Справа № 642/8542/14-а
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/642/102/14
Справа №642/8542/14а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 р. Ленінський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого - судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Куніциної М.Є.,

з участю представника відповідача -
Хонюкової Т.О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії

встановив:

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся 30 вересня 2014 року до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області про визнання дій
при нарахуванні йому пенсії за Списком
№2 неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та виплатити
недоплачені суми пенсії за період з
10.02.2009 року.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Харкова від 341 жовтня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області про визнання дій при
нарахуванні пенсії за Списком №2
неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та виплатити
недоплачені суми пенсії за період з 10
лютого 2009 року по 29 березня 2014
року залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Предметом розгляду даної справи є
позовні вимоги позивача до управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області про визнання дій при
нарахуванні йому пенсії за Списком №2
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та виплатити
недоплачені суми пенсії за період з 30
березня 2014 року.

В обґрунтування позову позивач
послався на те, що отримує пенсію за
віком за Списком №2, в період з 01.03.2005
року по 10.02.2009 року отримував пенсію по
інвалідності. Пенсію обчислено при
загальному стажі роботи 39 років 1
місяць 4 дні, в тому числі за Списком №2
- 13 років 1 місяць 4 дні їз
середньомісячного заробітку за
періоди роботи з 01.01.1985 року по 31.12.1989
року та за всі періоди страхового стажу
з 01.07.2000 року по 31.01.2009 року. Він не
отримав зрозумілої відповіді на
численні запити щодо нарахування йому
стажу. У відповіді відповідача
згадується лише абзац перший ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо врахування при
визначення розміру пенсії доплати за
понаднормативний стаж, а щодо
врахування пільгового стажу за Списком
№2 за статтею 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» відповіді не
надано. Позивач зазначає, що відповідач
неправильно здійснив перерахунок
пенсії за віком, неправильно вирахував
індивідуальний коефіцієнт стажу за
період з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав. Також зазначив, що у його
знайомого, який також працював
каменярем, пенсія становить 2 600 грн.,
тому йому незрозуміло, чому його пенсія
значно нижче.

Представник відповідача - Хонюкова Т.О.
позов не визнала, подала письмові
заперечення, зазначила, що позовні
вимоги є необґрунтованими. Так, норма
ст. 13 Закону України» Про пенсійне
забезпечення» містить лише пільгу у
вигляді права на достроковий вихід на
пенсію, якою позивач скористався,
отримавши право на достроковий вихід
на пенсію в 55 років, тому дії Управління
є правомірними. Доводи позивача щодо
неправильного здійснення перерахунку
пенсії за віком, а саме неправильного
вирахування індивідуального
коефіцієнту стажу за період з 01.01.1985 р.
по 31.12.1989 року, є незрозумілими,
оскільки позовна заява не містить
посилання на конкретні помилки, не
містить посиланням на норми чинного
законодавства, які порушені
відповідачем.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, приходить до висновку про
необґрунтованість позову на підставі
наступного.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни України
мають право на соціальний захист, яке
включає право на забезпечення їх у
старості.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ, організацій.

Відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
регулює Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування " (надалі -Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
відповідно до законодавства, що діяло
раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах, здійснюється згідно
з окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди пенсії
призначаються за нормами Закону №1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та за
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення " (надалі-- Закон
№ 1788-ХІІ).

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення "
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають чоловіки, зайняті повний
робочий день на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів, і за результатами атестації
робочих місць - після досягнення 55
років та при стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах.

Позивач 11.02.2009 року звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області з заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком №2 на підставі п. «б» ст. 13
Закону № 1788-ХІІ.

Згідно письмової заяви позивача та
наданих до неї документів, в тому числі
уточнюючої довідки про особливий
характер робіт, позивачу протоколом
Управління № 183382 призначена пенсія за
віком на пільгових умовах (Списком №2)
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №
1788-ХІІ з 11.02.2009 року довічно.

На момент звернення позивача з приводу
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2
Управлінням було враховано наступне:

- пенсію обчислено при загальному стажі
роботи 35 років два місяці 4 дні, в тому
числі стаж по Списку №2 - 13 років 01
місяць 16 днів із середньомісячного
заробітку за період роботи з 01.01.1985р. по
31.12.1989р. та за всі періоди страхового
стажу з 01.07.2000р. по 31.01.2009р..

- страховий стаж враховано по 31.01.2009р.

- коефіцієнт страхового стажу
визначений відповідно до ст. 25 Закону
№1058-IV з урахуванням величини оцінки
одного року страхового стажу 1,35%
дорівнює 0,47475 (422 місяця).

- середньомісячний заробіток для
обчислення складав 2551,83
грн.(1573,99грн.*1,62125, де 1573,99 - середня
заробітна плата по Україні за 2008 рік,
1,62125 - індивідуальний коефіцієнт
заробітної плати).

Розмір пенсії за віком, був обчислений
позивачу відповідно до ст. 27 Закону
№1058-IV та складав 1211,48грн. (2551,83 грн.*0,47475).

Таким чином, що норма ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
містить лише пільгу у вигляді права на
достроковий вихід на пенсію, якою
позивач і скористався, отримавши право
на достроковий вихід на пенсію в 55
років.

За таких обставин пенсію обчислено з
додержанням вимог чинного
законодавства, а доводи позивача, що
при призначенні пенсії йому не
враховані норми ст. 13 Закону «Про
пенсійне забезпечення», є
необґрунтованими, при нарахуванні
пенсії позивачу відповідач діяв в
межах своїх повноважень та застосував
всі правові норми відповідно до
чинного законодавства .

Доводи позивача щодо неправильного
здійснення Управлінням перерахунку
пенсії за віком, а саме, неправильного
вирахування індивідуального
коефіцієнту стажу за період з 01.01.0985 по
31.12.1989р. ним не обґрунтовані, він не
зазначив, з чим саме не згоден при
вирахуванні вказаного коефіцієнту
відповідачем, який перерахунок пенсії
за віком зроблено невірно, яка саме
правова норма була порушена
відповідачем при здійсненні
нарахування та перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2)
з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження
надано; 3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що
відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в Харківському районі
Харківської області - довів
правомірність своїх дій, він діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
вищенаведеними Законами України, з
використанням повноваження з метою,
з якою ці повноваження надані та з
дотриманням всіх інших вищезазначених
принципів, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.
ст. 6, 11, 70, 71, 86, 159, 160, 161-163 КАС України,
ст.ст. 1,2, 10, 12, 13 Закону України Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 27, 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції, чинній до
10.10.2011 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області про визнання дій при
нарахуванні йому пенсії за Списком №2
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та виплатити
недоплачені суми пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Харківській апеляційний
адміністративний суд через Ленінський
районний суд м. Харкова шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -
Л.Л. Шрамко