Справа № 694/2189/14-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/2189/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддівБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на постанову Звенигородського
районного суду Черкаської області від
03 грудня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області про визнання
неправомірними дій щодо відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03 грудня 2014
року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області щодо відмови в здійснені
перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_4
з урахуванням сум матеріальних допомог
на оздоровлення, матеріальних допомог
для вирішення соціально-побутових
питань, сум одноразових премій.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області здійснити
перерахунок ОСОБА_4 пенсії державного
службовця за період з 17.05.2014, відповідно
до ст. 37-1 Закону України «Про державну
службу» в розмірі 85 % заробітної плати з
урахуванням сум матеріальних допомог
на оздоровлення, матеріальних допомог
для вирішення соціально-побутових
питань, сум одноразових премій,
відповідно до довідки довідкою
Звенигородського районного центру
зайнятості від 31.10.2014 № 05-12/1986.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з
23.12.2001 ОСОБА_4 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області, отримувала пенсію по віку
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а з 05.08.2002
отримує пенсію державного службовця,
відповідно до Закону України «Про
державну службу» в розмірі 81 %
заробітної плати працюючого
державного службовця.

22.12.2006 позивачка звільнитися з посади
директора Звенигородського районного
центру зайнятості. Загальний страховий
стаж становить 37 років 09 місяців 23 дні,
стаж державної служби складає 15 років 09
місяців 23 дні.

При призначенні пенсії відповідачем не
були враховані в розрахунок сум
матеріальних допомог на оздоровлення,
матеріальних допомог для вирішення
соціально-побутових питань, сум
одноразових премій.

ОСОБА_4 звернулася до Управління
Пенсійного фонду в Звенигородському
районі Черкаської області із заявою
про перерахунок розміру пенсії в
розмірі 85 %, з урахуванням сум
матеріальних допомог на оздоровлення,
матеріальних допомог для вирішення
соціально-побутових питань, сум
одноразових премій, згідно наданою нею
довідки.

07.11.2014 УПФУ в Звенигородському районі
Черкаської області надало відповідь
про відмову в перерахунку призначеної
пенсії з включенням до заробітної
плати сум матеріальної допомоги та
зазначив, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 70%
суми їхньої заробітної плати, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Не погоджуючись з даним рішенням УПФУ в
Звенигородському районі Черкаської
області, позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 вказаного Закону, у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оплату праці», основна заробітна плата.
Це - винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
винагорода за вислугу років входять до
структури заробітної плати державного
службовця.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

За змістом ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. До такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених законодавчих
норм, отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 28
травня 2013 року у справі № 21-97а13, від 03
червня 2014 року у справі № 21-134а14.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії є
обґрунтованими та засновані на нормах
права.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності відмови у проведенні
перерахунку пенсії, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та наведеними
законодавчими нормами.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на постанову Звенигородського
районного суду Черкаської області від
03 грудня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03 грудня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.