Справа № 815/7034/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7034/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року 11год. 53
хв. м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача
- ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника
відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання протиправними та
скасування постанов від 20.10.2014 року ВП
№45139314, суд, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 до Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції (далі - Перший
Приморський ВДВС Одеського МУЮ), в якій
позивач просить визнати протиправною
та скасувати повністю постанову про
відкриття виконавчого провадження від
20.10.2014 року, винесену старшим державним
виконавцем Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Раєвим Олегом Леонідовичем у
виконавчому провадженні №45139314 за
результатами розгляду заяви
представника стягувача ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" про примусове
виконання виконавчого напису №1904,
вчиненого 26.02.2012 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5;
визнати протиправною та скасувати
повністю постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 20.10.2014 року,
винесену старшим державним виконавцем
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Раєвим
Олегом Леонідовичем у виконавчому
провадженні №45139314, якою накладено
арешт на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, та
заборонено здійснювати її відчуження.

В своєму позові позивач зазначив, що
04.12.2014 року представником позивача
отримано копію постанови про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
напису від 20.10.2014 року №1904 та копію
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 20.10.2014 року, які винесені старшим
державним виконавцем Першого
Приморського ВДВС Одеського МУЮ Раєвим
Олегом Леонідовичем у межах
виконавчого провадження №45139314.
Підставою для відкриття виконавчого
провадження став виконавчий напис
нотаріуса, який, відповідно до
постанови про відкриття виконавчого
провадження, набрав чинності 26.04.2012
року. Відповідно до ст. 22 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавчий
напис нотаріуса може бути пред'явлений
до виконання протягом року з
наступного дня після набрання ним
юридичної сили. Враховуючи
вищезазначене, позивач вважає, що
виконавчий документ пред'явлено
стягувачем до виконання після
закінчення встановленого законом
строку на його пред'явлення до
виконання. За таких обставин, відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого документа, поданого з
пропуском встановленого строку до його
виконання, є протиправним і порушує
права позивача, а оскаржувана
постанова про відкриття виконавчого
провадження підлягає скасуванню. Крім
того, на думку позивача, постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження є
протиправною, оскільки винесена в
межах виконавчого провадження,
відкритому незаконно, а отже також
підлягає скасуванню.

Відповідач Перший Приморський ВДВС
Одеського МУЮ надав до суду
заперечення на заявлений
адміністративний позов (а.с.15-17), в яких
вказав, що виконавче провадження №45139314
з примусового виконання виконавчого
напису №1904, який видав приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26.05.2012
року, про звернення стягнення на
нерухоме майно - квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2,
було відкрито 20.10.2014 року на підставі
заяви стягувача від 17.09.2014 року №б/н та
виконавчого напису №1904, задовольнити
вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у
розмірі 1 551 510,77 грн. З метою
забезпечення виконання рішення за
виконавчим документом на підставі
заяви стягувача постановою серії ВП
№45139314 накладено арешт на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить позивачу. Стосовно тверджень
позивача про протиправність
оскаржуваних постанов у зв'язку з тим,
що вони прийняті на підставі
виконавчого документу, пред'явленого
стягувачем до виконання після
закінчення встановленого законом
строку на його пред'явлення до
виконання, відповідач зазначив, що
відповідно до інформації, що міститься
в Єдиному державному реєстрі
виконавчих проваджень, вищезазначений
виконавчий документ вже перебував на
примусовому виконанні у Другому
Приморському ВДВС Одеського МУЮ в
рамках виконавчого провадження №33067098.
Згідно постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
25.02.2014 року виконавче провадження
завершено з підстав, визначених п.2 ч.1
ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження". Відповідно до ч.5 ст.47, ч.3
ст. 23 Закону України "Про виконавче
провадження" зазначений виконавчий
документ може бути пред'явлений до
повторного примусового виконання вже у
строк до 25.02.2015 року. Отже, позовні
вимоги є необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги та
обґрунтування адміністративного
позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, попередньо
звернувшись з клопотанням про розгляд
справи за відсутності представника
відповідача та проти задоволення
позову заперечував посилаючись на
обґрунтування викладені у письмових
запереченнях поданих до суду.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши доводи
адміністративного позову та
заперечень на нього, матеріали справи
та обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, встановив наступне.

В провадженні Першого Приморського
ВДВС Одеського МУЮ перебуває виконавче
провадження №45139314 з примусового
виконання виконавчого напису №1904, який
видав приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26.05.2012
року, про звернення стягнення на
нерухоме майно - квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, РПВН
18673778, що належить на праві власності
ОСОБА_2.

Судом встановлено, що 17.09.2014 року до
першого Приморського ВДВС Одеського
МУЮ надійшла заява стягувача ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" №б/н (а.с.18) про
відкриття виконавчого провадження на
підставі виконавчого напису №1904,
виданого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26.05.2012 року
про звернення стягнення на нерухоме
майно - квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, та за рахунок коштів,
отриманих від реалізації нерухомого
майна, задовольнити вимоги ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" у розмірі 1 551 510,77
грн. (а.с.20). Стягувач також просив у
заяві накласти арешт на все майно
боржника.

20.10.2014 року старшим державним
виконавцем Першого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ Раєвим Олегом
Леонідовичем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
20.10.2014 року ВП №45139314 (а.с.22), якою
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису від 26.04.2012
року №1904, що видав приватний нотаріус
Дніпропетровського МНО ОСОБА_5, та
запропоновано боржнику самостійно
виконати рішення в строк до 27.10.2014 року
з моменту винесення постанови.

20.10.2014 року з метою забезпечення
виконання рішення на підставі заяви
стягувача старшим державним
виконавцем Першого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ Раєвим Олегом
Леонідовичем винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження в межах
виконавчого провадження ВП №45139314
(а.с.24), якою накладено арешт на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності боржнику ОСОБА_2, та
заборонено здійснювати відчуження
вказаного майна, яке належить боржнику,
в межах суми боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
листами від 20.10.2014 року №29488, №29489 (а.с.23,
25) постанови були направлені на адресу
позивача для виконання та до відома.

Представник позивача надав пояснення
(а.с.27), що отримав копії оскаржуваних
постанов 04.12.2014 року особисто в
приміщенні Першого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ, про що свідчить підпис
державного виконавця на копії
постанови (а.с.9).

Як вбачається з оскаржуваних постанов
підставою для відкриття виконавчого
провадження та накладення арешту на
майно боржника є виконавчий напис №1904,
виданий приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26.05.2012
року.

Відповідно до змісту зазначеного
виконавчого напису він має бути
пред'явлений до виконання до відділу
(підрозділу) державної виконавчої
служби протягом одного року з дня його
вчинення.

Відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження виконавчий
документ вступив у законну силу (набрав
чинності) 26.04.2012 року.

У заявлених запереченнях відповідач
вказує, що з метою прийняття законного
рішення старшим державним виконавцем
Раєвим О.Л. була проведена перевірка
документів, отриманих від стягувача
разом із заявою. Так, відповідно до
інформації, що міститься у Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень, стосовно боржника ОСОБА_2
(РНОКПП: НОМЕР_1), виконавчий документ
виконавчий напис нотаріуса від 26.04.2012
року вже перебував на примусовому
виконанні у Другому Приморському ВДВС
Одеського міського управління юстиції
в рамках виконавчого провадження
№33067098.

З постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 25.02.2014 року
вбачається, що виконавче провадження
завершено з підстав, визначених п.2 ч.1
ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження", копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с.21).

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України
«Про виконавче провадження» №606-XIV від
21.04.1999 року виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) є
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню, яке
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно із ст.ст. 11, 17, 19 Закону України
«Про виконавче провадження» виконанню
державною виконавчою службою
підлягають, зокрема, виконавчі написи
нотаріусів, які є підставою для
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Як передбачає ч.2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25.02.2014 року, виконавчий
документ повертнутий стягувачу на
підставі п.2.ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Так, суд зазначає, що згідно ч.5. ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження» повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ виконавчий напис
нотаріуса може бути пред'явлений до
виконання протягом року з наступного
дня після набрання ним юридичної сили.

Згідно ч. 3 ст.23 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення.

Отже, судом встановлено, що виконавчий
документ - виконавчий напис №1904,
виданий приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26.05.2012 року
про звернення стягнення на нерухоме
майно - квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, та за рахунок коштів,
отриманих від реалізації нерухомого
майна, задовольнити вимоги ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" у розмірі 1 551 510,77
грн., вже перебував на примусовому
виконанні у Другому Приморському ВДВС
Одеського МУЮ в рамках іншого
виконавчого провадження №33067098, яке
було завершено згідно постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25.02.2014 року.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 23, 47
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ є
таким, що може бути пред'явлений до
повторного примусового виконання у
строк до 25.02.2015 року.

Суд також зазначає, що постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 20.10.2014
року винесена старшим державним
виконавцем Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Раєвим Олегом Леонідовичем у межах
виконавчого провадження №45139314, якою
накладено арешт на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, на підставі ч.3 ст.19 та
ч.2 п.2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме на
підставі заяви стягувача та факту
невиконання боржником рішення в
добровільному порядку у визначений
строк.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» за заявою
стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Отже в межах визначених повноважень з
метою забезпечення виконання рішення
та на підставі відповідної заяви
стягувача відповідачем було накладено
арешт на квартиру, яка належить
позивачу на праві власності, в межах
суми боргу.

Стосовно пояснень представника
позивача щодо отримання копій постанов
особисто (а.с.27) суд зазначає, що згідно
із ч. 1 статті 31 «Про виконавче
провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Ч.4 ст.31 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено право
державного виконавця або
уповноваженої ним особи особисто
вручити документи виконавчого
провадження сторонам або іншим
учасникам виконавчого провадження під
розписку.

Судом встановлено, що відповідач
Перший Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції діяв в межах
повноважень та на підставах,
визначених положеннями Закону України
«Про виконавче провадження».
Відповідачем правомірно винесені
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 20.10.2014 року, винесену
старшим державним виконавцем першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Раєвим Олегом
Леонідовичем у виконавчому
провадженні №45139314; про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 20.10.2014 року,
винесену старшим державним виконавцем
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Раєвим
Олегом Леонідовичем у виконавчому
провадженні №45139314.

За нормами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За встановлених судом обставин,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, надав до суду докази в
обґрунтування правомірності винесення
оскаржуваних постанов, які
відповідають приписам статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
та статті 19 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання протиправними та
скасування постанов від 20.10.2014 року ВП
№45139314 - відмовити.

Судові витрати розподілити
відповідно до приписів ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
29.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання протиправними та
скасування постанов від 20.10.2014 року ВП
№45139314 - відмовити.

Судові витрати розподілити
відповідно до приписів ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
29.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

29 грудня 2014 року.