Справа № 645/10031/14-а
Суддя: Горпинич О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження 2а/645/188/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

12 грудня 2014 року
Фунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Денісенко О.І,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Харкові
адміністративний позов ОСОБА_2 до
старшого інспектора ВДАЇ Чугуївського
району Харківської області прапорщика
Міхайлова Романа Вікторовича, ВДАЇ з
обслуговування Чугуївського та
Печенізького районів м. Чугуїв про
визнання протиправними дії та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
вищевказаним адміністративним
позовом, яким просить визнати дії
старшого інспектора ВДАЇ Чугуївського
району Харківської області прапорщика
Міхайлова Р.В.протиправними та
скасувати постанову серії ПС2 № 202164 від
06.11.2014 року про притягнення її до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн.,
закрити провадження по справі про
адміністративне правопорушення. В
обґрунтування позову посилалася на те,
що вона, 06.11.2014 року близько о 12 годині 50
хвилин рухалася на автомобілі марки
«Шкода Фабія», державний номерний знак
НОМЕР_1, у напрямку селище Гнилиця
Чугуївського району Харківської
області, по автомобільній дорозі РОЄ
ст.. Гнилиця, ст.. Коробочкіне. Підїхавши
до залізничного переїзду ст.. Гнилиця,
ОСОБА_2 виконала необхідні вимоги ПДР
України, а саме вимогу знаку 2.2,
«зупинилася перед тим, як переїхати
залізничі колії», і вже за залізничним
переїздом, на відстані понад 100 метрів
із придорожніх кущів з'явився
працівник ДАЇ, який зупинив автомобіль
ОСОБА_2 та висловив вимогу щодо
порушення останньою вимог дорожнього
знаку 2.2 ПДР України, чим в свою чергу
порушила п. 20.2 ПДР України, за що
передбачена відповідальність згідно
ч.1 ст. 123 КУпАП. Не зважаючи на
заперечення позивача, інспектором ДАЇ
відносного ОСОБА_2 було складено
протокол та вищевказану постанову. Але
всупереч вимогам Закону інспектором
були проігноровані пояснення свідка,
яка їхала разом в автомобілі ОСОБА_2 та
могла надати свідчення, що позивач не
скоювала правопорушення. Позивач
зазначала, що не порушувала вимоги ПДР
України. Враховуючи вищевикладене
позивач вважає, що постанова серії ПС2
№ 202164 від 06.11.2014 року по справі про
адміністративне правопорушення є
необґрунтованою, незаконною.

На підставі викладеного позивач
звернулася до суду із відповідним
позовом.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, повідомлялися про час та
місце розгляду справи своєчасно та
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, заперечень проти позову не
надали, тому у відповідності до ч. 4 ст.
128 КАС України справа розглядається без
їх участі.

За таких обставин, суд вважає за
можливе провести судове засідання у
відсутності відповідачів.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, просивши суд про їх
задоволення.

Суд, вислухавши доводи позивача,
допитавши свідка ОСОБА_5 та дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено
наступне: постановою серії ПС2 № 202164
від 06.11.2014 року, винесеною старшим
інспектором ВДАЇ Чугуївського району
Харківської області, позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст.123 КУпАП та
накладено

адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн. у постанові
зазначалося, що 06.11.2014 року о 12 год. 50 хв.
ОСОБА_2 керувала автомобілем марки
«Шкода Фабія», державний номер НОМЕР_1,
у напрямку селище Гнилиця Чугуївського
району, по автомобільній дорозі РОЄ,
ст.. Коробочкіне, на залізничному
переїзді не виконала вимогу дорожнього
знаку 2.2 «проїзд без зупинки
заборонено», проїхала без зупинки, чим
скоїла адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 123
ПДР України.

Порядок притягнення осіб до
адміністративної відповідальності
встановлений Кодексом України про
адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП,
обов'язковою умовою притягнення особи
до адміністративної відповідальності
є наявність події адміністративного
правопорушення. Наявність події
правопорушення доводиться шляхом
надання доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган
(посадова особа), що розглядає справу
про адміністративне правопорушення
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КупАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото і кінозйомки, відеозапису правил,
норм і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

Справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про час та місце розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи (ст. 269
КУпАП).

Статтею 69 КАС України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Як встановлено судовим розглядом,
єдиними доказами вчинення позивачем по
даній справі вищезазначеного
адміністративного правопорушення є
постанова, складена інспектором.
ОСОБА_2 факт порушення нею Правил
дорожнього руху не визнає, що також
підтверджується поясненнями свідка
ОСОБА_5, допитаної у судовому засіданні,
яка пояснила, що дійсно ОСОБА_2 не
порушували ПДР України, оскільки
належним чином виконала вимоги знаку
2.2 та позивачка була зупинена
співробітником ДАЇ на відстані 80-100
метрів від залізничного переїзду.

Інших доказів порушення ОСОБА_2 Правил
дорожнього руху суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб`єкта владних
повноважень обов`язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Стаття 288 КУпАП передбачає, що
постанова іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржена у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовій особі) або
в районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства України
з особливостями, встановленими цим
кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС
України місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Стаття 86 Кодексу про
адміністративне судочинство України
передбачає, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України
- докази надають особи, які беруть
участь у справі.

Статтею 71 КАС України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень, у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Порядок притягнення осіб до
адміністративної відповідальності
встановлений Кодексом України про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення обов'язковою умовою
притягнення особи до адміністративної
відповідальності є наявність події
адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення
доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що постанова
про адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_2 не містить фактичних
даних, які б спростовували її
пояснення, встановлювали б факт
порушення нею пп. 20.2 Правил дорожнього
руху України, не містить опис обставин,
які підтверджують наявність події
скоєння адміністративного
правопорушення позивачем. З матеріалів
справи взагалі не вбачається, що
відповідачем при розгляді справи
допитувались свідки, іншим чином
перевірялись доводи притягуваної.

Представник відповідача та
відповідач у судове засідання не
з'явилися, доводи позивача не
спростували.

Жодних належних доказів скоєння
позивачем адміністративного
правопорушення відповідачем та
представником відповідача суду не
надано.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При таких обставинах, суд
приходить до висновку, що постанова
серії ПС2 № 202164 від 06.11.2014 року про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_2 не відповідає
вимогам закону та не підтверджує
наявність адміністративного
правопорушення та інші обставини, що
мають значення для прийняття рішення
про притягнення особи до
адміністративної відповідальності.
Постанова винесена за відсутності
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували факт неправомірних дій
позивача, у зв'язку із чим постанова
підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про
закриття провадження по справі, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки,
суд, розглядаючи справу, перевіряє
законність та обґрунтованість
винесеної постанови та не має
повноважень щодо закриття провадження
по справі, оскільки вирішенню цього
питання віднесено до компетенції
органу, який це провадження розпочав.

Керуючись ст. 19 Конституції
України, ст. ст. 4, 8, 94, 99, 100, 159, 160-163 КАС
України , ст.ст. 251, 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
старшого інспектора ВДАЇ Чугуївського
району Харківської області прапорщика
Міхайлова Романа Вікторовича, ВДАЇ з
обслуговування Чугуївського та
Печенізького районів м. Чугуїв про
визнання протиправними дії та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення-
задовольнити частково.

Визнати дії старшого інспектора
ВДАЇ Чугуївського району Харківської
області прапорщика Міхайлова Романа
Вікторовича протиправними.

Скасувати постанову старшого
інспектора ВДАЇ Чугуївського району
Харківської області прапорщика
Міхайлова Романа Вікторовича серії ПС2
№ 202164 від 06 листопада 2014 року про

притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -