Справа № 2а-3941/12/2070
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/57702/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Вербицька О.В. Ланченко
Л.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22.08.2012 р.

у справі №2а-3941/12/2070

за позовом Приватного виробничого
підприємства «Аркада»

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Приватне виробниче підприємство
«Аркада» (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду України від
11.06.2012 р. у задоволенні позовних вимог
позивача відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2012 р.,
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким
позовні вимоги задоволено, скасовано
податкове повідомлення - рішення від
12.03.2012 р. №.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з податку на додану вартість
за листопад, грудень 2011 року, про що
складено акт від 22.02.2012 р. №932/1502/31182567,
яким встановлено порушення позивачем
вимог п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, що виразилося у заниженні суми
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях за листопад,
грудень 2012 року на 167 159,74 грн.

За результатами проведеної перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення від
12.03.2012 р. №000140152, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 246 449,93
грн., з яких 197 160,00 грн. за
основним платежем та 49 289,93 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Фактичною підставою для збільшення
позивачу податкових зобов'язань з
податку на додану вартість слугував
висновок податкового органу про
включення позивачем до складу
податкового кредиту листопада, грудня
2011 року суми податку на додану вартість
у розмірі 197 159,74 грн. на підставі
податкових накладних, виданих ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», у якого на
момент складання таких накладних було
анульовано свідоцтво платника податку
на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з
відсутності порушень у діях позивача
вимог податкового законодавства при
формуванні складу податкового кредиту
з податку на додану вартість по
господарським операціям з придбання
товару у ТОВ «Промбуд-Монтажінвест».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач мав господарські відносини з
ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», за результатом
виконання яких сформував податковий
кредит листопада, грудня 2011 року.

За висновками контролюючого органу,
викладеними в акті перевірки, позивач
не мав права на формування податкового
кредиту по отриманим від вказаного
контрагента податковим накладним,
оскільки свідоцтво платника податку на
додану вартість ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» анульовано
рішенням від 14.10.2011 р. № 83/15-02-36.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
24.11.2011 р., залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 р. у
справі №2а-14158/11/2070 визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
в Жовтневому районі м.Харкова від 14.10.2011
р. №83/15-02-36, яким анульовано реєстрацію
платника податку на додану вартість
ТОВ «Промбуд-Монтажінвест» та
зобов'язано поновити реєстрацію
вказаного товариства платником
податку на додану вартість шляхом
внесення запису про скасування
(відміну) анулювання реєстрації до
Реєстру платників податку на додану
вартість.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.03.2012 р. у справі №К/9991/20905/12
податковій інспекції було відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою на зазначені судові
рішення.

Процесуальними положеннями ч. 1 ст. 72
КАС України передбачено, що обставини
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що названі судові
рішення набрали законної сили,
відповідне рішення податкового органу
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість вважається
протиправним з моменту його прийняття.

Відтак, протиправно анульоване
свідоцтво платника податку на додану
вартість слід вважати чинним протягом
усього часу від моменту його видачі, у
тому числі у період від дати прийняття
протиправного рішення про анулювання
такого свідоцтва до набрання чинності
відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене, судом
апеляційної інстанції обґрунтовано
встановлено, що на момент вчинення
спірної господарської операції
контрагент позивача був наділений
правом видавати податкові накладні.

У відповідності до приписів п.п.14.1.181
п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, п відбулася
раніше: дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податкової накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, видається платником
податку, який здійснює операції з
постачання товарів/послуг, на вимогу
покупця та є підставою для нарахування
сум податку, що відносяться до
податкового кредиту.

Отже, для отримання права на податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник податку
на додану вартість повинен мати
податкові накладні, видані на фактично
отриманий товар (роботи, послуги), що
призначений для використання у власній
господарській діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Враховуючи, що позивачем податковий
кредит сформований у відповідності з
зазначеними положеннями Податкового
кодексу України, підтверджено
відповідними податковими накладними,
що виписані контрагентом
зареєстрованим платником податку на
додану вартість, а відповідачем не
доведено протилежного, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції про
наявність правових підстав для
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення від 12.03.2012 р.
№.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржуване судове рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м.Харкова Харківської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2012 р. у
справі №2а-3941/12/2070 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Вербицька О.В. Ланченко Л.В.