Справа № 821/4679/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4679/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Гончаренка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду із позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - відповідач, УМВС України в
Херсонській області), в якому просить
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо невжиття заходів,
направлених на звільнення з займаної
посади начальника Новокаховського
міського відділу УМВС України в
Херсонській області Калашніка
Володимира Петровича у порядку,
передбаченому Законом України "Про
очищення влади".

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Калашнік В.П. обіймав та обіймає на
даний час посаду керівника
територіального органу Міністерства
внутрішніх справ України, щодо якої
застосовуються заборони, передбачені
Законом України "Про очищення влади" і
згідно із п.2 Прикінцевих і перехідних
положень до цього закону відповідач
був зобов'язаний у 10-ти денний строк з
дня набрання Законом чинності - з
16.10.2014р. - вжити заходів щодо його
звільнення, в тому числі ініціювати
перед органом, який уповноважений
призначати осіб на відповідну посаду,
питання про звільнення.

Як вказує позивач, УМВС України в
Херсонській області не вжило жодних
дій, спрямованих на звільнення
начальника Новокаховського міського
відділу УМВС України в Херсонській
області Калашніка В.П., чим допустило
протиправну бездіяльність. Такою
бездіяльністю порушено права позивача
як особи, яка проживає на території м.
Нова Каховка та відчуває безпосередній
вплив від діяльності вказаної особи,
яка продовжує обіймати відповідну
посаду.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
і наполягали на їх задоволенні.

Додатково представник позивача надав
пояснення, за змістом яких звернення до
суду викликане необхідністю отримання
позивачем судового захисту його
конституційних прав громадянина
України, зокрема, але не виключно,
права, передбаченого у ст. 5 Конституції
України де зазначено, що носієм
суверенітету і єдиним джерелом влади в
Україні є народ. Народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. Ніхто не може
узурпувати державну владу.

Конституційні права позивача порушені
бездіяльністю відповідача, яка полягає
у невиконанні обов'язкових дій
передбачених Законом України "Про
очищення влади" внаслідок чого в країні
не відновлене становище, при якому
відповідно до ч.2 ст.1 Закону України
"Про очищення влади" відбувається
очищення влади (люстрація), яка
здійснюється з метою недопущення до
участі в управлінні державними
справами осіб, які своїми рішеннями,
діями чи бездіяльністю здійснювали
заходи (та/або сприяли їх здійсненню),
спрямовані на узурпацію влади
Президентом України ОСОБА_6, підрив
основ національної безпеки і оборони
України або протиправне порушення прав
і свобод людини, і ґрунтується на
принципах:

Невиконання відповідачем вимог
Законом України "Про очищення влади"
призводить до порушення
конституційного права позивача,
закріпленого у ст. 8 Конституції
України де вказано, що в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Також позивачем та його представником
зазначено, що невиконанням
відповідачем приписів Закону України
"Про очищення влади" порушує низку
гарантованих Конституцією України
прав та інтересів не тільки позивача,
але і інших громадян України, таких як
право брати участь в управлінні
державними справами на підставі та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, зокрема право
звернення до суду у разі невиконання
суб'єктом владних повноважень приписів
законодавства; права на життя в
демократичній і правовій державі -
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; тощо.

Позивач посилається на те, що норми
Конституції України є нормами прямої
дії і звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується;
Законом України "Про очищення влади"
прямо передбачене право громадян
оскаржити у судовому порядку рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень при виконанні цього Закону
(частина восьма статті 1 Закону).

Відповідачем надані письмові
заперечення на позов, в яких він
просить відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що УМВС України в
Херсонській області не допущено
порушення або обмеження прав, свобод та
інтересів позивача; заходи щодо
виконання вимог Закону України "Про
очищення влади" вживаються
відповідачем у відповідності із цим
законом та прийнятими на його
виконання: постановою Кабінету
Міністрів України від 16.10.2014 №563 "Деякі
питання реалізації Закону України "Про
очищення влади"" та затвердженим нею
Порядком проведення перевірки
достовірності відомостей щодо
застосування заборон, передбачених
частинами третьою і четвертою статті 1
Закону України "Про очищення влади";
затвердженим розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 16.10.2014 №1025-р
Планом проведення перевірок
відповідно до Закону України "Про
очищення влади"; наказом начальника
УМВС України в Херсонській області від
29.11.2014р. №1372 "Про організацію виконання
вимог Закону України "Про очищення
влади" наказано провести в органах та
підрозділах УМВС перевірку
достовірності відомостей щодо
застосування заборон, передбачених ч.ч.
3,4 ст. 1 Закону України "Про очищення
влади".

Зокрема, відповідач вказує, що
відповідно до ст.ст. 2, 6 КАС України, суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин. Визнання протиправною
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень можливе лише за позовом
особи, право або законний інтерес якої
порушені цією бездіяльністю.
Посилаючись на те, що позивачем не
вказано, які саме його права порушені,
яким чином вони порушені, та які права у
відповідності до положень ст.ст. 2, 6 КАС
України підлягають судовому захисту,
відповідач вважає, що оскаржувана
позивачем бездіяльність сама по собі
не створює юридичних наслідків для
нього, а тому відсутній предмет
судового захисту.

Відповідач зазначає, що вимога
позивача про зобов'язання УМВС України
в Херсонській області вчинити певні
дії не відповідає завданням
адміністративного судочинства -
захисту порушених прав, свобод та
інтересів, а тому, звернувшись до суду з
адміністративним позовом, позивач
порушив питання про можливу
бездіяльність відповідача, яка не
створила правових наслідків для
позивача і тому не могла спричинити
порушення прав та законних інтересів
позивачу у публічно-правовій сфері.

Також відповідач вказує на
помилковість доводів позивача щодо
наявності в УМВС України в Херсонській
області обов'язку вчинити дії,
спрямовані на звільнення начальника
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області згідно
із Законом України "Про очищення влади".
При цьому він посилається на те, що
Новокаховський міський відділ УМВС
України в Херсонській області не є
територіальним органом Міністерства
внутрішніх справ України, тому дія п. 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про очищення влади" на
посаду начальника Новокаховського МВ
УМВС не розповсюджується; крім того,
повноваженнями щодо звільнення з
посади начальника Новокаховського
міського відділу УМВС не наділено, а
такі повноваження належать Міністру
внутрішніх справ України.

Підсумовуючи викладене, відповідач
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

З 16 жовтня 2014 року набув чинності Закон
України "Про очищення влади" від 16
вересня 2014 року №1682-VII (далі - Закон,
Закон №1682-VII).

Відповідно до ст. 1 даного Закону
очищення влади (люстрація)
здійснюється з метою недопущення до
участі в управлінні державними
справами осіб, які своїми рішеннями,
діями чи бездіяльністю здійснювали
заходи (та/або сприяли їх здійсненню),
спрямовані на узурпацію влади
Президентом України ОСОБА_6, підрив
основ національної безпеки і оборони
України або протиправне порушення прав
і свобод людини, і ґрунтується на
принципах верховенства права та
законності; презумпції невинуватості;
індивідуальності відповідальності та
гарантування права на захист.

Очищення влади (люстрація) - це
встановлена цим Законом або рішенням
суду заборона окремим фізичним особам
обіймати певні посади (перебувати на
службі) (крім виборних посад) в органах
державної влади та органах місцевого
самоврядування.

У ст. 2 та ст. 3 цього Закону передбачено
перелік посад, щодо яких здійснюються
заходи з очищення влади (люстрація) та
її критерії, згідно до яких заборона
розповсюджується на такі посади в
органах Міністерства внутрішніх справ
України, як керівника, заступника
керівника територіального
(регіонального) органу - п. 8 ст. 3 Закону.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №1682-VII впродовж десяти
днів з дня набрання чинності цим
Законом керівник органу (орган), до
повноважень якого належить звільнення
та/або ініціювання звільнення з посади
осіб, до яких застосовується заборона,
зазначена в частині третій статті 1
цього Закону, на основі критеріїв,
визначених частиною першою статті 3
цього Закону, на підставі відомостей,
наявних в особових справах цих осіб:

звільняє цих осіб з посад або надсилає
керівнику органу (органу), до
повноважень якого належить звільнення
з посади таких осіб, відповідні
документи для їх звільнення не пізніше
ніж на 10 робочий день з дня отримання
таких документів;

інформує Міністерство юстиції України
про їх звільнення з посад та надає
відповідні відомості про застосування
до таких осіб заборони, передбаченої
частиною третьою статті 1 цього Закону,
для їх оприлюднення на офіційному
веб-сайті Міністерства юстиції України
та внесення до Єдиного державного
реєстру осіб, щодо яких застосовано
положення Закону України "Про очищення
влади", у порядку та строки, визначені
цим Законом.

Судом встановлено, що начальник
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області Калашнік
В.П. у період з 25 лютого 2010 року по 22
лютого 2014 року та по даний час обіймав
посади: першого заступника начальника
Томашпільського районного відділу ГУ
МВС України у Вінницькій області (з
18.08.2010р. по 27.12.2010р.); першого заступника
начальника Цюрупинського районного
відділу УМВС України в Херсонській
області (з 09.02.2011р. по 19.07.2011р.);
виконуючого обов'язки начальника
Цюрупинського районного відділу УМВС
України в Херсонській області (з
19.07.2011р. по 21.10.2011р.); начальника
Цюрупинського районного відділу УМВС
України в Херсонській області (з
21.10.2011р. по 28.02.2013р.); начальника
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області (з
28.02.2013р. по даний час).

Вказані обставини підтверджуються
наданою відповідачем довідкою від
24.12.2014р., складеною на підставі
відомостей особової справи Калашніка
В.П., та сторонами не заперечуються.

Предметом спору є стверджуване
позивачем порушення його прав
бездіяльністю відповідача шляхом
невиконання положень Закон України
"Про очищення влади" до начальника
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області
Калашніка В.П.

З цього приводу слід зазначити, що
Законом України "Про очищення влади"
визначені особи, щодо яких
застосовуються заборони, передбачені
цим законом, та особи і органи,
уповноважені на реалізацію таких
заборон; органи, уповноважені на
здійснення громадського,
парламентського та іншого контролю за
виконанням вимог цього Закону (ст.ст. 1,
2, 3, 5, 8, п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №1682-VII).

Отже саме ці особи є суб'єктами
правовідносин, які виникають в силу та
на виконання вимог Закону України "Про
очищення влади".

В даному випадку такими особами є
начальник Новокаховського міського
відділу УМВС України в Херсонській
області Калашнік В.П. - як особа, яка
займає посаду щодо якої здійснюються
заходи з очищення влади (люстрації), та
органи, до повноважень яких належить
звільнення та/або ініціювання
звільнення з посади вказаної особи.

Позивач не є жодною з перелічених осіб,
тому не є суб'єктом правовідносин, які
виникають при реалізації Закону №1682-VII.

Також до суду не надано доказів
наявності у позивача повноважень на
здійснення громадського,
парламентського чи іншого контролю за
виконанням вимог цього Закону та
реалізації ним таких повноважень у
встановлений законодавством спосіб.

У зв'язку з цим суд зазначає, що
відповідно до ст.ст. 2, 3 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Статтею 17 КАС України визначено
юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ.

Так, юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Для визначення предмету оскарження
необхідно з'ясувати зміст поняття
"рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень".

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАС України
необхідно розуміти як
нормативно-правові акти, так і правові
акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію
яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії -
рішення, які є актом одноразового
застосування норм права і дію яких
поширено на конкретних осіб або які
стосуються конкретної ситуації. Як
зазначив Конституційний Суд України,
за своєю природою ненормативні правові
акти, на відміну від нормативних,
встановлюють не загальні правила
поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації
вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних
повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Дії суб'єкта владних повноважень -
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод,
інтересів фізичної чи юридичної особи.

У зв'язку з цим слід зазначити, що право
на захист - це самостійне суб'єктивне
право, яке з'являється у володільця
регулятивного права лише в момент
порушення чи оспорення останнього;
судовому захисту у передбаченому КАС
України порядку підлягають виключно
порушені або оспорені права позивача -
фізичної чи юридичної особи; порушення
таких прав відбувається з боку суб'єкта
владних повноважень та повинно бути
наслідком прийняття ним по відношенню
до позивача юридично значимих рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності.

Як зазначено Конституційним Судом
України у п.4.1 рішення від 14 грудня 2011р.
№19-рп/2011, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави
(частина друга статті 3 Конституції
України). Для здійснення такої
діяльності органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові і службові особи наділені
публічною владою, тобто мають реальну
можливість на підставі повноважень,
встановлених Конституцією і законами
України, приймати рішення чи вчиняти
певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт
владних повноважень прийняв рішення,
вчинив дію чи допустив бездіяльність,
має право на захист.

З огляду на положення ст.ст. 6, 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 8, 55
Конституції України, ст.6 КАС України,
кожен має право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб та на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків.

Як зазначено в абзаці 10 пункту 9
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України України
від 30.01.2003р. №3-рп/2003, правосуддя за
своєю суттю визнається таким лише за
умови, що воно відповідає вимогам
справедливості і забезпечує ефективне
поновлення в правах. Загальною
декларацією прав людини 1948 року
передбачено, що кожна людина має право
на ефективне поновлення в правах
компетентними національними судами у
випадках порушення її основних прав,
наданих їй конституцією або законом
(стаття 8). Право на ефективний засіб
захисту закріплено також у
Міжнародному пакті про громадянські та
політичні права (стаття 2) і в Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (стаття 13).

Однак реалізація права на звернення до
суду не гарантує обов'язкового і
ефективного поновлення прав особи,
якщо таке право, на захист якого подано
позов, насправді не порушено.

Аналізуючи вказані вище правові норми
у співставленні з установленими на
підставі наданих сторонами доказів
обставинами справи, суд приходить до
висновку, що в даному випадку позивач
не наділений правами та у нього не
виникають обов'язки внаслідок
оскаржуваної ним бездіяльності
відповідача щодо незвільнення
начальника Новокаховського міського
відділу УМВС України в Херсонській
області Калашніка В.П. з підстав
передбачених Законом України "Про
очищення влади".

Позивачем так і не наведено, які саме
його особисті право чи інтерес
порушені відповідачем шляхом не
звільнення начальника Новокаховського
міського відділу УМВС України в
Херсонській області Калашніка В.П. з
підстав передбачених Законом України
"Про очищення влади".

Посилання позивача на те, що такою
бездіяльністю відповідач порушує його
право, закріплене у ст.8 Конституції
України, суд не може прийняти до уваги,
оскільки вказаною правовою нормою
визначено не конкретне право або
інтерес позивача, а засадничий принцип
утворення та функціонування держави, а
також існування громадянського
суспільства - принцип верховенства
права.

Не заперечуючи можливості порушення
суб'єктом владних повноважень цього
принципу, суд наголошує на тому, що
предметом правового захисту за
правилами КАС України тим не менш є
виключно право особи, яке порушено
внаслідок недотримання відповідачем
цього принципу, а не сам цей
конституційний принцип.

Тобто позивач вправі посилатись на
порушення відповідачем закріпленого у
ст.8 Конституції України принципу
верховенства права, але як на підставу,
а не на предмет позову, яким в свою
чергу повинно бути конкретне право,
свобода або інтерес позивача, але вони
ним у позові та поясненнях не наведені.

Твердження позивача про порушення
відповідачем його прав невиконанням
Закону №1682-VII, яке мотивоване тим, що
позивач проживає на території м. Нова
Каховка і відчуває безпосередній вплив
від діяльності начальника
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області
Калашніка В.П., нічим не обґрунтоване.

Доводи позивача про порушення
відповідачем його прав брати участь в
управлінні державними справами та
права на життя в демократичній і
правовій державі не можуть бути взяті
до уваги судом в даному випадку, так як
вони нічим не обґрунтовані. Зокрема, за
змістом конституційно-правових норм
громадянин має право брати участь в
управлінні державними справами шляхом
вільного волевиявлення через вибори,
референдум, інші форми безпосередньої
демократії у порядку, визначеному
Конституцією та законами України,
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, сформовані
відповідно до Конституції та законів
України. Доказів перешкоджання саме
відповідачем позивачу у здійсненні цих
прав до суду не надано.

Слід також зазначити, що участь
громадян у процесі люстрації
урегульована Законом №1682-VII. Зокрема,
згідно із ст.5 цього Закону громадянин
може бути призначений до складу
Громадської ради з питань люстрації
при Міністерстві юстиції України;
громадянин може подавати інформацію
про особу, стосовно якої проводиться
перевірка, щодо поширення на неї
заборон, передбачених цим Законом, така
інформація, подана фізичними та
юридичними особами, підлягає розгляду
органами державної влади, до
компетенції яких належить проведення
перевірки.

Доказів входження позивача до складу
громадської ради при Міністерстві
юстиції України, як і доказів надання
позивачем інформації відповідачу щодо
наявності підстав для застосування до
начальника Новокаховського міського
відділу УМВС України в Херсонській
області заборон, установлених Законом
№1682-VII, до суду також не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідачем не допущено по відношенню
до позивача бездіяльності, так як не
встановлено підстав, за яких
відповідач зобов'язаний був би вчинити
конкретні дії в інтересах позивача.

Крім того суд вважає, що невиконання
вимог Закону №1682-VII будь-яким із
суб'єктів, визначених цим Законом, може
мати наслідком настання для винних у
цьому осіб дисциплінарної,
кримінальної або політичної
відповідальності, а в даному випадку - в
тому числі і за ініціативою позивача,
реалізованою ним в установленому
законодавству порядку, однак не шляхом
звернення до адміністративного суду з
вимогами про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що
позивачем не наведено та судом не
встановлено конкретного його права,
свободи чи інтересу, які порушені
відповідачем шляхом не звільнення
Калашніка В.П. з посади начальника
Новокаховського міського відділу УМВС
України в Херсонській області на
підставі Закону №1682-VII; відсутність
порушеного права позивача з огляду на
завдання адміністративного
судочинства позбавляє суд можливості
здійснити його судовий захист та
задовольнити позовні вимоги і визнати
протиправною бездіяльність
відповідача та покласти на нього
обов'язок вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 29 грудня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 12