 2011-XII визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону останній
поширюється, зокрема, на
військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби, чи внаслідок захворювання
після звільнення їх з військової
служби, пов'язаного з проходженням
військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті Закону
Кабінет Міністрів України 21 лютого 2007
року постановою № 284 затвердив Порядок
та умови умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності військовослужбовців та
інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006 році.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 даного
Порядку, у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин,
одноразова грошова допомога
виплачується військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби - інвалідам III групи у
розмірі 48-місячного грошового
забезпечення.

Відповідно до п. 3 Порядку, розмір
грошової допомоги визначається
відповідно до грошового забезпечення
(посадового окладу, окладу за військове
звання, відсоткової надбавки за
вислугу років та 100-відсоткової
надбавки, передбаченої Указами
Президента України від 4 жовтня 1996 р. N 925
( 925/96 ) та від 23 лютого 2002 р. N 173 ( 173/2002 ) і
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 травня 2000 р. N 829 ( 829-2000-п ) за
останньою посадою, яку
військовослужбовець займав на день
втрати працездатності, а особа,
звільнена з військової служби, - на день
звільнення. У разі встановлення групи
інвалідності, яка дає право на
отримання грошової допомоги у більшому
розмірі, її виплата провадиться з
урахуванням раніше виплаченої суми.

Так, позивачу виплачена одноразова
грошова допомога, як інваліду війни 3
групи в розмірі 48 місячного грошового
забезпечення в сумі 49 728 грн., виходячи з
розміру грошового забезпечення на
момент виплати одноразової грошової
допомоги, визначеного в розрахунку
пенсії за вислугу років, що останнім не
заперечувалося.

Таким чином, 04 квітня 2007 року позивач
набув право на отримання одноразової
грошової допомоги відповідно до ст. 16
Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
та постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та
умов призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році» від 21 лютого 2007
року №284 у розмірі 48-місячного
грошового забезпечення за останньою
посадою на день встановлення
інвалідності, яке було реалізовано і не
порушувалось відповідачем.

З огляду на те, що інвалідність
позивачу була встановлена з 04 квітня 2007
року, суд приходить до висновку, що
відповідач при вирішення питання про
нарахування та виплату одноразової
грошової допомоги діяв на підставі
чинного на той момент п. 2 Порядку.

Тобто, одноразова грошова допомога
позивачу була призначена та виплачена
у розмірі 48-місячного грошового
забезпечення за останньою посадою на
день встановлення інвалідності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, позивач посилається на те, що при
нарахуванні та виплаті одноразової
грошової допомоги відповідач мав діяти
на підставі Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку та умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» № 499 від 28 травня
2008 року, проте на час нарахування та
виплати зазначених коштів,
вищевказаний нормативний акт ще не
діяв, а тому нарахування і виплата
коштів здійснювалась на підставі
чинного на той момент законодавства,
тобто відповідно до Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році.

Таким чином, з урахуванням наведених
норм суд приходить до висновку, що
вимоги позивача про нарахування та
виплату одноразової грошової допомоги
у розмірі 48-місячного грошового
забезпечення на підставі Порядку № 499,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України 28 травня 2008 року є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11, 19, 69-72, 158-163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання дій протиправними та
призначення й виплату одноразової
грошової допомоги.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
отримання до Київського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя: