Справа № 816/4618/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4618/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства України у
Полтавській області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: відділ
Держземагентства у Хорольському
районі Полтавської області, ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування
наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагентства України у
Полтавській області (далі - ГУ
Держземагенства у Полтавській області,
відповідач), третя особа: відділ
Держземагентства у Хорольському
районі Полтавської області про
визнання незаконним та скасування
наказу №740 с-г від 30.05.2014 про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у користування на умовах
оренди площею 17,3 га для ведення
фермерського господарства на
території Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області громадянину ОСОБА_3;
зобов'язання прийняти документи від
ОСОБА_1 щодо отримання дозволу на
розробку проекту землеустрою цієї ж
земельної ділянки з винесенням
відповідного рішення.

12.12.2014 позивач подав уточнену позовну
заяву, якою просив:

- визнати протиправними та скасувати
відмови ГУ Держземагентства у
Полтавській області від 27.03.2014 та від
11.07.2014 у наданні ОСОБА_1 дозволу на
розроблення Проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 17,30 га земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованої в адміністративним межах
Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області;

- визнати протиправним та скасувати
наказ ГУ Держземагентства у
Полтавській області від 30.05.2014 №740 с-г
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки у
користування на умовах оренди
громадянину ОСОБА_3;

- зобов'язати ГУ Держземагентства у
Полтавській області надати ОСОБА_1
дозвіл на розроблення Проекту
землеустрою щодо відведення цієї ж
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
вказує на протиправність дій
відповідача, який відмовив у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою з підстав, не передбачених
чинним законодавством.

Ухвалою суду від 04.12.2014 до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача залучено
ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач вимоги
позовної заяви підтримав, просив її
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував, посилаючись на
правомірність оскаржуваних рішень та
дій органу Держземагентства.

Відділ Держземагентства у
Хорольському районі в судове засідання
явку свого уповноваженого
представника не забезпечив, надіслав
клопотання, яким просив розгляд справи
здійснити за його відсутності, при
цьому позиції стосовно ставлення до
адміністративного позову не висловив.

ОСОБА_3 та його представник в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, посилаючись на
правомірність наказу №740 с-г від 30.05.2014
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, третьої
особи та його представника, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступних висновків.

З матеріалів справи та пояснень сторін
суд встановив, що рішенням сімнадцятої
сесії шостого скликання від 19.07.2012 та
рішенням двадцять четвертої сесії
шостого скликання від 18.02.2013
Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області позивачу було надано в
користування на умовах оренди, зокрема,
земельну ділянку загальною площею 17,30
га за межами села Єньки на території
Петрівської сільської ради (а.с. 13-14).

12.03.2013 позивач уклав попередній договір
з Петрівською сільською радою
Хорольського району Полтавської
області про оренду вказаної земельної
ділянки (а.с. 19-21). Однією з умов договору
було виготовлення проектної
документації. Вказаний договір був
пролонгований іншим попереднім
договором від 12.03.2014 (а.с. 22-24).

28.02.2014 позивач звернувся до ГУ
Держземагентства у Полтавській
області із клопотанням про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення
зазначеної земельної ділянки площею
17,30 га (а.с. 37).

Розглянувши клопотання позивача,
заступник начальника ГУ
Держземагентства у Полтавській
області своїм листом від 27.03.2014 №1211/100
залишив його без задоволення та
повідомив, що надані ОСОБА_1 матеріали
не містять чіткого відображення усіх
елементів картографічної основи та
відображення на них відомостей
Державного земельного кадастру (а.с. 11).

Усунувши недоліки, позивач 02.06.2014
повторно звернувся до відповідача із
клопотанням аналогічного змісту,
додавши всі необхідні документи (а.с. 39).

11.07.2014 заступник начальника ГУ
Держземагенства у Полтавській області
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 знову
відмовив, надіславши листа
№31-16-0.4-4361/2-14, в якому повідомив, що
дозвіл на розробку проекту землеустрою
на зазначену земельну ділянку вже
надано іншому громадянину (а.с. 40).

З матеріалів справи суд встановив, що
наказом від 30.05.2014 №740-сг (а.с. 35) ГУ
Держземагентства у Полтавській
області гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 17,30 га земель
сільськогосподарського призначення
державної власності із цільовим
призначенням для ведення фермерського
господарства, розташованої в
адміністративних межах Петрівської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області (а.с. 35-36).

Не погоджуючись з відмовами у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою спірної земельної ділянки
та наданням дозволу на розроблення
такого проекту іншій особі, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку доводам
позивача та запереченням відповідача і
третьої особи, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої, третьої
статті 123 Земельного кодексу України
особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Так, суд встановив, що 27.03.2014 ГУ
Держземагентства у Полтавській
області залишило без задоволення
клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

За змістом пояснень позивача він
погодився із мотивами відмови,
викладених ГУ Держземагентства у
Полтавській області у листі від 27.03.2014
№ 1211/100, провів роботу по усуненню
недоліків та направив нове клопотання.

Приймаючи до уваги те, що з відмовою у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
17,30 га позивач погодився, провівши
роботу по усуненню недоліків, то суд не
вбачає правових підстав для визнання
протиправною та скасування
оскаржуваної відмови у погодженні
проекту землеустрою.

Таким чином, позовна заява в цій
частині є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку відмові ГУ
Держземагентства у Полтавській
області у формі листа від 11.07.2014 №
31-16-0.4-4361/2-14, суд зазначає наступне.

Фактично вказаним листом позивачу було
відмовлено у погодженні проекту
землеустрою у зв'язку з тим, що дозвіл
на розробку такого проекту був наданий
іншому громадянину.

Суд звертає увагу, що частиною третьою
статті 123 Земельного кодексу України
передбачено виключний перелік підстав
для відмови у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою і такої
підстави, як надання дозволу на
розробку проекту землеустрою іншим
особам, вказаною нормою не передбачено.

Інших порушень законодавства, які б
могли перешкодити у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою позивачу,
відповідачем в оскаржуваній відмові не
наведено, а судом не встановлено.

З огляду на наведене суд вважає, що
оскаржувана відмова, оформлена листом
від 11.07.2014, не містить підстав,
передбачених частиною третьою статті
123 Земельного кодексу України, тобто не
ґрунтується на вимогах закону, а відтак
суд вважає за необхідне визнати її
протиправною.

Отже, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправним та
скасування наказу ГУ Держземагентства
у Полтавській області від 30.05.2014 №740 с-г
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у користування на
умовах оренди площею у межах 17,30 га для
ведення фермерського господарства на
території Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області громадянину ОСОБА_3 суд
встановив наступне.

В судовому засіданні позивач
стверджував, що відповідач вказаним
рішенням неправомірно надав перевагу в
реалізації права на користування
природними об'єктами третій особі -
ОСОБА_3

У зв'язку з цим суд з'ясував, що 26.05.2014 до
ГУ Держземагентства у Полтавській
області від ОСОБА_3 надійшло клопотання
з проханням надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки.

Клопотання ОСОБА_3 було направлено до
ГУ Держземагентства у Полтавській
області в період між відмовою у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою ОСОБА_1 від 27.03.2014 та
поданням клопотання ОСОБА_3 про надання
дозволу на розробку від 26.05.2014, тобто
фактично з квітня по травень 2014 року.

Суд зазначає, що у вказаний період
заява від ОСОБА_1 з усуненням недоліків,
вказаних у відмові до ГУ
Держземагентства у Полтавській
області не надходила та на розгляді не
перебувала, що тим самим не позбавляє
права інших осіб звертатись до органу
Держземагентства для отримання
дозволів на розробку проектів
землеустрою.

Враховуючи зазначене, суд не знаходить
підстав для визнання протиправним та
скасування спірного наказу. Отже
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання ГУ Держземагентства у
Полтавській області надати ОСОБА_1
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 17,30 га, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової
норми, адміністративний суд не
наділений повноваженнями втручатися у
вільний розсуд суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
критеріями визначеними статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Таким чином адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Отже вищевказана позовна вимога є
формою втручання в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому не підлягає
задоволенню у такій формі, яка обрана
позивачем.

Однак, обираючи спосіб захисту
порушеного права, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
повторно розглянути клопотання ОСОБА_1
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 17,30 га земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованої в адміністративним межах
Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області з прийняттям відповідного
рішення.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

Згідно з частиною 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області в наданні ОСОБА_1
дозволу на розробку проекту
землеустрою з мотивів, викладених у
листі від 11.07.2014 №31-16-0.4-4361/12-14.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Полтавській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 17,3 га для ведення
фермерського господарства за межами
населеного пункту на території
Петрівської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 частину судових
витрат, що пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 36,54 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
29.12.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун