Справа № 759/19729/14-а
Суддя: Лук'яненко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/556/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року суддя
Святошинського районного суду м. Києва
Лук'яненко Л.М., розглянувши у
скороченому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2014 позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії. В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є ліквідатором
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та має 2 групу інвалідності
пов'язану з ліквідацією аварії на
Чорнобильській АЕС. Зазначив, що
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року №796-ХІІ особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачено компенсацію за
шкоду заподіяну здоров'ю. Зокрема,
інвалідам ІІ групи виплачується
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати. Проте
такі кошти йому нараховані та
виплачені не були. Заявами від 12.10.2014
року позивач звернувся до УПСЗН
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, але листом
йому було повідомлено, що нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення
проводиться відповідно до постанови
КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зазначено, що нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення за
2006-2014 роки здійснено в повному обсязі
та відповідно до вимог діючого
законодавства. У зв'язку з
вищезазначеним позивач звернувся до
суду і просить визнати незаконними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації щодо застосування ним
під час нарахування/перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення, за
період з 01 січня 2006 року і до моменту
розгляду даної справи, положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно - правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації та Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат щодо нарахування,
перерахунку та виплати ними ОСОБА_1
неотриманих та недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбачених статтею 48 Закону № 796, за
період з 01 січня 2006 року і до моменту
розгляду даної справи; зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації зробити нарахування,
перерахунок ОСОБА_1, суми щорічної
допомоги на оздоровлення, на підставі,
у порядку та розмірах, встановлених
Законом № 796 у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами, а
саме в розмірі 5 (п'яти) мінімальних
заробітних плат, за період з 01 січня 2006
року і до моменту розгляду даної
справи, з урахуванням виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення;
зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат зробити виплату ОСОБА_1, суми
щорічної допомоги на оздоровлення, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996
року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638
від 11 липня 2001 року та пов'язаними із
ним Законами, а саме в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 січня 2006 року і до моменту розгляду
даної справи, з урахуванням виплачених
сум щорічної допомоги на оздоровлення;
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
ОСОБА_1 суму боргу за компенсаційними
виплатами, що виникла за весь період
порушення та невиконання
Відповідачами вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону № 796; за наявності всіх
необхідних доказів для вирішення
справи, відповідно до статті 183-2 КАС
України, розглянути цю справу у порядку
скороченого провадження.

Ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва від 26.11.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, в частині позовних вимог за
період з 01січня 2006 року до 20 травня 2014
року - залишено без розгляду.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Так, суд може розглядати в порядку
скороченого провадження
адміністративні справи щодо вимог,
передбачених частиною першою цієї
статті, якщо такі вимоги не стосуються
прав, свобод, інтересів та обов'язків
третіх осіб (частина 2 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Представник відповідача УПСЗН
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації надіслав до
суду свої письмові заперечення в яких
не визнав позовні вимоги та
заперечував проти їх задоволення,
зазначивши, що нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення проводиться
відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також наголошує на тому, що
уповноваженою установою до
компетенції якої входить призначення
соціальної допомоги, проведення її
перерахунку не було допущено порушень
законодавства.

Представник відповідача Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат надіслав
до суду свої письмові заперечення в
яких не визнав позовні вимоги та
заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини першої статті
46 Конституції України громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи категорії 1, інвалідом 2
групи з числа учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС, інших ядерних аварій та
випробувань (а.с.10).

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
передбачено компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю. в розмірі 3
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Заявою від 12.10.2014 року позивач
звернувся до УПСЗН Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про здійснення
перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення. (а.с. 6)

Листом від 09.10.2014 року позивачу було
повідомлено, що нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення проводиться
відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Зазначено,
що нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення за 2006-2014 роу, а
компенсація за шкоду, заподіяну
здоров'ю було нараховано в розмірі 120,00
грн., що передбачено чинним
законодавством. (а.с. 7-8)

Відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
Закону України від 28 грудня 2007 року N
107-VI) - одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Між тим, Рішеннями Конституційного
Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007
року та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року,
положення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, а, отже, є незаконними.

Відповідно до Рішення
Конституційного суду України у справі
№1-11/2012 від 25 січня 2012 року
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема, питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до п.5 ч.1 ст.4 БК України.

Отже, суд під час вирішення справ
щодо соціального захисту прав громадян
повинен застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання БК України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2014 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Зазначені норми Закону не визнані
неконституційними.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку щодо правомірності
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2
групи встановлено розмір щорічної
допомоги на оздоровлення - 120 грн.

Тому, відповідно до вимог даної
постанови ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення, було нараховано у
розмірі 120 грн., як інваліду 2 групи та
виплачено 15.10.2014 року.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку щодо правомірності
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що підстав для нарахування та виплати
позивачу одноразової грошової
компенсації та перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» немає, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Аналогічну правову позицію
відображено в пункті 2 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 16.03.2012 р. № 4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50,52, 54 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи із вимог ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94,
158-163, 186, 267 КАС України, Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Законом України «Про державний
бюджет на 2014 рік», Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії-
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови.

СУДДЯ
Л.М.
Лук'яненко