Справа № 2а-8544/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/81428/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.11.2012 року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2012 року по справі № 2а-8544/12/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротекстиль» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євротекстиль»
звернулось до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.01.2012 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29 грудня 2011 року
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів за листопад 2010 року, за
результатами якої зазначено, що
позивачем порушено пп.7.7.1, п.7.7.2 п.7.7 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР), у зв'язку з чим зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 932714,00 грн.

Крім того, вказано, що на момент
перевірки підприємству відшкодовано
269575,00 грн. та нараховані штрафні
(фінансові) санкції на суму 67393,75 грн.

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 13.01.2012 року позивачу
збільшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 734697,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підприємством було
подано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за листопад 2007 року через
неповернення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
підприємства. У зв'язку з чим
підприємством було прийнято рішення
про використання податкового кредиту
для зменшення зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних податкових
періодах.

Отже, позивач вніс зміни до декларації
за листопад 2007 року, де задекларувало
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
за жовтень 2007 року в сумі 304609,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач заявив до відшкодування на
розрахунковий рахунок суму 196762,00 грн.
та до відшкодування у рахунок
наступних податкових періодів суму у
розмірі 107847,00 грн. До коригування сума у
розмірі 107847,00 грн. була заявлена до
відшкодування на розрахунковий
рахунок підприємства.

У зв'язку з цим колегія погоджується з
думкою судів попередніх інстанцій про
те, що цю суму не можна розглядати як
заявлену із пропуском строку для заяви
до відшкодування, оскільки вона була
заявлена у належний строк, а саме в
листопаді 2007 року, а в жовтні 2010 року
лише змінило порядок використання цієї
суми.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового
кодексу України у разі, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Однак, як вбачається зі спірного
повідомлення-рішення, штрафні санкції
розраховані від суми, що за даними
відповідача відшкодована позивачу на
момент перевірки.

Крім того, дії позивача по виправленню
самостійно визначених помилок
відповідають абз. 2 пп.5.1. ст.5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», яким передбачено право
платника податків надати уточнюючий
розрахунок, якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 15
цього Закону) він самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2012 року по справі №2а-8544/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.