Справа № 826/6373/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2014 року № 826/6373/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державного підприємства
«Укроборонсервіс» до Державної
фінансової інспекції України про
визнання протиправною та скасування
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Державне
підприємство «Укроборонсервіс» (далі
по тексту також - позивач) з позовом до
Державної фінансової інспекції
України (надалі також - відповідач), в
якому просило: - визнати протиправними
та скасувати вимоги, викладені в листі
Держфінінспекції про усунення
порушень від 11.04.2014р. (вих. 08-14/541); -
стягнути з відповідача суми понесених
позивачем судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що спірна вимога є
протиправною, позаяк її змісту
суперечить приписам чинного
законодавства, що у свою чергу завдає
шкоди охоронюваним законом правам та
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності
та зазначав, що позивачем у спірних
правовідносинах порушено вимоги
статті 228 Цивільного кодексу України в
частині того, що Контракт №242
укладений позивачем з ВАТ
«Рособоронекспорт» вчинений з метою,
що суперечить інтересам держави, в
особі Міністерства оборони України.
03.12.2014р. в судовому засіданні за згодою
сторін ухвалено про продовження
вирішення справи у письмовому
провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з огляду
Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем було проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово - господарської діяльності
Державного підприємства
За результатами ревізії відповідачем
складено акт позапланової ревізії
окремих питань фінансово -
господарської діяльності позивача за
період з 01.01.2012р. по завершений місяць
2014 року № 08-21/3 від 17.02.2014 (далі - акт
На підставі висновків акту
ревізії відповідачем прийнято вимогу
про усунення порушень (далі - Вимога), в
якому містяться наступні вимоги:
- вжити заходи щодо усунення
виявлених порушень та недоліків,
розглянути питання щодо притягнення до
відповідальності винних осіб;
- перерахувати до Міністерства
оборони України кошти у сумі 4 583 110 грн.;
- стягнути з ТОВ «Техімпекс»
кошти в розмірі 2 364 130 грн.
Позивач категорично не погоджуючись із
правомірністю спірної вимоги
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва.
Вирішуючи спір по суті суд
виходив із наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Відповідно до ст.1 зазначеного
закону, здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю (далі -
орган державного фінансового
Згідно ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (далі
по тексту - Закон від 16.10.2012р. №5463-VI)
державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
Порядок проведення органом
державного фінансового контролю
державного фінансового аудиту,
інспектування та перевірок державних
закупівель установлюється Кабінетом
Відповідно до ст.ст.4,11
зазначеного закону, інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.
Плановою виїзною ревізією
вважається ревізія у підконтрольних
установах, яка передбачена у плані
роботи органу державного фінансового
контролю і проводиться за
місцезнаходженням такої юридичної
особи чи за місцем розташування об'єкта
права власності, стосовно якого
проводиться така планова виїзна
Зустрічні звірки, які проводяться
органами державного фінансового
контролю, не є контрольними заходами і
проводяться у разі виникнення потреби
у їх проведенні на підставі
направлення, виписаного керівником
органу державного фінансового
контролю. Процедуру
проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
визначає Порядок проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р.
№550 (далі-Порядок).
Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку).
Згідно п.16 Порядку, ревізія
- документальної перевірки, що
передбачає контроль за установчими,
фінансовими, бухгалтерськими
(первинними і зведеними) документами,
статистичною, фінансовою та бюджетною
звітністю, господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на паперовому
носії. Надання документів об'єкта
контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником;
- фактичної перевірки, що
передбачає контроль за наявністю
грошових сум, цінних паперів, бланків
суворої звітності, оборотних і
необоротних активів, інших
матеріальних і нематеріальних
цінностей шляхом проведення
інвентаризації, обстеження та
контрольного обміру виконаних робіт,
правильністю застосування норм витрат
сировини і матеріалів, виходу готової
продукції і природних втрат шляхом
організації контрольних запусків у
виробництво, контрольних аналізів
готової продукції та інших аналогічних
дій за участю відповідних спеціалістів
контролюючого органу або інших
органів, підприємств, установ та
організацій. Посадові особи
контролюючого органу мають право
вимагати від керівників об'єкта
контролю організацію та проведення
фактичної перевірки в присутності
посадових осіб контролюючого органу та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
Процедуру проведення
інспектування в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
визначає Порядок проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р.
№550 (далі-Порядок).
Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку).
Згідно п.16 Порядку, ревізія
- документальної перевірки, що
передбачає контроль за установчими,
фінансовими, бухгалтерськими
(первинними і зведеними) документами,
статистичною, фінансовою та бюджетною
звітністю, господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на паперовому
носії. Надання документів об'єкта
контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником;
- фактичної перевірки, що
передбачає контроль за наявністю
грошових сум, цінних паперів, бланків
суворої звітності, оборотних і
необоротних активів, інших
матеріальних і нематеріальних
цінностей шляхом проведення
інвентаризації, обстеження та
контрольного обміру виконаних робіт,
правильністю застосування норм витрат
сировини і матеріалів, виходу готової
продукції і природних втрат шляхом
організації контрольних запусків у
виробництво, контрольних аналізів
готової продукції та інших аналогічних
дій за участю відповідних спеціалістів
контролюючого органу або інших
органів, підприємств, установ та
організацій. Посадові особи
контролюючого органу мають право
вимагати від керівників об'єкта
контролю організацію та проведення
фактичної перевірки в присутності
посадових осіб контролюючого органу та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
З метою підтвердження виду, обсягу
операцій та розрахунків для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку об'єкта контролю
контролюючими органами можуть
проводитися зустрічні звірки на
підприємствах, в установах та
організаціях (абз.1 п.26 Порядку).
Для проведення зустрічної звірки
посадовій особі контролюючого органу
видається направлення встановленого
Мінфіном зразка за підписом керівника,
скріплене печаткою відповідного
контролюючого органу (абз.2 п.26 Порядку).
За результатами зустрічної звірки
складається у чотирьох примірниках
довідка, перший, другий та третій
примірники якої долучаються до
відповідних примірників акта ревізії.
Четвертий примірник довідки
складається для підприємства (установи
чи організації), на якому проводилася
зустрічна звірка. Підписання та
вручення підприємству (установі чи
організації) довідки зустрічної звірки
здійснюється у тому ж порядку, який
визначений для акта ревізії.
Згідно п.35 Порядку, результати ревізії
оформляються актом, який складається
на паперовому носії державною мовою і
повинен мати наскрізну нумерацію
сторінок. На першому аркуші акта
ревізії, який оформляється на бланку
контролюючого органу, зазначається
назва документа (акт), дата і номер,
місце складення (назва міста, села чи
Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування (п.46 Порядку).
Як слідує зі змісту акту ревізії,
відповідачем встановлено, що ревізією
встановлено, що фактично ДП
«Укроборонсервіс» укладаючи Договір
від 28.11.2012 № Д29-4.3.3/862 з ТОВ «НВК
«Техімпекс» (далі - Договір № 862) на
поставку авіадвигунів НК-25 (14 штук)
вартістю 8 443,86 тис. грн.., вже було взято
зобов'язання на поставку цих
авіадвигунів вартістю 13 204,44 тис. грн. за
Контрактом від 14.11.2012р.
«Рособоронекспорт» (далі - Контракт №
242), тобто вказані авіадвигуни було
реалізовано на більш вигідних умовах а
саме за більшою вартістю, ніж тією, що
була передбачена в Договорі № 862, чим
порушено вимоги статті 228 Цивільного
кодексу України в частині того, що
правочин, а саме укладання ДП
"Укроборонсервіс" Контракту № 242 з ВАТ
"Рособоронекспорт" вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави, в особі
Міністерства оборони України.
Суд критично ставиться до таких
доводів відповідача, з огляду про
Як встановлено матеріалами справи,
18.10.2012р. між ДП «Укроборонсервіс»
(Комісіонер) та Міністерством оборони
України (Комітент) укладено Договір
комісії на реалізацію авіадвигунів
НК-25 на внутрішньому ринку. При цьому,
вибір ринку (внутрішній чи зовнішній)
згідно умов договору здійснюється
При цьому, фактичні обставини справи
свідчать, що саме Міністерством
оборони прийнято рішення про
реалізацію майна на внутрішньому
Суд звертає увагу на те, що порядок
реалізації майна на внутрішньому та
зовнішньому ринку регулюються
Постановою КМУ «Про порядок відчуження
та реалізації військового майна
Збройних Сил» № 1919 від 28.12.2000р. (далі -
Постанова №1919).

Під час реалізації військового майна
на внутрішньому ринку Міністерство
оборони видає наряди лише після
підтвердження Комісіонером
зарахування коштів від Покупця на його
рахунки. Щодо реалізації на
зовнішньому ринку, то таких вимог
немає.

Надання Комітентом доручення
Комісіонеру щодо реалізації майна на
внутрішньому ринку має певні переваги
для Комітента. Зокрема, строки
отримання грошових коштів є
прогнозованими на відміну від
отримання коштів при реалізації
військового майна на зовнішньому
ринку, кошти надходять швидше, а, крім
того, немає ризику невиконання
Покупцем своїх зобов'язань.

Укладаючи договір комісії Комісіонер
приймає до виконання доручення
Комітента та зобов'язаний виконати
його згідно вказівок Комітента.
Комісіонер не має права самостійно
змінити ринок, на якому реалізується
майно. Укладення договору на
зовнішньому ринку було б порушенням
умов договору комісії.

Відповідно до п. 3.2. Договору комісії
майно, що передається, зберігає статус
державного та належить до сфери
управління Міністерства оборони
України до здійснення Комісіонером
реалізації та підписання з покупцем
акту приймання-передачі. В абз.2 цього ж
пункту зазначено, що право власності на
майно не може переходити раніше
зарахування на рахунок комісіонера
коштів від покупця.

Таким чином, Договором комісії
передбачено дві умови для переходу
права власності на майно: 1) зарахування
коштів на рахунок Комісіонера; 2)
підписання акту приймання-передачі
майна від Комісіонера (постачальника)
до покупця.

Як слідує із матеріалів справи, 28.11.2012р.
на виконання вищевказаного Договору
комісії між ДП «Укроборонсервіс»
(Постачальник) та ТОВ «Техімпекс»
(Покупець) було укладено договір
поставки № Д29-4.3.3/862 (далі - Договір № 862).

Поряд з цим підтверджено, що 06.02.2012р.
кошти за товар були переховані
Покупцем та отримані Постачальником
(зараховані на рахунок Комісіонера).

Відповідно до умов Договору № 862 ТОВ
«Техімпекс» перерахувало позивачу 8 443
860,00 грн. (платіжне доручення № 923 від
06.02.2013). Відповідно до умов Договору
комісії позивачем утримано комісійну
плату (343 665,10 грн.), витрати за оцінку
авіадвигунів (2 600,00 грн.) та нараховано
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість (1 407 310,00 грн.). Решту
коштів у сумі 6 690 284,90 грн. (без ПДВ)
позивач перерахувало Комітенту (МОУ).
Акт про виконання умов та
документальної звірки
взаєморозрахунків за Договором
комісії було підписано та затверджено
представниками МОУ.

Таким чином, в межах розгляду справи
підтверджено, що позивачем у належному
обсязі перераховано Комітенту кошти,
що свідчить про відсутність порушення
ст.1014 ЦК України.

З огляду на викладене, перша умова,
визначена Договором комісії була
виконана.

Відповідно до умов Договору комісії
Комісіонер (Постачальник) повідомив
Комітента про отримання коштів від
Покупця за авіадвигуни НК-25, після чого
Міністерство оборони видало
військовим частинам, на яких
зберігається майно, відповідні наряди.

При цьому, 14.03.2013р. було підписано Акт
приймання-передачі авіадвигунів НК-25
між ДП «Укроборонсервіс» та ТОВ
«Техімпекс». Таким чином, судом
встановлено, що 14.03.2013р. була виконана
друга умова, передбачена Договором
комісії, тобто право власності на
авіадвигуни НК-25 перейшли до ТОВ
«Техімпекс».

Так, фактичні обставини справи
свідчать, що саме 14.03.2013р. авіадвигуни
НК-25 втратили статус державного майна
та належність до сфери управління
Міністерства оборони України.

З огляду на вищевикладене, з 14.03.2013р. ТОВ
«Техімпекс», як власник авіадвигунів
НК-25, мало право володіти,
користуватися і розпоряджатися
вказаним майном без будь-яких обмежень.

Матеріалами справи підтверджено, що
10.12.2012р. між ТОВ «Техімпекс» та ДП
«Укроборонсервіс» було укладено
Договір № 199, відповідно до якого ТОВ
«Техімпекс» зобов'язувалося передати
авіадвигуни НК-25, а ДП
«Укроборонсервіс» - прийняти та
оплатили вказане майно.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
стосуються загальні положення про
купівлю-продаж. Відповідно до ч.1 ст. 656
Цивільного кодексу України предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який і у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Разом з тим, суд вважає за доцільне
звернути увагу на те, що відповідно до
статті 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
люди громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Правочини, які посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін.

Доказом вини може бути вирок суду,
постановлений у кримінальній справі,
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння ним тощо.

Враховуючи вищевикладене, у складі
цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України місти
обов'язкова ознака - специфічна мета -
порушення конституційних прав і свобод
люді громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Наявність мети, включеної до складу
правопорушення підлягає обов'язковому
доведенню.

Таким чином, в силу положень ч.3 ст.228
Цивільного кодексу України питання
недійсності правочину у разі
недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.

Відповідного рішення суду про
визнання недійсними спірних
правочинів, матеріали справи не
містять.

Особливу увагу суд звертає на те,
що відповідно до висновку експерта за
результатами проведення судово -
економічної експертизи від 16.09.2014р.
№8557/14-4, призначеної у рамках
кримінального провадження №0011850,
висновки акту позапланової ревізії
окремих питань фінансово -
господарської діяльності Державного
підприємства «Укроборонсервіс» за
період з 01.01.2012р. по завершений місяць
2014 року № 08-21/3 від 17.02.2014р. щодо
нанесення ДП «Укроборонсервіс»
матеріальної шкоди Державному бюджету
України в сумі 4583, 11 тис. грн.. внаслідок
не перерахування Міністерству оборони
України протягом періоду з 08.04.2013р. по
08.05.2013р. одержаної вигоди від
реалізації авіадвигунів НК -25 у
кількості 14 одиниць по контракту від
14.11.2012р. №Р/90/К29-4.1.1/242,
документально та нормативно не
підтверджуються..

Крім того, згідно постанови про
закриття кримінального провадження
від 04.09.2014р., копія якої надійшла через
канцелярію суду, закрито кримінальне
провадження №0011850 від 22.10.2013р. за
фактом заволодіння шахрайським шляхом
службовими особами ДП
«Укроборонсервіс» майном
Міністерства оборони України за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190
КК України, у зв'язку із відсутністю в
діянні складу кримінального
правопорушення.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, прийшов до висновку про
протиправність вимог, викладених у
листі відповідача про усунення
порушень, а відтак заявлені позовні
вимоги є обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності винесення ним
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
вимоги, викладені в листі
Держфінінспекції про усунення
порушень від 11.04.2014р. (вих. 08-14/541).

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А.Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин