Справа № 810/6553/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року
810/6553/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 доначальника
Управління внутрішньої безпеки в
Київській області ДВБ МВС України
Юришева Павла Леонідовича, тимчасового
виконуючого обов'язки начальника
Управління внутрішньої безпеки в
Київській області ДВБ МВС України
Євлампієва Олексія
Андрійовичапровизнання протиправними
дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до начальника Управління
внутрішньої безпеки в Київській
області ДВБ МВС України Юришева Павла
Леонідовича, тимчасового виконуючого
обов'язки начальника Управління
внутрішньої безпеки в Київській
області ДВБ МВС України Євлампієва
Олексія Андрійовича про визнання
протиправними дій відповідачів
стосовно оформлення, підписання та
направлення запитів від 05.09.2014 №18/9-1553
та від 25.09.2014 №18/9-1697.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії
відповідачів щодо направлення запитів
до головного лікаря Білоцерківської
міської лікарні №2 є протиправними,
оскільки жодної справи про злочин щодо
позивача порушено не було,
оперативно-розшукові заходи щодо нього
не проводились, а тому посилання
відповідачів на положення ст. 11 Закону
України "Про міліцію" при направленні
запитів є необґрунтованими.

Відповідачі позов не визнали,
заперечення надали суду у письмовій
формі та просили суд у задоволені
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказали, що запити були
підготовлені, підписані та направленні
з метою встановлення підстав
систематичного невиходу на службу
ОСОБА_1 та встановлення місця його
перебування. Також відповідачі
вважають, що вони діяли в межах
повноважень та у спосіб, визначений
Законом України "Про міліцію".

До початку розгляду справи по суті
позивач та представник відповідачів
подали до суду заяви про розгляд справи
за їх відсутністю в порядку письмового
провадження.

Згідно з частиною 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обставин, судом визнано за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.09.2014 начальником Управління
внутрішньої безпеки в Київській
області ДВБ МВС України Юришевим П. Л.
було направлено запит №18/9-1553 на адресу
головного лікаря Білоцерківської
міської лікарні №2.

В зазначеному запиті зазначено, що у
зв'язку з службовою необхідністю на
підставі ст. 11 Закону України "Про
міліцію", прошу Вас надати на нашу
адресу відомості щодо знаходження у
ввіреному Вам медичному закладі на
лікуванні гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
період з 01 квітня 2014 року по теперішній
час.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 25.09.2014 тимчасово виконуючим
обов'язки начальника Управління
внутрішньої безпеки в Київській
області ДВБ МВС України Євлампієвим
О.А. було направлено запит №18/9-1697 на
адресу головного лікаря
Білоцерківської міської лікарні №2.

В зазначеному запиті зазначено, що у
зв'язку з службовою необхідністю, на
підставі ст. 11 Закону України "Про
міліцію", прошу повідомити про те, чи
звертався за медичною допомогою до
ввіреного Вам медичного закладу і
перебував на лікуванні в період з 17.09.2014
по теперішній час оперуповноважений в
ОВС УВБ в Київській області ОСОБА_1.
Якщо звертався і перебував на
лікуванні, то просимо повідомити чи по
закінченню лікування йому видавався
листок тимчасової непрацездатності.

На час дії спірних правовідносин,
ОСОБА_1 працює оперуповноваженим в ОВС
УВБ в Київській області, майор міліції.

Не погоджуючись із вказаними діями,
позивач звернувся до суду із позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, судом
взято до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції
України не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Згідно з ч. 2 ст. 186 ЦК України та ч. 2 ст.
39-1 Основ законодавства України про
охорону здоров'я, забороняється
вимагати та подавати за місцем роботи
або навчання інформацію про діагноз та
методи лікування фізичної особи
(пацієнта).

Також згідно з ч. 1 ст. 39-1 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, пацієнт має право на таємницю
про стан свого здоров'я, факт звернення
за медичною допомогою, діагноз, а також
про відомості, одержані при його
медичному обстеженні.

Як встановлено судом, позивач не
надавав згоди на отримання інформації
про його перебування на лікуванні,
діагноз свої хвороби та терміну його
лікування.

Також судом встановлено, що вказану
інформацію відповідачі просили надати
без згоди позивача, що є порушенням
вимог положень вищевказаних норм.

В той же час, суд звертає увагу на
наступне.

Стаття 1 Закону України "Про міліцію"
зазначає поняття міліція - як державний
озброєний орган виконавчої влади, який
захищає життя, здоров'я, права і свободи
громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції будується на
принципах законності, гуманізму,
поваги до особи, соціальної
справедливості, взаємодії з трудовими
колективами, громадськими
організаціями й населенням. Правовою
основою діяльності міліції є:
Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України, постанови
Верховної Ради України, укази
Президента України, постанови Кабінету
Міністрів України, нормативні акти
Міністерства внутрішніх справ України,
Загальна декларація прав людини,
міжнародні правові норми, ратифіковані
у встановленому порядку. Міліція
виконує свої завдання неупереджено, у
точній відповідності з законом (ст.ст.
3-5 Закону).

Як вбачається зі змісту запитів,
відповідач, здійснюючи такі запити,
керувався ст. 11 Закону України "Про
міліцію".

Суд вважає, що відповідачі повинні
керуватись нормами законів, якими
регулюється їх діяльність, тільки у
випадку виконання останніми
(відповідачами) своїх службових
повноважень, передбачених вказаними
законами.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про міліцію" міліції для виконання
покладених на неї обов'язків надається
право одержувати безперешкодно і
безплатно від підприємств, установ і
організацій незалежно від форм
власності та об'єднань громадян на
письмовий запит відомості (в тому числі
й ті, що становлять комерційну та
банківську таємницю), необхідні у
справах про злочини, що знаходяться у
провадженні міліції. Отримання від
банків інформації, яка містить
банківську таємницю, здійснюється у
порядку та обсязі, встановлених
Законом України "Про банки і банківську
діяльність".

Отже, з аналізу переліченої норми
права, міліції надано право отримувати
відомості на письмовій запит, але діюче
законодавство пов'язує таке право
органам внутрішніх справ із справами
про злочини, які знаходяться в їх
провадженні, тобто обов'язковою
передумовою для виникнення у міліції
права надсилати запити (листи) щодо
надання відомостей або документів, є
знаходження в її провадженні
кримінальної (оперативної, розшукової)
справи.

Як свідчать наявні в матеріалах справи
письмові докази, на час надсилання
запитів від 05.09.2014 №18/9-1553 та 25.09.2014
№18/9-1697, в провадженні УВБ в Київській
області такої кримінальної справи не
знаходилось.

Крім того, судом встановлено, що
відповідачами не проводилось
розслідування кримінальних справ
стосовно позивача, та не здійснювались
оперативно-розшукові дії відносно
позивача.

Суд вважає, що відповідачі,
користуючись повноваженнями наданими
їм законом, просили надати їм
відомості, що не мають ніякого
відношення до виконання функцій та
завдань, покладених на них
законодавством, чим, на думку суду,
допустили перевищення службових
повноважень.

З огляду на встановлені судом
обставини справи, суд дійшов висновку
про те, що відповідачі діяли не в
спосіб, який передбачений
законодавством, зокрема ст. 11 Закону
України "Про міліцію", а тому вимога
позивача про визнання протиправними
дій відповідачів щодо оформлення,
підписання та направлення письмових
запитів, підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачі, як
суб'єкти владних повноважень, не надали
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довели правомірності своїх дій.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд прийшов до висновку, що
вимоги позивача підтверджені
матеріалами справи, доведені під час
розгляду справи та такі, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 69, 70, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправними дії начальника
Управління внутрішньої безпеки в
Київській області ДВБ МВС України
Юришева Павла Леонідовича щодо
оформлення, підписання та направлення
запиту від 05.09.2014 №18/9-1553.

Визнати протиправними дії тимчасового
виконуючого обов'язки начальника
Управління внутрішньої безпеки в
Київській області ДВБ МВС України
Євлампієва Олексія Андрійовича щодо
оформлення, підписання та направлення
запиту від 25.09.2014 №18/9-1697.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.