Справа № 808/2892/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 808/2892/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенка Р.В.,

представника позивача - Барського
А.О. (довіреність від 26.04.2014)

представника відповідача -
Рєзнікова І.В. (довіреність від 24.09.2014)

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екотехнологічна
компанія" Гранік"

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі № 808/2892/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екотехнологічна
компанія "Гранік" до Вільнянської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У квітні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Екотехнологічна компанія" Гранік"
(далі - Позивач) звернулося з позовом до
Вільнянської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - Відповідач), у якому
просило визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
09.01.2014 року № , яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем надходження від розміщення
відходів у спеціально відведених для
цього місцях на об'єктах на загальну
суму 710 573,83 грн., у тому числі за
основним платежем - 595 459,05 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 115 114,78 грн.

Вимоги адміністративного позову
обґрунтовано тим, що їх підприємством
здійснювалась діяльність по
захороненню твердих побутових
відходів на полігоні ТПВ
«Вільнянський» згідно розробленої
проектної документації будівництва та
експлуатації полігону та за наявності
необхідних дозвільних документів. З
огляду на вказане, вважають, що ними
правомірно було застосовано
коефіцієнт «1» під час розрахунку сум
екологічного податку згідно зі статтею
246 ПК України. Зазначають, що
податковим органом було порушено
порядок складання та надання платнику
податків акту про результати
документальної перевірки, відповіді
на заперечення до вказаного акту та
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення. (том 1 а.с.3-9)

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Судове рішення обґрунтовано тим, що
копії паспорту місць видалення
відходів, які складалися Позивачем та
затверджувалися у 2011 році, містять
відомості щодо поверхневих вод та
ґрунтів, що свідчить про
незабезпечення повного виключення
забруднення водних об'єктів, у зв'язку з
чим Позивачем було протиправно не
збільшено ставку податку у 3 рази за
розміщення відходів на звалищах, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів. (том 2 а.с.97-100)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ТОВ "Екотехнологічна
компанія" Гранік" подала на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказували на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги той факт, що
Позивач розміщував відходи на
Полігоні поховання твердих побутових
відходів, в той час як приписи чинного
законодавства передбачають
застосування підвищувального
коефіцієнту « 3» до податку, який
справляється за розміщення відходів
виключно на звалищах. Таким чином,
судом першої інстанції не було
розмежовано терміни «Полігон» та
«Звалище». Вважають, що письмові
докази, на яких ґрунтується рішення
суду першої інстанції, не є належними
та допустимими, адже комплексна оцінка
містить інформацію, що незначний вплив
буде виявлятися на атмосферне повітря,
ґрунтові води, ґрунт, що не є тотожним
поняттю «забруднення». Паспорти
взагалі не можна вважати документом,
оскільки їх не затверджено всіма
компетентними органами. Крім того,
наявна інформація в паспорті місця
видалення відходів на полігон
поховання твердих побутових відходів
про вміст токсичних речовин у
поверхневих водах довкола полігону та
у ґрунтах, прилягаючої до полігону
території, не свідчить про порушення
Позивачем вимог експлуатації МВВ (їх і
не встановлено) та допущення саме ними
забруднення навколишнього середовища
під час експлуатації Полігону. (том 2
а.с.108-112)

Вільнянська об'єднана Державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги.
Просили апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін. Зазначали, що
надані суб'єктом господарювання
документи не дають підстав вважати, що
Позивачем забезпечено повне
виключення забруднення атмосферного
повітря або водних об'єктів, а тому
ставка податку за розміщення відходів
на звалищах мала бути збільшена втричі.
(том 2 а.с.128-130)

У судовому засіданні представник
Позивача - ТОВ "Екотехнологічна
компанія" Гранік" вимоги апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити із підстав, у ній
зазначених. Просив врахувати, що
приписи пункту 246.4 статті 246 ПК України
до даних правовідносин не можуть бути
застосовані, оскільки відходи у них
розміщені на полігоні, а не на звалищі,
що не є тотожними поняттями. Зазначене
підтверджується і рішенням про
виділення їм земельної ділянки під
полігон, договору оренди землі під
полігон, а полігон ними збудовано
згідно з розробленою та затвердженою
документацією та введено в
експлуатацію Інспекцією ДАБК у
Запорізькій області, що податковим
органом не спростовано.

Представник Відповідача - Вільнянської
ОДПІ, проти задоволення апеляційної
скарги заперечував, посилався на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції. Вважає, що
коефіцієнт « 3» при сплаті екологічного
податку, визначений пунктом 246.4 ст. 246 ПК
України, має бути застосований до всіх
місць розміщення відходів, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів, незалежно від того, що
такі відходи розміщені на звалищах чи
на полігонах, оскільки само поняття
«полігон» взагалі виключає наявність
будь-якого забруднення.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Екотехнологічна компанія "Гранік"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради 22 січня 1999 року, видами
діяльності підприємства за КВЕД-2010 є,
зокрема: 38.11. Збирання безпечних
відходів, 38.21. Оброблення та видалення
безпечних відходів. (том 1 а.с.16)

Позивач є власником "Полігону
поховання твердих побутових відходів
для потреб територіальної громади м.
Вільнянська біля с. Українка
Вільнянського району Запорізької
області", що підтверджується копіями
Типової форми санітарно-технічного
паспорту полігону, Дозволів на
розміщення відходів та Паспорту місця
видалення відходів. (том 2 а.с.14-15, 24, 26, 56).

Згідно з інформацією Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області, яка надавалась на запит
відповідача, полігон твердих побутових
відходів не експлуатується з початку
2013 року (том 1 а.с.231).

Уповноваженими працівниками
Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Екотехнологічна
компанія "Гранік" з питань дотримання
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 2010 рік та екологічного
податку за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012 р.,
за результатами якої складено Акт
перевірки від 02.12.2013 р. № 312/22/23855037. (т. 1
а.с. 194-201).

Перевіркою встановлено порушення
постанови Кабінету Міністрів України
від 01.03.1999 № 303 "Про затвердження
Порядку встановлення нормативів збору
за забруднення навколишнього
природного середовища і стягнення
цього збору", пункту 246.2 статті 246
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 2010 рік на суму 61638 грн. 92
коп. та заниження екологічного податку
на 533820 грн. 13 коп., у тому числі по
періодам: за І квартал 2011 року на суму
61995 грн. 26 коп., за ІІ квартал 2011 року на
суму 73008 грн. 74 коп., за ІІІ квартал 2011
року на суму 72799 грн. 50 коп., за ІV квартал
2011 року на суму 85267 грн. 50 коп., за І
квартал 2012 року на суму 71193 грн., за ІІ
квартал 2012 року на суму 56101 грн. 14 коп.,
за ІІІ квартал 2012 року на суму 55567 грн. 14
коп., за ІV квартал 2012 року на суму 57887
грн. 85 коп.

Позивачем було подано заперечення на
Акт перевірки (том 1 а.с.203-204), які
відповідно до відповіді на заперечення
від 30.12.2013 р. № 1612/10/22-011 були залишені
без змін. (том 1 а.с.205-206).

У зв'язку з подачею позивачем
заперечень до Акту перевірки
відповідачем призначено та проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Екотехнологічна компанія "Гранік" з
питань, викладених у запереченнях від
06.12.2013 № 1817/10 до Акту перевірки від
02.12.2013 № 312/22/23855037, за результатами якої
складено Акт від 30.12.2013 № 350/22/23855037,
висновки якого є аналогічними
висновкам Акту перевірки від 02.12.2013 №
312/22/23855037 (том 1 а.с.213-216)

На підставі висновків Акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
09.01.2014 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
надходження від розміщення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи на об'єктах у сумі 710573 грн. 83 коп., у
тому числі за основним платежем у сумі
595459 грн. 05 коп. та штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 115114 грн.
78 коп. (том 1 а.с.19, 220).

Скасування указаного податкового
повідомлення-рішення і було предметом
судового позову.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ТОВ "Екотехнологічна
компанія "Гранік", суд першої інстанції
виходив з того, що копії паспорту місць
видалення відходів, які складалися
Позивачем та затверджувалися у 2011 році,
містять відомості щодо забруднення
поверхневих вод та ґрунтів на
території, що прилягає до полігону, що
свідчить про незабезпечення повного
виключення забруднення водних
об'єктів. За таких обставин висновки
Відповідача про заниження ТОВ
"Екотехнологічна компанія "Гранік" суми
збору за забруднення навколишнього
природного середовища за 2010 рік на суму
61638 грн. 92 коп. та заниження
екологічного податку за 2011-2012 роки на
533820 грн. 13 коп. внаслідок не збільшення
ставки податку у 3 рази за розміщення
відходів на звалищах, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів, обґрунтованим, у
зв'язку з чим податкові зобов'язання
визначені правомірно.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Відповідно до норм пункту 246.4
статті 246 Податкового кодексу України,
за розміщення відходів на звалищах, які
не забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів, ставки податку,
зазначені у пунктах 246.1 -246.3 цієї статті,
збільшуються у 3 рази.

Матеріалами справи підтверджено та
податковим органом визнано, що 04.11.2013
року (тобто, іще до початку перевірки)
ТОВ "Екотехнологіна компанія "Гранік"
подано до Вільнянської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
уточнюючі розрахунки збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 2010 рік та екологічного
податку за 2011-2012 роки, за результатами
яких змінено застосування коефіцієнту
у графі " 5" з коефіцієнту "1" на "3" (місце
(зона) розміщення відходів у
навколишньому природному середовищі в
межах населеного пункту або на
відстані менш як 3 км. від таких меж), та
у стовбці " 6" з коефіцієнту " 3" на " 1"
(екологічний податок), у зв'язку з чим
податковим органом зроблено висновок,
з яким погодився і суд першої
інстанції, що на порушення Постанови
Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №
303 "Про затвердження Порядку
встановлення нормативів збору за
забруднення навколишнього природного
середовища і стягнення цього збору",
пункту 246.2 статті 246 Податкового
кодексу України позивачем не збільшено
ставки податку у 3 рази за розміщення
відходів на звалищах, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів, що призвело до
заниження суми збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за 2010 рік на 61368 грн. 92 коп. та заниження
екологічного податку за період 2011-2012
роки на 533820 грн. 13 коп. (том 1 а.с.198-199, 56).

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
заниження ТОВ "Екотехнологічна
компанія "Гранік" суми збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 2010 рік на суму 61638 грн. 92
коп., оскільки іще до проведення
перевірки Позивачем подано до
Вільнянської ОДПІ уточнюючі
розрахунки збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за 2010 рік, за результатами яких змінено
застосування коефіцієнту у графі " 5" з
коефіцієнту " 1" на "3" (місце (зона)
розміщення відходів у навколишньому
природному середовищі в межах
населеного пункту або на відстані менш
як 3 км. від таких меж) та уточнена сума
розрахунків збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за 2010 рік сплачена у повному обсязі.

Вказані обставини податковим органом
не спростовано, а щодо правомірності
застосування коефіцієнту "3" при сплаті
збору за забруднення навколишнього
природного середовища за 2010 рік між
сторонами спору не виникало, оскільки
сторони погодились, що полігон
поховання твердих побутових відходів
дійсно знаходиться на відстані менше,
ніж 3 км від населеного пункту.

При цьому колегія суддів зазначає, що
Порядок встановлення нормативів збору
за забруднення навколишнього
природного середовища, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.1999 № 303, як і стягнення цього
збору, діяли до 01.01.2011 року та втратили
чинність з прийняттям Податкового
кодексу України.

Щодо порушення Позивачем (за позицією
ОДПІ та суду першої інстанції) норм
Податкового кодексу України при сплаті
екологічного податку внаслідок
безпідставного не збільшення ставки
податку у 3 рази (п.246.4 ст. 246 ПК України),
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про
відходи" від 05.03.1998 року № 187/98-ВР,
зберігання та видалення відходів
здійснюються відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх споживачам (за
винятком захоронення).

На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання. Визначені для
зберігання та видалення відходів місця
чи об'єкти повинні використовуватися
лише для заявлених на одержання
дозволу відходів.

Судом встановлено та сторонами не
спростовано, що розпорядженням голови
Вільнянської райдержадміністрації від
07.11.2007 року за № 823 Позивачу виділено
земельну ділянку під будівництво та
розміщення полігону, у 2008 році укладено
договір оренди землі під полігон,
полігон Товариством збудовано згідно з
розробленою та затвердженою
документацією та введено в
експлуатацію Інспекцією ДАБК у
Запорізькій області.

Також сторонами визнано, що Позивач є
власником "Полігону поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с. Українка Вільнянського району
Запорізької області", що
підтверджується копіями Типової форми
санітарно-технічного паспорту
полігону, Дозволів на розміщення
відходів та Паспорту місця видалення
відходів. Наявність належно оформлених
дозволів на розміщення відходів на
полігоні Відповідачем також не
заперечується. (том 2 а.с.14-15, 24, 26, 56).

Згідно паспорту місця видалення
відходів, у розділі «назва МВВ»
зазначено - полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с. Українка Вільнянського району
Запорізької області, який погоджений
Запорізьким облводгоспом 11.11.2011р. (т. 2
а.с.55-64, 85).

Доказів того, що полігон було
перейменовано на звалище, і що саме на
звалище за вказаною адресою видавались
паспорти місця видалення відходів, чи
видавались відповідні дозволи - до суду
не надавалось та про це навіть не
зазначалось податковим органом.

Як слідує із акту перевірки від 30.12.2013 №
350/22/23855037, висновки якого є аналогічними
висновкам Акту перевірки від 02.12.2013 №
312/22/23855037 (том 1 а.с.213-216), податковим
органом проводилась перевірка саме з
питань правильності нарахування
грошових зобов'язань по екологічному
податку за 2011-2012 роки, отже, до цих
правовідносин мають бути застосовані
приписи Податкового кодексу України.

Дійсно, відповідно до норм пункту 246.4
статті 246 Податкового кодексу України,
за розміщення відходів на звалищах, які
не забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів, ставки податку,
зазначені у пунктах 246.1 -246.3 цієї статті,
збільшуються у 3 рази.

Аналіз вказаної норми права свідчить
про те, що збільшення ставки податку у
три рази може бути застосовано саме за
розміщення відходів на звалищах, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів.

В той же час, будь яких доказів того, що
було змінено статус належного на праві
власності "Полігону поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с. Українка Вільнянського району
Запорізької області" на звалище, судом
першої інстанції не встановлено та до
суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин само по собі
зазначення у розділі VІІ паспорту МВВ
"Відомості про забруднення
навколишнього природного середовища у
районі МВВ" відомостей про наявність
токсичних речовин в поверхневих водах
та ґрунтах прилягаючої до полігону
території не змінює статусу полігону
та не надає підстав вважати його
звалищем, а отже, не дає підстав для
застосування до даних правовідносин
приписів п.246.4 ст. 246 ПК України.

Крім того, положення вказаної норми
права( збільшення ставки податку у три
рази) має застосовуватись саме тоді,
коли не забезпечується повне
виключення забруднення атмосферного
повітря або водних об'єктів, що не є
тотожним поняттю наявності токсичних
речовин в поверхневих вод та ґрунтах
прилягаючої до полігону території.

В той же час, у паспорті місця видалення
відходів на полігон відомості про
забруднення атмосферного повітря
відсутні та встановлено, що Позивачем
не допускались порушення вимог
експлуатації МВВ.(том 2 а.с.61зворот - 62)

Оскільки судом першої інстанції
вказані обставини не були враховані, що
свідчить про порушення норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду першої
фактичним обставинам справи, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для скасування
постанови суду першої інстанції та
винесення нової постанови про
задоволення вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Екотехнологічна компанія" Гранік".

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4ч.1 ст.202, 205, 207
КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Екотехнологічна компанія" Гранік"-
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі № 808/2892/14- скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екотехнологічна
компанія" Гранік"- задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення від
09.01.2014 року № - скасувати.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Повний текст постанови
виготовлено 22 грудня 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко