Справа № 2а-11075/10/1570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/77593/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркун Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової
інспекції (СДПІ) по роботі з великими
платниками податків у м.Одесі

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011

у справі №2а-11075/10/1570

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Одеський коровай»

до СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м.Одесі

про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.06.2011 ВАТ
«Одеський коровай» відмовлено в
задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.06.2011
скасовано прийнято нову постанову про
задоволення позовних вимог. Визнано
протиправними дії СДПІ по роботі з ВПП
у м.Одесі щодо складання акту перевірки
№570/16-2/00376886/112 від 20.09.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем була проведена
камеральна перевірка податкової
звітності ВАТ «Одеський коровай» з
податку на прибуток - податкової
декларації з податку на прибуток за 1
півріччя 2010 року, за результатами якої
складено акт №570/16-2/00376886/112 від 20.09.2010,
яким виявлені порушення п.3 Порядку
складання декларації з податку на
прибуток, затвердженого Наказом ДПА
України від 29.03.2003 №143. При цьому
перевіркою податкової звітності не
встановлено заниження податкового
зобов?язання з податку на прибуток у
зазначеній вище податковій звітності.
Встановлені в акті перевірки помилки
при заповненні податкової декларації
за податку на прибуток підприємства за
1 півріччя 2010 року не призвели до втрат
бюджету з податку на прибуток.

Оспорюючи правомірність дій
відповідача по складанню акта
перевірки позивач обґрунтовував свої
доводи тим, що акт перевірки складено з
порушенням пп.2.3.2 Порядку оформлення
результатів перевірок, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 10.08.2005 №327,
при цьому зазначений акт в майбутньому
може призвести до втрати позивачем
можливості реалізації права
заповнювати наступну декларацію з
податку на прибуток підприємств
відповідно до чинного законодавства,
оскільки у подальшому такий акт буде
вважатись узгодженим в порядку ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов?язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
завданням органів державної
податкової служби, зокрема, є
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством (далі - податки, інші
платежі).

Згідно пункту 1 статті 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) для
виконання покладених на них завдань
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ (далі - платники податків).

Пунктом 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 11.08.2005 № 327 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), встановлено, що за
результатами проведеної
документальної перевірки складається
акт документальної перевірки (далі -
Порядок).

Загальне поняття акта перевірки
наведене у п.п.1.5, 1.6, 1.7 Порядку згідно
яких акт документальної перевірки
повинен містити систематизований
виклад виявлених у ході перевірки
фактів порушень, зокрема, норм
податкового та валютного
законодавства, а також невиконання
платником податків законних вимог
посадової особи податкових органів,
яка проводила перевірку. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності, які мають відношення до
фактів виявлених порушень податкового
та валютного законодавства. Факти
виявлених порушень податкового та
валютного законодавства викладаються
в акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані за обліком
та підтверджують наявність зазначених
фактів.

За змістом частини статті 14 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
рішення, дії або бездіяльність органів
державної податкової служби та їх
посадових осіб можуть бути оскаржені у
встановленому законом порядку.

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій органів державної
податкової служби та їх посадових осіб,
які пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки, наприклад із
порушенням трудового розпорядку
такими особами під час проведення
перевірки; дій, які полягають у
перевищенні повноважень посадовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами перевірки; дій щодо
проведення перевірки без установлених
законом підстав та/або з порушенням
чинного законодавства тощо.

Акт перевірки, в якому відображено
узагальнений опис виявлених
перевіркою порушень законодавства, що
в свою чергу відповідає встановленим
правилам складання акта перевірки, не є
правовим документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта (в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

Посилання позивача та суду апеляційної
інстанції на ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов?язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» є
помилковими, оскільки у разі виявлення
контролюючим органом під час перевірки
заниження платником податкових
зобов?язань, наслідком є прийняття
податкового повідомлення, порядок
узгодження якого врегульовано
зазначеною статтею, та яке може бути
оскаржено, у тому числі у судовому
порядку.

З огляду на викладене, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно і
скасовано судом апеляційної інстанції
помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Одесі задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011
скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.06.2011
залишити в силі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун