Справа № 642/10216/14-а
Суддя: Проценко Л. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/642/124/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді
Проценко Л.Г.

за участю секретаря
Сухорукова І.М

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання та проведення відповідних
виплат, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м. Харкова з
адміністративним позовом, у якому
зазначив, що рішенням Ленінського
районного суду м.Харкова від 19.06.2014р.
зобов'язано відповідача провести йому
перерахунок довічного грошового
утримання за 2012 та 2013 р.р. Але без
судового рішення Пенсійний фонд не
проводить перерахунок за 2014р., тому він
просить зобов'язати відповідача
здійснити йому перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання та провести відповідні
виплати за період з 01.01.2014р. по 31.07.2014р. в
сумі 87561,32 грн., та з 01.08.2014р. по 01.10.2014р. в
сумі 14494,00 грн.

До судового засідання позивач не
з'явився, про час та день розгляду
справи був повідомлений належним
чином. В позові зазначив, що просить
розглянути справу у його відсутність в
зв'язку зі станом свого здоров'я

Представник відповідача Управління
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова у судове засідання не
з'явився, про час та день розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України суд
вважає за можливе розгляд та вирішення
даної справи на підставі наявних у ній
доказів у відсутність представника
відповідача, який був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, однак не з'явився та
не повідомив про поважні причини своєї
неявки.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання не
здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З січня 1994 року ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Управлінні пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Харкова
та отримує довічне грошове утримання.

У травні 2014 року позивач звернувся до
Управлінні пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова із заявою
про проведення перерахунку, оскільки
змінився заробіток працюючого суду, з
посади якого він пішов у відставку.
Однак, йому було відмовлено у
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання з 01 січня 2012 року, 01
квітня 2012 року, 01 липня 2012 року, 01 жовтня
2012 року, 01 грудня 2012 року, 01 січня 2013
року та з 01 грудня 2013 року, так як
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено
проведення перерахунку довічного
грошового утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України.

Всі ці обставини було встановлено у
Постанові Ленінського районного суду
м. Харкова від 19 червня 2014р., якою
задоволено аналогічний позов ОСОБА_1 та
зобов'язано Управління пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
довічного грошового утримання ОСОБА_1,
починаючи з 01 січня 2012 року згідно
довідок апеляційного суду Харківської
області про заробітну плату за 2012 рік
та згідно довідки апеляційного суду
про заробітну плату з 01 січня 2013 року та
провести відповідні виплати з
урахуванням раніше виплачених сум;
зобов'язано Управління пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок
довічного грошового утримання з 03.06.2013
року згідно довідок апеляційного суду
Харківської області про заробітну
плату за 2012 рік та згідно довідки
апеляційного суду про заробітну плату
з 03.06.2013 року та провести відповідні
виплати з урахуванням раніше
виплачених сум на підставі вимог ст. 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», без обмеження
граничного розміру, як визначено
Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року.

Зазначена постанова залишена без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014р.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» суддя, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст. 37
Закону України «Про державну службу».
Суддя у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 у років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження її розміру щомісячного
довічного грошового утримання. Суддя у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг 5
5-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Згідно абзацу 3 п. 1 Постанови Верховної
Ради України "Про порядок введення в
дію Закону України "Про статус суддів" в
разі зміни заробітної плати суддів
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

Згідно рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційними
поданнями Верховного Суду України та 50
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень абзаців 3
та 4 п. 13 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та офіційного тлумачення
положення ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
статус суддів" (справа про рівень
пенсії і щомісячного довічного
грошового утримання) № 8-рп/2005 від 11.10.05
р. щомісячне довічне грошове утримання
- це особлива форма соціального
забезпечення суддів, зміст якої
полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Умови і порядок його
виплати визначені Законом України "Про
статус суддів".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 8-рп/2005 від 11.10.05 р. закріплено, що
умови і порядок виплати довічного
грошового утримання визначені Законом
України "Про статус суддів". В ч. 3 ст. 11
даного Закону передбачено, що гарантії
незалежності суддів, включаючи заходи
їх правового захисту, матеріального і
соціального забезпечення, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути
скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Це положення кореспондується з ч. 8 ст. 14
Закону України "Про судоустрій
України", згідно з якою при прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу передбачених
законом гарантій самостійності судів,
незалежності та правової захищеності
суддів.

Згідно п.4 ст.43 Закону України «Про
статус суддів», який діяв на час виходу
позивача у відставку, судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне утримання в розмірі
80% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік понад 20 років на посаді
судді розмір щомісячного довічного
утримання збільшується на 2% заробітку,
але не більше 90% заробітку судді.

Відповідно до частини 5 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від
08.07.2011 № 3668 довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"(в
редакції Закону до 03.06.2013) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.

Згідно постанови правління Пенсійного
фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1,
яка зареєстрована у Міністерстві
юстиції України 12 березня 2008 року за №
200М4891 хоча і не передбачений порядок
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді, але цією
постановою і не заборонено нарахування
чи перерахунку щомісячного грошового
утримання судді.

Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Тому, оскільки ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" та п. 4
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів», який діяв на час виходу
позивача у відставку, встановлено
розмір щомісячного грошового
утримання судді у відставці у
відсотках від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»,
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, є однією
із гарантій незалежності і
недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи від
08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що
визначений Законом № 2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності судців.

Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч. 5 ст. 138
ЗУ "Про судоустрій і статус суддів"
Конституційний Суд зазначив, що в
Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007
Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що,
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року вказано такий
порядок виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України, не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість цідлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання";

- дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2
розділу II „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Відповідно до пп. 3,4,5 Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від -3.06.2013 року положення Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів", „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VІ, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Разом з тим, суд не може перебирати на
себе функцію здійснення перерахунку та
нарахування замість органу, якому
надані такі повноваження, тому вимоги
позивача про нарахування та виплату
йому конкретних сум не підлягають
задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 130 Конституції
України, Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», Законом
України «Про державну службу», ст.ст. 9,
11, 122, 128, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова про
визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити дії щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та провести відповідні виплати з
урахуванням раніше виплачених сум -
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
довічного грошового утримання ОСОБА_1 з
01 січня 2014 року по 31 липня 2014р. згідно
довідки апеляційного суду Харківської
області про заробітну плату (від
24.11.2014р.) та з 01 серпня 2014р. по 01 жовтня
2014р. згідно довідки апеляційного суду
Харківської області про заробітну
плату (від 03.11.2014р.) та провести
відповідні виплати з урахуванням
раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини вимог -
відмовити.

Судові витрати винести за рахунок
держави.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ленінський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя Л.Г.
Проценко