Справа № 821/1366/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1366/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів:
Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського
окружного адміністративного суду від 16
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання неправомірними
дій та скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2010 року №
/0, -

В С Т А Н О В И В:

24.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом до
державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у херсонській області про
визнання неправомірними дій
відповідача в частині нарахування
податкового зобов'язання за продаж
автомобіля та скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2010 року №
/0.

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 16.06.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду першої інстанції, 23.06.2014 року
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
посилався на те, що судом першої
інстанції було неправомірно залишено
позовну заяву без розгляду, оскільки
про оскаржуване податкове
повідомлення-рішення він дізнався лише
на початку 2014 року, що підтверджується
заявою про видачу належним чином
завіреної копії заяви про ознайомлення
з матеріалами позапланової невиїзної
перевірки та розпискою про отримання
податкового повідомлення-рішення від
01.10.2010 року.

Позивач зазначив, що ст. 99 КАС України
передбачений шестимісячний строк
звернення до суду з моменту, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. При цьому, на думку апелянта
до виниклих правовідносин підлягають
застосуванню положення саме нині
діючого Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім того, ОСОБА_2 вказував на те, що він
перебував за кордоном і про існування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не знав.

На підставі викладеного, апелянтом
ставиться питання про скасування
ухвали Херсонського окружного
адміністративного суду від 16.06.2014 року
та направлення справи для розгляду по
суті.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Херсонський окружний адміністративний
суд, залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без
розгляду, посилався на те, що перебіг
строку звернення до суду, в даному
випадку, розпочався з 18.11.2010 року, тобто
з моменту розміщення податкового
повідомлення-рішення на дошці
оголошень через неможливість його
вручення позивачу.

При цьому, суд першої інстанції
зазначив, що оскільки право на
звернення до суду виникло у позивача до
01.01.2011 року, то строки звернення до суду
з позовом про захист порушених прав,
свобод та інтересів обчислюються за
законодавством, яке діяло на момент
виникнення такого права, та становлять
один місяць. Зважаючи на те, що з
відповідним позовом до суду першої
інстанції ОСОБА_2 звернувся лише 24.04.2014
року, Херсонський окружний
адміністративний суд дійшов висновку
про пропуск позивачем строку звернення
до суду та наявність підстав для
залишення поданого позову без
розгляду.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 16.08.2010 року по 17.08.2010 року
державною податковою інспекцією у м.
Херсоні було проведено позапланову
невиїзну перевірку ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2009 р. по
31.12.2009 р.

За результатами проведеної перевірки
було складено акт від 24.09.2010 року №
1062/17-1/НОМЕР_1, на підставі якого, у
зв'язку із встановленими порушеннями
позивачем п.12.1 ст.12, пп. 8.2.1. п.8.2. ст.8
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", податковим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №
/0 про визначення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від продажу рухомого
майна та надання рухомого майна в
оренду у сумі 22354,65 грн. (а.с. 7, 8-9)

З матеріалів справи вбачається, що
зазначене податкове
повідомлення-рішення направлялось
позивачу, однак, конверт був повернутий
поштовою установою з відміткою про
причину повернення - «за закінченням
терміну зберігання» (а.с. 31).

У зв'язку із неможливістю вручення
податкового повідомлення-рішення від
01.10.2010 року № /0 податковим органом
18.11.2010 року вказане податкове
повідомлення-рішення, у відповідності
до пп. 6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», було
розміщено на дошці податкових
оголошень, про що складено акт від
18.11.2010 р. № 242/17-2 (а.с. 30).

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції вірно зазначено про те, що
згідно ст. 99 КАС України (яка діяла з
моменту набрання чинності змінами до
КАС України, внесеними Законом України
від 7 липня 2010 року N 2453-VI "Про
судоустрій і статус суддів" та до 1
січня 2011 року) строк звернення особи до
адміністративного суду з позовом щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення, в
тому числі і податкових
повідомлень-рішень, становив один
місяць.

Також, судом першої інстанції вірно
зазначено, що зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Тривалість і правила обчислення строку
звернення особи до суду визначаються
за тими правилами, які були чинними на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Зважаючи на зазначене, для правильного
застосування норм права, які регулюють
питання обчислення строку звернення до
суду, необхідним є визначення моменту
виникнення права на звернення особи з
позовом до суду, тобто визначити
початок перебігу відповідного строку.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про
залишення позову без розгляду, суд
першої інстанції виходив з того, що
право на звернення до суду у ФОП ОСОБА_2
виникло саме 18.11.2010 р., тобто з дати
розміщення податкового
повідомлення-рішення на дошці
податкових оголошень, яка вважається
датою фактичного вручення податкового
повідомлення-рішення платнику
податків.

Слід зазначити, що підпунктом 6.2.4
пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (чинного
на час винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення) було
визначено, що податкові повідомлення
надсилаються у такому самому порядку
як і податкова вимога.

В свою чергу, положеннями зазначеного
Закону було передбачено, що податкова
вимога вважається надісланою
(врученою) юридичній особі, якщо її
передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Податкова вимога вважається
надісланою (врученою) фізичній особі,
якщо її вручено особисто такій
фізичній особі або її законному
представникові чи надіслано листом на
її адресу за місцем проживання або
останнього відомого місця її
знаходження із повідомленням про
вручення.

Крім того, визначено, що у разі коли
податковий орган або пошта не може
вручити платнику податків податкове
повідомлення або податкові вимоги у
зв'язку з незнаходженням посадових
осіб, їх відмовою прийняти податкове
повідомлення або податкову вимогу,
незнаходженням фактичного
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків, податковий орган
розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових
оголошень, встановленій на вільному
для огляду місці біля входу до
приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такої податкової
вимоги вважається днем її вручення.

П.п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону передбачено, що
податкові повідомлення або податкові
вимоги, розміщені з порушенням правил,
установлених цим підпунктом,
вважаються такими, що не були врученими
(надісланими) платнику податків.

В даному випадку, податковим органом, у
підтвердження надіслання позивачу
оскаржуваного ним податкового
повідомлення-рішення, був наданий акт
від 18.11.2010 року «Про неможливість
вручення поштового відправлення», з
якого вбачається, що податкове
повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №
/0 було направлено на адресу
проживання гр. ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) з
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Однак, у зв'язку з
закінченням терміну зберігання
вищевказаний лист 18.11.2010 року
повернувся до ДПІ у м. Херсоні.

Податкове повідомлення-рішення від
01.10.2010 року № /0 18.11.2010 року було
розміщено на дощці податкових
оголошень, встановленій біля входу до
приміщення ДПІ у м. Херсоні.

Також податковим органом була надана
копія конверту, в якому ОСОБА_2
направлялось оскаржуване податкове
повідомлення-рішення (а.с. 30-31).

З вказаних документів вбачається, що
податкове повідомлення-рішення від
01.10.2010 року № /0 направлялось
державною податковою інспекцією у м.
Херсоні на адресу: АДРЕСА_1, тоді як з
матеріалів справи вбачається, що
адресою проживання ФОП ОСОБА_2 є
АДРЕСА_2.

Зазначена адреса була вказана ОСОБА_2 і
в договорі купівлі-продажу
транспортного засобу від 19.07.2009 року,
реєстраційний номер № 3-1/460 (а.с. 58).

В свою чергу, згідно відомостей Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, місцем
проживання позивача також зазначено
адресу: АДРЕСА_2.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №
/0 направлялось ДПІ у м. Херсоні не
на адресу позивача, а на іншу адресу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідно до п.п. 6.2.4 п. 6.2 ст.
6 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податкове
повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №
/0 не може вважатись таким, що було
вручено (надіслано) платнику податків.

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що початком перебігу
строку звернення до суду для ОСОБА_2 є
18.11.2010 року.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, позивач посилався на те, що
про оскаржуване податкове
повідомлення-рішення йому стало відомо
10.04.2014 року, після отримання його під
розписку.

В матеріалах справи відсутні докази,
які спростовують вказані твердження
позивача.

Слід зазначити, що з 1 січня 2011 року
набрав чинності Податковий кодекс
України.

Статтею 102 Податкового кодексу України
врегульовано питання застосування
строків давності визначення
податкових зобов'язань, які становлять
1095 днів.

Згідно п. 56.18 статті 56 Податкового
кодексу України з урахуванням строків
давності платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Таким чином, з положень Податкового
кодексу України слідує, що платник
податків може звертатися до суду з
вимогою щодо протиправності
податкового повідомлення-рішення
протягом 1095 днів з моменту отримання
такого рішення.

Зважаючи на те, що дата розміщення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення на дощці
податкових оголошень - 18.11.2010 року не
може вважатись датою вручення
позивачеві податкового
повідомлення-рішення від 01.10.2010 року,
через порушення податковим органом
порядку такого розміщення, а матеріали
справи не містять доказів того, що
ОСОБА_2 до 10.04.2014 року було відомо про
наявність зазначеного податкового
повідомлення-рішення, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає, що
початком перебігу строку звернення до
суду, в даному випадку, слід вважати
саме дату 10.04.2014 року - дату отримання
позивачем під розписку податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні.

На час початку перебігу строку
звернення ОСОБА_2 до суду вже діяли
норми Податкового кодексу України, які
регулюють строк оскарження
податкового повідомлення-рішення, та
які і повинні застосовуватись у даному
випадку.

Із врахуванням положень п. 56.18 статті 56
Податкового кодексу України, колегія
суддів вважає, що позивачем не було
пропущено строк звернення до суду з
позовом про скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2010 року №
/0, а тому висновок суду першої
інстанції стосовно наявності підстав
для залишення поданого позову без
розгляду є необґрунтованим.

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлена ухвала на підставі ст. 204
КАС України підлягає скасуванню, а
справа направленню для продовження
розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 199, 204, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв