Справа № 815/6187/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/6187/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко
О.О.

за участю секретаря -
Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Сервіс
Компанія» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авто Сервіс
Компанія» (далі - Позивач, або ТОВ «Авто
Сервіс Компанія») з адміністративним
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контрою в
Одеській області (далі - Відповідач, або
Інспекція ДАБК в Одеській області) про
визнання незаконним та скасування
наказу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області № 148 «СС» від 16.10.2014
року про скасування реєстрації
декларації № ОД26 від 08.01.2013 року
про готовність об'єкта до експлуатації.

Свої вимоги Позивач обґрунтував
наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що 27.10.2014 року ТОВ
«Авто Сервіс Компанія» було отримано
лист від Інспекції ДАБК в Одеській
області вих. № 05/1-13010 від 17.10.2014 року про
скасування реєстрації декларації №
ОД26 від 08.01.2013 року про готовність
об'єкта до експлуатації з
реконструкції частини нежитлової
будівлі під літерою «Д», частин
нежитлової будівлі транспортної
дільниці під літерою «А» за адресою: м.
Одеса, вул.25 Чапаєвської дивізії, 15а з
підстав передбачених ст. 391 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п.29 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011 року. Позивач не
погоджується з вказаним наказом та
вважає, що спірне рішення Відповідача
суперечить п.28 та п.29 Порядку прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011 року. Зокрема, Позивач
наголосив, що протягом 2014 року
Інспекцією ДАБК в Одеській області не
проводилось жодних перевірок для
реалізації державної політики з питань
додержання архітектурно-будівельного
контролю та нагляду в межах наданих
повноважень, у зв'язку з чим
підприємство не знає підстав для
прийняття наказу про скасування
реєстрації декларації № ОД26 від
08.01.2013 року про готовність об'єкта до
експлуатації. Також, Позивач зазначив,
що 06.12.2013 року Інспекцією ДАБК в
Одеській області проводилась
позапланова перевірка дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил при
виконанні будівельних робіт ТОВ «Авто
Сервіс Компанія» за адресою: м. Одеса
вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 15а, за
результатами якої Відповідачем було
винесено незаконну постанову № 333 від
23.12.2013 року, в якій нібито встановлено
порушення вимог містобудівного
законодавства під час проведення
будівельних робіт, а саме недостовірні
дані декларації про готовність об'єкту
до експлуатації № ОД26 від 08.01.2013
року. Позивач не погодившись з
висновками Інспекції ДАБК в Одеській
області викладеними у зазначеній
постанові № 333 від 23.12.2013 року оскаржило
її до суду та постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
06.03.2014 року по справі № 815/460/14 визнано
протиправною і скасовано зазначену
постанову Інспекції ДАБК в Одеській
області. Вказана постанова Одеського
окружного адміністративного суду від
06.03.2014 року по адміністративній справі
№ 815/460/14 набрала законної сили, в
судовому порядку не оскаржувалась та
не скасовувалась. Окрім викладеного,
Позивач вважає, що приймаючи
оскаржуваний наказ Відповідач вийшов
за межі наданих йому повноважень,
оскільки Порядок скасування
реєстрації декларацій про готовність
об'єктів до експлуатації був
запроваджений Постановою Кабінету
Міністрів України «Про внесення змін
до Постанов Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року № 461 і від 13.04.2011
року № 466» № 918 від 30.10.2013 року та набув
чинності лише 31.12.2013 року. Відтак, як
зазначає Позивач, станом на дату
реєстрації декларації №
ОД26 від 08.01.2013 року Кабінетом
Міністрів України не був встановлений
порядок скасування реєстрації
декларації. Таким чином, Позивач
вважає, що норми постанови Кабінету
Міністрів України «Про внесення змін
до Постанов Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року №461 і від 13.04.2011 року №466»
№ 918 від 30.10.2013 року, якою був
запроваджений Порядок скасування
реєстрації декларацій про готовність
об'єктів до експлуатації, не можуть
поширюватись на реєстрацію декларації
№ ОД26 від 08.01.2013 року.

В судовому засіданні представники
Позивача заявлені вимоги підтримали в
повному обсязі, просили позов
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві та додаткових письмових
поясненнях (а.с. 41-43, 58-60).

Відповідач в судове засідання не
з'явились, про день та час слухання
справи були повідомлені належним чином
та своєчасно, заперечень на позов не
надав у зв'язку з чим судом було визнано
неявку Відповідача в судове засідання
неповажною та ухвалено рішення про
розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представників
Позивача, дослідивши та
проаналізувавши надані докази у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

08.01.2013 року ТОВ «Авто Сервіс Компанія»
було подано до Інспекції ДАБК в
Одеській області декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації з
реконструкції частини нежитлової
будівлі під літерою «Д», частин
нежитлової будівлі транспортної
дільниці під літерою «А» за адресою: м.
Одеса, вул. 25 Чапаєвської дивізії, 15а.

Відповідачем 08.01.2013 року було здійснено
реєстрацію зазначеної декларації за
№ ОД26.

16.10.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській
області було прийнято наказ № 148 «СС",
яким скасовано реєстрацію декларації
№ ОД26 від 08.01.2013 року про
готовність об'єкта до експлуатації з
реконструкції частини нежитлової
будівлі під літерою «Д», частин
нежитлової будівлі транспортної
дільниці під літерою «А» за адресою: м.
Одеса, вул. 25 Чапаєвської дивізії, 15а,
замовник - ТОВ «Авто Сервіс Компанія».

У зазначеному наказі, як на підставу
для скасування реєстрації декларації
№ ОД26 від 08.01.2013 року,
Відповідач посилається на виявлення
недостовірних даних у зазначеній
декларації, які є підставою вважати
об'єкт самочинним будівництвом, а саме:
в декларації зазначено, що
реконструкція здійснювалась на
підставі дозволу на початок виконання
будівельних робіт № 123/05 від 22.04.2005 року,
виданого УАМ м. Одеси, однак, згідно
листа № 01-11/3071 від 09.10.2014 року
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
отриманого Інспекцією ДАБК в Одеській
області 09.10.2014 року (вхід. № 8976), під №
123/05 від 10.03.2005 року у журналі реєстрації
видачі дозволів на виконання
будівельних робіт Інспекції ДАБК м.
Одеси зареєстровано дозвіл на
реконструкцію кафе по вул. Дача
Ковалевського.

Не погодившись із наказом Інспекції
ДАБК в Одеській області № 148.СС від
16.10.2014 року про скасування зазначеної
декларації Позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників Позивача,
оцінивши докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.32 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (чинного та в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин), усі об'єкти будівництва
за складністю
архітектурно-будівельного рішення
та/або інженерного обладнання
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності. Категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до будівельних норм та
державних стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Частиною 1 ст.39 цього ж Закону
передбачено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I-III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

При цьому, форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України (ч.2 ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(чинного та в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)).

На підставі зазначеної статті Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011 року було затверджено Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, який і визначає
процедуру прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно п.17 вказаного Порядку (чинного
та в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) реєстрація
декларації здійснюється з дотриманням
вимог Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності». Декларація приймається в
дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації здійснює Інспекція за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Відповідно до вимог п.18 цього ж Порядку
замовник (його уповноважена особа)
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції два примірники
декларації за формою згідно з додатком
1. У разі подання декларації до
дозвільного центру він передає її
Інспекції не пізніше наступного
робочого дня. Один примірник
декларації після проведення
реєстрації повертається замовнику, а
другий - залишається в Інспекції, яка її
зареєструвала.

За змістом п.п. 20, 21 зазначеного Порядку
інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію. У разі коли декларація
подана чи оформлена з порушенням
установлених вимог, Інспекція повертає
її на доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації. Після
усунення недоліків, що стали підставою
для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Отже, як передбачено вказаним Порядком,
Інспекція ДАБК при прийнятті рішення
про реєстрацію декларації керується
лише даними, що зазначені у декларації
та наданих документах, проводить
перевірку правильності заповнення
декларації.

За змістом п.19 вказаного Порядку та ч.10
ст.39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» саме
замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації, та за
експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації.

Тобто, виходячи із положень
зазначеного нормативного акту,
Інспекція ДАБК в Одеській області при
вирішенні питання про реєстрацію
спірної декларації повинна була
перевірити повноту даних, зазначених у
декларації. Відповідальність же щодо
повноти та достовірності даних,
зазначених у цій декларації,
покладається на замовника.

Разом з тим, Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України з питань регулювання
містобудівної діяльності» № 5496-VI від
20.11.2012 року (діє з 05.01.2013 року) Закон
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» було
доповнено статтею 391, згідно вимог
частини 2 якої у разі виявлення
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
факту подання недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту або будівельного паспорта,
реєстрація такого повідомлення або
декларації підлягає скасуванню
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Про скасування
повідомлення або декларації замовник
письмово повідомляється протягом
трьох робочих днів з дня скасування.

Аналогічною нормою доповнено і Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів № 461 від 13.04.2011
року, згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 30.10.2013 року № 918
(набрала чинності 31.12.2013 року) (п. 29),
згідно якої у разі виявлення
Інспекцією недостовірних даних
(встановлення факту, що на дату
реєстрації декларації інформація, яка
зазначалася в ній, не відповідала
дійсності, та/або виявлення
розбіжностей між даними, зазначеними у
декларації), наведених у
зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту або
будівельного паспорта, реєстрація
такої декларації підлягає скасуванню
Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію
декларації шляхом видачі відповідного
наказу та виключає запис про її
реєстрацію з єдиного реєстру протягом
п'яти робочих днів з дня виявлення
факту подання недостовірних даних,
наведених у декларації, які є підставою
вважати об'єкт самочинним
будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію
декларації за рішенням суду про
скасування реєстрації декларації, що
набрало законної сили.

Посилаючись саме на зазначені
положення Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року
(із змінами внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 30.10.2013
року № 918 (набрала чинності 31.12.2013 року)
Відповідачем було прийнято
оскаржуване рішення щодо скасування
реєстрації спірної декларації.

Однак, як встановлено судом,
Відповідачем було здійснено
реєстрацію спірної декларації 08.01.2013
року.

Тобто, на час реєстрації спірної
декларації, реєстрація якої скасована
оскаржуваним рішенням Відповідача,
порядок скасування реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, декларації про початок
виконання будівельних робіт
законодавством не був визначений.

Норми діючого законодавства на час
виникнення у Позивача правовідносин у
сфері містобудівної діяльності: 08.01.2013
року - реєстрації декларації №
ОД26, не передбачали, як наслідок в
разі невідповідності зазначених в
декларації даних і внесеної в неї
інформації дійсним даним, скасування
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Можливість скасування реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації у разі виявлення
Інспекцією недостовірних даних
(встановлення факту, що на дату
реєстрації декларації інформація, яка
зазначалася в ній, не відповідала
дійсності, та/або виявлення
розбіжностей між даними, зазначеними у
декларації), наведених у
зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом було передбачено лише
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.2013 року № 918, яка набрала
чинності 31.12.2013 року та якою доповнено
та конкретизовано пункт 29 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів № 461 від 13.04.2011
року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) зазначено,
що дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Положення частини 1 статті 58
Конституції України про зворотну дію в
часі законів та інших
нормативно-правових актів у випадках,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, стосується
фізичних осіб і не поширюється на
юридичних осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що дія ст. 391, якою доповнено
Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності», та п. 29
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011 року, не може
поширюватись на правовідносини, що
існували або виникли до набрання ними
чинності. Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.

На думку суду, принцип неприпустимості
зворотної дії в часі
нормативно-правових актів є загальним
принципом права.

Між тим, як вбачається зі змісту
оскаржуваного рішення, всупереч
положенням ст. 58 Конституції України,
Відповідачем при прийнятті наказу від
16.10.2014 року № 148 «СС» та скасуванні
реєстрації спірної декларації було
застосовано норми матеріального права
- ст. 391 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», п. 29 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011 року (із змінами внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.2013 року № 918 (набрала чинності
31.12.2013 року)).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що Відповідач, приймаючи
наказ від 16.10.2014 року № 148 «СС» про
скасування реєстрації декларації від
08.01.2013 року № ОД26 про
готовність об'єкта до експлуатації,
вийшов за межі наданих йому
повноважень, а отже позовні вимоги щодо
визнання наказу протиправним та його
скасування є обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

При цьому, суд наголошує, що в даному
випадку, з огляду на висновок суду про
перевищення Відповідачем своїх
повноважень щодо прийняття
оскаржуваного наказу не підлягають
перевірці та дослідженню факти
порушення декларантом законодавства у
сфері містобудування, оскільки це не
має правового значення, адже на час
виникнення спірних правовідносин
таких наслідків, як скасування
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації за подачу недостовірних
даних у декларації, не існувало.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Відповідно до ст. 6 КАС
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно ч. 2 ст.71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи
не було доведено правомірності
прийнятого ним рішення, тому суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Сервіс Компанія» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
визнання незаконним та скасування
наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області № 148 «СС» від 16.10.2014
року «Про скасування реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації».

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Стеценко О.О.

22 грудня 2014 року.