Справа № 817/3070/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3070/14

29 грудня 2014 року 15год. 00хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

ФОП ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування вимоги та рішення про
застосування штрафних санкцій
ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Рівненського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-31 від
30.07.2014р. на суму недоїмки в розмірі 29 509
грн.56 коп. та Рішення № від
13.08.2014р. про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на суму 2
563,31 грн..

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що за результатами
проведення планової виїзної
документальної перевірки щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2013р. Державною податковою
інспекцією у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області було складено акт №
125//17-117 від 30.07.2014р. та винесено
спірні вимогу та Рішення.

Разом з тим, вказав, що постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2014
року по справі №817/2420/14 було визнано
необґрунтованим виключення податковим
органом з валових витрат позивача
витрат понесених на придбання
дизельного палива, що було використане
для переміщення транспортних засобів з
одного пункту до іншого та на подачу
автомобілів до пункту завантаження за
2011-2012-2013рр.

Зазначив, що вищезгаданим судовим
рішенням визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному,
що були винесені на підставі акту
перевірки № 125//17-117 від 30.07.2014р., а
саме: від 13 серпня 2014 року №,
№, №.

За наведених обставин, вважає
безпідставними спірні вимогу та
рішення податкового органу щодо
донарахування на снові висновків акту
перевірки №125//17-117 від 30.07.2014р. сум
єдиного внеску та застосування
штрафної санкції за донарахування
податковим органом вказаного єдиного
внеску.

Представник відповідача позовні
вимоги заперечив з мотивів, викладених
у письмових запереченнях, просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю. На обґрунтування
позовних вимог зазначив, що вимога про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-31 від
30.07.2014р. та Рішення № від 13.08.2014р.
винесені на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України.

В матеріалах адміністративної справи
наявні клопотання всіх осіб, які беруть
участь у справі про розгляд справи за
їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

За таких обставин, розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, суд прийшов до
висновку, що позов належить
задовольнити повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Рівненської міської Ради 26.04.2002р., номер
запису про державну реєстрацію №
0010413, на податковому обліку в ДПІ у
м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області перебуває з 30.04.2002р..

Згідно з реєстраційними даними видами
господарської діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
визначено: надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального
користування (крім таксі), внутрішні та
міжнародні перевезення вантажів,
надання експедиційних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем на підставі наказу № 499
від 27.06.2014р., була проведена планова
виїзна документальна перевірка
позивача щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2013р. по 31.12.2013р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. за
результатами якої складено акт №
125//17-117 від 30.07.2014р.

Відповідно до висновків акта перевірки
позивачем порушено: п. 138.2, п.138.4 ст. 138, п.
177.4 ст. 177 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) (надалі ПК України) в
результаті чого донарахована сума з
податку на доходи фізичних осіб
складає 6007,68 грн.; п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», в
результаті чого донарахована за
результатами перевірки сума єдиного
внеску становить 29509,56 грн., в т.ч. за
2011р. в сумі 6144,66грн., за 2012р. в сумі
9467,24грн., за 2013р. в сумі 13897,67грн.; п.199.1
ст.199 ПК України в результаті чого
завищено податковий кредит за 2013р. на
суму 8010грн. в т.ч. за січень 2013р. на суму
705грн., за лютий 2013р на суму 854грн., за
березень 2013р на суму 471грн., за квітень
2013р на суму 451грн., за травень 2013 на суму
646грн., за червень 2013 на суму 397грн., за
липень 2013р на суму 568грн., за серпень 2013р
суму 588грн., за вересень 2013р на суму
1001грн., за жовтень 2013р на суму 819грн., за
листопад 2013р на суму 984грн., за грудень
2013р на суму 525грн ; п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4,
п.200.6, п.200.14 ст. 200 ПК України, що призвело
завищення залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
періоду наступного податкового
періоду по декларації з ПДВ за грудень
2013 року на 23997грн. та до заниження суми
бюджетного відшкодування на загальну
суму 17694грн. по декларації з ПДВ за -
січень 2013р. - 2197грн., квітень 2013р. -
2474грн., червень 2013р. - 1693грн., липень 2013р.
- 5722грн., жовтень 2013р. - 781грн., листопад
2013р. - 1522грн., грудень 2013р. - 3305грн.; п.199.1
ст.199, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4, п.200.6, п.200.14
ст. 200 ПК України що призвело до
нарахування податку на додану вартість
на суму 1181грн. в т.ч.: лютий 2013р. на суму
337грн., серпень 2013р. на суму 844грн., та до
завищення від'ємного значення за
грудень на 525грн.

На підставі висновків акту перевірки
податковим органом винесено податкові
повідомлення - рішення: № від
13.08.2014р. яким донараховано податок на
додану вартість за основним платежем у
сумі 1181 грн.00 коп. та штрафні (фінансові)
санкції у сумі 590 грн. 50 коп.; № від
13.08.2014р. яким донараховано податок з
доходів фізичних осіб за основним
платежем у сумі 6007 грн. 68 коп. та штрафні
(фінансові) санкції у сумі 3 003 грн. 84 коп.
№ від 13.08.2014р., яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
23997грн., а також, вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-31 від 30.07.2014р. на суму
недоїмки в розмірі 29 509 грн.56 коп. та
Рішення № від 13.08.2014р. про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 2 563,31 грн..

Позивач звертався із скаргою на
названу вимогу в порядку
адміністративного оскарження.
Рішенням про результати розгляду
скарги дана вимога залишена без змін, а
скарга - без задоволення.

Надаючи правову оцінку вимозі про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-31 від
30.07.2014р. на суму недоїмки в розмірі 29 509
грн.56 коп. та Рішенню № від
13.08.2014р. про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на суму 2
563,31 грн., суд зазначає наступне.

Спірна вимога прийнята на підставі
зменшення податковим органом валових
витрат на суму придбання дизпалива в
2011р у розмірі 16260,32грн., в 2012р у сумі
26159,12грн., а також, не прийняття до
складу валових витрат витрати на
сплату відсотків за користування
кредитом в РФ КБ «Приватбанк» м. Київ
МФО 333391 (овердрафт) в 2011р у сумі 7350,32грн.,
в 2012р у сумі 6580,56грн..

Вказані висновки зроблені на підставі
даних проведення перевірок у 2013 та 2014
роках.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч. 11 ст. 8 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4 та
5 частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" органи доходів
і зборів мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

Частиною 4 ст. 25 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З системно аналізу вищезазначених норм
права суд дійшов висновку, що у разі
заниження позивачем оподаткованого
доходу, відповідачу слід визначити
суму недоїмки та стягнути її.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2014
року по справі №817/2420/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у місті
Рівному про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2014 року,
встановлено протиправне виключення
податковим органом з валових витрат
позивача витрат понесених на придбання
дизельного палива, що було використане
для переміщення транспортних засобів з
одного пункту до іншого за 2013р., а також,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від 13
серпня 2014 року №, №, №.

Крім того, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2014 року по справі №817/2294/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у місті Рівному про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2014 року,
встановлено протиправне виключення
податковим органом з валових витрат
позивача витрат понесених на придбання
дизельного палива, що було використане
для переміщення транспортних засобів з
одного пункту до іншого за 2011-2012р. та
витрат на сплату відсотків за
користування кредитом в РФ КБ
«Приватбанк» м. Київ МФО 333391 (овердрафт)
в 2011р у сумі 7350,32грн., в 2012р у сумі
6580,56грн., а також, визнано протиправними
та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 16.05.2013 року
б/н, згідно з яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
"Податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності" у сумі
18416,09 грн., з яких: 14732,87 грн. - за основним
платежем; 3683,22 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями; від 17.05.2013 року
№, згідно з яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість по
вітчизняних товарах" у сумі 13770,00 грн., з
яких: 11016,00 грн. - за основним платежем;
2754,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Оскільки збільшення податковим
органом оподаткованого доходу
позивача за 2011-2012-2013 роки є
протиправним, то донарахування
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із вказаного
доходу є безпідставним.

Таким чином, вимога Державної
податкової інспекції у м. Рівному про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-31 від
30.07.2014р. на суму недоїмки в розмірі 29 509
грн.56 коп. є протиправною та належить до
скасування.

Надаючи правову оцінку рішенню
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рішення № від 13.08.2014р. про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 2 563,31 грн., суд зазначає
наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно
до розрахунку штрафної санкції
відповідачем було застосовано штрафні
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів своєчасно не нарахованого
єдиного внеску за 2011-2012-2013 роки на суму
що становить 29509,56 грн., в т.ч. за 2011р. в
сумі 6144,66 грн., за 2012р. в сумі 9467,24 грн., за
2013р. в сумі 13897,67 грн..

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" орган доходів і
зборів застосовує до платника єдиного
внеску за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску штраф у
розмірі 5 відсотків зазначеної суми за
кожний повний або неповний звітний
період, за який донараховано таку суму,
але не більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску.

Оскільки судом встановлено
протиправність донарахування
територіальним органом доходів і
зборів своєчасно не нарахованого
єдиного внеску за 2011-2012-2013 роки на суму
29509,56 грн., то рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному №
від 13.08.2014р. про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на суму 2
563,31 грн. є протиправним та належить до
скасування.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
належать до задоволення у повному
обсязі.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача з Державного бюджету
України у відповідності до вимог ч.1
ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 122, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Вимогу №Ф-31 від 30 липня 2014 року та
рішення про застосування штрафних
санкцій № від 13 серпня 2014 року
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
визнати протиправними та скасувати у
повному обсязі.

Присудити на користь позивача - ФОП
ОСОБА_1 із Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комшелюк
Т.О.