Справа № К/9991/42017/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/42017/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Калініна О.С.,

представника відповідача
Української Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Одеса» на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2011 по
справі №13/249-06-8647А за позовом
Комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Одеса» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у місті Одесі
Міжрегіонального голого управління
Міндоходів про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Господарського суду
Одеської області від 09.11.2006 позовні
вимоги Комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Одеса» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Одесі про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.
Податкові повідомлення-рішення від
01.08.2006 №2/0 та №2/0 скасовано.
Податкове повідомлення-рішення від
01.08.2006 №2/0 скасовано в частині
донарахування податку на додану
вартість у сумі 49193,04грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі
24596,52грн. Податкове
повідомлення-рішення від 01.08.2006
№2/0 скасовано в частині
донарахування податку на прибуток у
сумі 3661,00грн. та застосування штрафних
санкцій у сумі 1830,50грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2011
постанову Господарського суду
Одеської області від 09.11.2006 скасовано
та прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Комунальне
підприємство «Міжнародний аеропорт
Одеса» 06.07.2011 звернулось з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 18.07.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.06.2011, та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 8.1.1 пункту 8 статті 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», підпункту 3.1.1
пункту 3.1, підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті
3, підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість», положень Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до приписів статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України здійснено заміну відповідача -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію по роботі з великими
платниками податків у місті Одесі її
правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у
місті Одесі Міжрегіонального голого
управління Міндоходів.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією по
роботі з великими платниками податків
у місті Одесі проведена планова виїзна
документальна перевірка Комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Одеса» з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2003 по
31.03.2006.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог підпункту 8.1.1 пункту 8
статті 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
підпункту 3.1.1 пункту 3.1, підпункту 3.2.8
пункту 3.2 статті 3, підпункту 6.2.1 пункту
6.2 статті 6 Закону України «Про податок
на додану вартість», пункту 21 Методики
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.03.1995 №213, підпункту 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

За результатами перевірки
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у місті Одесі
складено акт від 18.07.2006 №203/30441902/13-32.2/6 та
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 01.08.2006
№2/0, яким позивачу донараховано
земельний податок у сумі 85261,99грн. та
застосовані штрафні санкції у сумі
39641,73грн.; від 01.08.2006 №2/0, яким
позивачу донараховано податок з
доходів найманих працівників у сумі
110312,35грн. та застосовані штрафні
санкції у сумі 220624,70грн.; від 01.08.2006
№2/0, яким позивачу донараховано
податок на додану вартість у сумі
81741,00грн. та застосовані штрафні
санкції у сумі 44940,80грн.; від 01.08.2006
№/0, яким позивачу донараховано
податок на прибуток у сумі 17533,00грн. та
застосовані штрафні санкції у сумі
7851,00грн.

Щодо висновків суду апеляційної
інстанції про неправомірність
нарахування та використання позивачем
амортизації на власні основні фонди, що
передані ним до спільної діяльності,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
спільна діяльність без створення
юридичної особи провадиться на
підставі договору про спільну
діяльність, що передбачає об'єднання
коштів або майна учасників для
досягнення спільної господарської
мети.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що облік
результатів спільної діяльності
ведеться платником податку,
уповноваженим на це іншими сторонами
згідно з умовами договору, окремо від
обліку господарських результатів
такого платника податку.

Згідно з підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті
8 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» під терміном
«амортизація» основних фондів і
нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею.

Для правильного вирішення питання щодо
правомірності чи неправомірності
нарахування позивачем амортизаційних
відрахувань необхідним є встановлення
умов договору про спільну діяльність, а
саме, у кого на балансі знаходилися
основні фонди - у Комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Одеса» чи у договору про спільну
діяльність.

Щодо висновків перевірки про
неправомірність виключення позивачем
вартості комунальних послуг по
операціях з надання в оренду
приміщення до пільгової бази
оподаткування колегія суддів звертає
увагу на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
орендарі (іноземні авіакомпанії)
нежитлових приміщень Комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Одеса» отримували від позивача і
комунальні послуги для належного
використання таких приміщень як
комплекс послуг.

В той же час, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що комунальні послуги
виготовлені, надані та спожиті на
території України, а тому мають
оподатковуватися податком на додану
вартість за ставкою 20%.

Проте, для правильного вирішення
справи необхідно було встановити на
підставі належних та допустимих
доказів обставини щодо того, які саме
послуги надавалися Комунальним
підприємством «Міжнародний аеропорт
Одеса» іноземним авіакомпаніям, тобто
встановити умови договорів позивача з
орендарями, зокрема, чи включалися
комунальні послуги на утримання
нежитлових приміщень до вартості
орендної плати.

Щодо висновків перевірки про
неврахування позивачем зміни грошової
оцінки земель при комерційному
використанні платником земельної
ділянки колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Як вбачається з висновків акту
перевірки, позивачем були укладені
договори оренди не житлових приміщень
з авіакомпаніями, підприємствами, що
здійснюють виробничу діяльність,
пов'язану з забезпеченням
технологічного процесу аеропорту та з
тими, які не відносяться до галузі
«Транспорт» (преса, банки, торгівля та
громадське харчування). При цьому, по
укладених з орендарями приміщень,
споруд та прилеглих територій (зони
експлуатації та обслуговування)
договорах встановлювалися нижчі
ставки податку, як для власної
виробничої діяльності платника, а не
ставки при комерційному використанні
платником земельної ділянки.

Таким чином, для правильного вирішення
справи та з'ясування чи занижено
Комунальним підприємством
«Міжнародний аеропорт Одеса»
земельний податок необхідно було
встановити, які земельні ділянки не
використовувалися позивачем, а
здавалися в оренду саме для
комерційного використання іншими
суб'єктами для діяльності, не
пов'язаної із забезпеченням
технологічного процесу аеропорту, що
судом апеляційної інстанції залишено
поза увагою.

Окрім того, судом апеляційної
інстанції не надано правової оцінки
податковому повідомленню-рішенню від
01.08.2006 №2/0, яким позивачу
донараховано податок з доходів
найманих працівників.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права,
а обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Проте, рішення суду
апеляційної інстанції зазначеним
вимогам не відповідає.

Оскільки, відповідно до статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду
апеляційної інстанції слід врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати
та перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті,
встановити дійсні права і обов'язки
сторін, і в залежності від
встановленого правильно застосувати
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 160, 55, 210, 220, 221, 223, 227,
230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Одеса» задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2011 по
справі №13/249-06-8647А скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв