Справа № 1423/9052/2011
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/9052/2011

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29 квітня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28.07.2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради, в
якому, (з урахуванням уточнених
позовних вимог від 29.03.2013року) просить
визнати протиправними та скасувати
рішення департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, що прийняте на засіданні
комісії для розгляду питань поновлення
статусу учасника війни, яке оформлене
протоколом від 20.08.2003 року №18 та
відповідь від 29.03.2013 року №ДХ-437-1/ц;
встановити факт, того, що позивач має
право на статус учасника війни
відповідно до п.2 ст.9 Закону України
«Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» на
підставі показів свідків; зобов'язати
департамент праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради на
засіданні відповідної комісії
прийняти рішення про встановлення
статусу учасника війни ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначає, що у 1944-1945р.р. працювала у
колгоспі «Прогрес» с. Поди
Очаківського району Миколаївської
області та здійснювала роботи по збору
урожаю.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 квітня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 22.05.2013 року позивачем
подано апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що свідками
підтверджено факт праці позивача у
колгоспі.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29.04.2013 року та
постановлення нової, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, у період 1944 - 1946
років допомагала матері у виконанні
покладених на неї трудових обов'язків.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у суді першої
інстанції вказали, що позивач надавала
посильну допомогу у виконанні
сільської роботи.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
ОСОБА_2 ветераном війни, оскільки
позивач допомагала дорослим у
виконанні ними роботи у колгоспі
«Прогрес», проте сама позивач не
перебувала у трудових відносинах з
колгоспом.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» ветеранами війни
є особи, які брали участь у захисті
Батьківщини чи в бойових діях на
території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

Згідно з п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» учасника війни
вважаються особи, які в період Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни
1945 року з імперіалістичною Японією
працювали в тилу на підприємствах, в
установах, організаціях, колгоспах,
радгоспах, індивідуальних сільських
господарствах, на спорудженні
оборонних рубежів, заготівлі палива,
продуктів, переганяли худобу,
навчались у цей період у ремісничих,
залізничних училищах, школах і
училищах фабрично-заводського
навчання та інших закладах
професійно-технічної освіти, на курсах
професійної підготовки або під час
навчання в школах, вищих і середніх
спеціальних навчальних закладах
працювали в народному господарстві та
на відбудові об'єктів господарського і
культурного призначення.

Однак, ч.4 ст.9 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» особам, які
народилися після 31 грудня 1932 року,
статус учасника війни може бути
встановлено лише за наявності
документів та інших доказів, що
незаперечно підтверджують факт роботи
в період війни.

Відповідно до копії паспорту серії
НОМЕР_1 виданого Центральним РВ УМВС
України в Миколаївській області ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також колегія суддів з матеріалів
справи вбачає, що відповідно до довідки
Державного архіву Миколаївської
області № х-1 від 04.01.1998 року документи
про особовий склад колгоспу «Прогрес»
с. Поди Очаківського району
Миколаївської області за 1944-1946 р.р. на
зберігання в архів не надходили, а тому
неможливо підтвердити трудовий стаж
позивача та в довідці
сільськогосподарського закритого
акціонерного товариства імені
Ольшанців за вих. №190 від 05.07.2003 року
зазначено, що архіви колгоспу
«Прогрес» за 1944-1945 р.р. не збереглись.

Відповідно до ч.1 п.8 Типового положення
про комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни у разі відсутності
документів та інших доказів у зв'язку з
воєнними діями, стихійним лихом,
пожежами, аваріями, катастрофами або
іншими надзвичайними ситуаціями,
визначеними в Орієнтовному переліку
поважних причин, що враховуються при
відсутності необхідних документів
заявника, наведеному в додатку 3, факт
роботи в період війни підтверджується
показаннями не менше двох свідків.
Показання свідків оформлюються
протоколом опитування свідків, що
складається комісією за формою,
наведеною у додатку 4.

Колегія суддів з протоколу опитування
свідків (а.с. 8) ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вбачає,
свідчення про сумісну роботу з
позивачем в період 1944-1945 р.р.

Однак, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у суді
першої інстанції вказали, що позивач
лише надавала посильну допомогу
дорослим у виконанні сільської роботи.

Разом з тим, ч.2 п.8 зазначеного
Положення встановлено, що свідками
можуть бути особи, які знають заявника
по спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(у тому числі колгоспі) або в одній
системі, або в одному населеному пункті
і мають документи про свою роботу за
час, стосовно якого вони підтверджують
роботу заявника.

Проте, факт роботи свідків з позивачем
у одному колгоспі документально не
підтверджений.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні апеляційної скарги,
оскільки відсутні докази, що
підтверджують факт виконання
позивачем самостійної роботи у
колгоспі «Прогрес» с. Поди
Очаківського району Миколаївської
області.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, та відповідно до
ст. 200 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
квітня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В.
Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв