Справа № 332/5704/14-а
Суддя: Федоренко О. І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5704/14-а
Провадження № 2-а/332/96/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року Заводський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Федоренка О.І., при секретарі Педак С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Заводському району про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Заводському району про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги на
оздоровлення. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що перебуває на
обліку в УПСЗН Запорізької міської
ради по Заводському району, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС IІ категорії, що
підтверджується посвідченням серії А
№ 277622. Звернувшись до відповідача з
офіційною заявою про перерахунок та
виплату недоплаченої суми на щорічне
оздоровлення за період з 2013 року по 2014
рік у відповідності з діючим
законодавством, йому було надано
лист-відповідь за № 01/1/01-21/5029 від 07.11.2014
року, в якому зазначено, що управлінню
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Заводському району не надані
повноваження щодо здійснення
розрахунку розміру щорічної допомоги
на оздоровлення. Дані повноваження
надані Кабінету Міністрів України, які
він здійснює при розробці проекту
Державного бюджету України та при
розробці відповідних постанов.
Враховуючи викладене позивач просить
визнати неправомірними дії УПСЗН
Запорізької міської ради по
Заводському району по відмові йому у
проведенні перерахунку соціальної
допомоги на щорічне оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС. Крім того, позивач просить
зобов'язати УПСЗН Запорізької міської
ради по Заводському району здійснити
перерахунок соціальної допомоги на
щорічне оздоровлення, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС IІ категорії за
період з 2013 року по 2014 рік у
відповідності з діючим законодавством
України.

Ухвалою суду від 20.11.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині визнання незаконними дій
суб'єкта владних повноважень та
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за період з
01.01.2013 року по 19.05.2014 року залишений без
розгляду відповідно до положень ст.ст.
99, 100, 107 КАС України. Провадження по
справі відкрито за період з 20.05.2014 року.

Від позивача надійшла заява про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надав
заперечення на позов, відповідно до
якого заперечує проти позову, вважає
дії управління законними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що
підтверджується копією посвідчення та
перебуває на обліку в Управлінні, яке
уповноважене згідно чинного
законодавства на здійснення
нарахування та виплат щорічної
допомоги на оздоровлення.

Позивач згідно з ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, розмір якої
визначається на момент виплати.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України 12.07.2005 року прийнято постанову
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», пунктом 1 якої
передбачено, що розмір щорічної
допомоги на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС

2 категорії становить 100 гривень. У
відповідності до вказаної постанови,
позивачу провадиться нарахування і
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідачем в 2014 році сплачено
позивачу 100 грн. щорічної грошової
допомоги на оздоровлення.

22.05.2008 року Конституційний Суд України
прийняв Рішення за №10-рп/2008, яким
визнав неконституційним обмеження
щодо соціальних виплат, в тому числі, на
підставі ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-ХII. В п.6
цього Рішення, зазначено, що «рішення
Конституційного суду у цій справі має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України".

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вищенаведені положення
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
«Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 року
Конституційний суд України зазначив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд
України визнав конституційним
регулювання Кабінетом Міністрів
України розміру соціальних виплат та
допомоги, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, метою і особливістю закону
про Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, що
кореспондується з положеннями ст.95
Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» до
03.08.2014 року не було передбачено
обмежень для реалізації положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Такі обмеження з'явилися у Законі
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» від 31.07.2014 року, що набув
чинності 03.08.2014 року, і який
передбачає, що у п. 6-7 прикінцевих
положень установити, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Частиною 1 статті 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (ч.3 ст.22 Конституції
України).

Отже, суд приходить до висновку, що
застосування відповідачем у період з
20.05.2014 року по 02.08.2014 року положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 при нарахуванні
допомоги на оздоровлення суперечить
положенням Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», та
не може бути віднесено до реалізації
права Кабінету Міністрів України на
встановлення розмірів соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, як таке, що передбачено
законом.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
по 02.08.2014 року є чинною і підлягає
застосуванню ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції, відповідно до
якої щорічна допомога на оздоровлення
становить 5 мінімальних заробітних
плат.

Виходячи з наведеного, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 у
період з 20.05.2014 року по 02.08.2014 року
включно.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції
України, ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст.ст.9, 11,
99, 159, 160, 161 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Заводському району щодо
відмови ОСОБА_1 в перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення, передбаченої
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Заводському району провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за період з 20.05.2014 року
по 02.08.2014 року, за відрахуванням
фактично проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Суддя:
О.І. Федоренко