Справа № 810/3453/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року 810/3453/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Технополіс-1" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Луганській області про
визнання дій протиправними, скасування
рішень та постанови,

в с т а н о в и в:

4 червня 2014 р. до Київського окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю «Технополіс - 1» (далі
- позивач) з позовом до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Луганській області (далі - відповідач)
про визнання протиправними дій
відповідача при проведенні
позапланової перевірки магазину
позивача за адресою: м. Луганськ, вул.
Оборонна, 26-б, складення акту, рішень та
винесення постанови від 30 грудня 2013 р.
№ 000101, скасування рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 13 грудня 2013 р. №№ 000274/1, 000274/2 та
скасування постанови відповідача про
накладення штрафних санкцій від 30
грудня 2013 № 000101.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
відповідачем протиправно винесено
постанову про накладення штрафних
санкцій від 30 грудня 2013 № 000101, оскільки,
на всіх товарах, які перевірялися, був
наявний на продукції знак
відповідності, та продукція має всю
необхідну документацію, що підтверджує
якість її походження.Крім того,
продукція повністю відповідає
технічним регламентам та
законодавству про загальну
безпечність нехарчової продукції. Крім
того, у судовому засіданні 22 грудня 2014
р. зазначив, що відповідачем було
проведено перевірку позивача на
підставі листа Спілки захисту прав
споживачів Солом'янського району м.
Києва від 26 листопада 2013 р. № 405/01-01, тоді
як ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 12 листопада 2014 р.
справі № 826/18856/13-а визнано, що звернення
названої Спілки суперечить меті
створення самої Спілки, визначеній у
статуті останньої.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду письмові заперечення, в яких
просив у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що у ході перевірки
було встановлено реалізацію позивачем
продукції, на якій не нанесено
Національний знак відповідності
безпосередньо на електрообладнанні,
пакуванні або документації, що
супроводжує електрообладнання, чим
порушено вимоги п. 7 "Технічного
регламенту низьковольтного
електрообладнання", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 р. № 1149 (далі - Технічний
регламент № 1149).

1 липня 2014 р. відповідач подав до суду з
клопотання про розгляд справи без його
представника (а.с. 101).

22 грудня 2014 р. позивач подав до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження (а.с. 133).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи, що від обох сторін у справі
до суду заявлено клопотання про
розгляд справи за їх відсутності, суд
ухвалив здійснювати судовий розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив таке.

18 квітня 2003 р. позивач зареєстрований
як юридична особа, що підтверджується
копією виписки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України серія АД № 096146
(а.с. 43).

4 грудня 2013 р. відповідачем на підставі
листа Спілки захисту прав споживачів
Солом'янського району м. Києва від 26
листопада 2013 р. № 405/01-01 (а.с. 15) та згоди
Держспоживінспекції України від 3
грудня 2013 р. № 5570/2/7/6 (а.с. 12) було
проведено позапланову перевірку
магазину позивача за адресою: м.
Луганськ, вул. Оборонна, 26-б, за
результатами якої було складено акт
перевірки характеристик продукції №
000274 (далі - акт № 000274) (а.с. 91-92).

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено положення п. 7
Технічного регламенту № 1149 та п. 1 ч. 5
ст. 8 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" від 2 грудня 2010 р. № 2735-VI
(далі - Закон № 2735) (а.с. 92).

Зокрема, у торгівельному залі магазину
ТОВ «Технополіс - 1» за адресою:
м. Луганськ, вул. Оборонна, 26-б,
безпосередньо на електрооладнанні
(холодильник "BEКО", № 01,
серійний № та пральна машина
"Саndy", № 31005242), пакуванні
або документції, що супроводжує
електрообладнання, відсутній
Національний знак відповідності (а.с.
32-33).

13 грудня 2013 р. позивачем були винесені
рішення про вжиття обмежувальних
заходів № 000274/1 та № 000274/2, якими
застосовано до продукції, яка
підлягала перевірці та відносно якої
встановлені порушення вимог
Технічного регламенту № 1149,
обмежувальний корегувальний
захід:обмеження надання продукції на
ринку шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами (далі - рішення № 000274/1, № 000274/2
відповідно) (а.с. 29-32).

30 грудня 2013 р. відповідачем на підставі
акту № 000274 було прийнято постанову про
накладення штрафних санкцій № 000101,
якою на позивача накладено штраф у сумі
4233 грн 00 коп. (далі - постанова № 000101)
(а.с. 34-35).

Вважаючи такі дії посадових осіб
відповідача при проведенні перевірки,
складанні акту № 000274, винесенні рішень
№№ 000274/1, 000274/2, постанови № 000101 та
винесену постанову № 000101
протиправними, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини, пов"язані із
здійсненням перевірки позивача,
складанні акту № 000274,
винесенні рішень №№ 000274/1, 000274/2 та
постанови № 000101 врегульовані
наступними нормативними актами.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, права споживачів, а також
визначення механізму їх захисту та
основи реалізації державної політики у
сфері захисту прав споживачів
встановлені Законом України «Про
захист прав споживачів» від 12
травня 1991 р. № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 5 названого
Закону № 1023 держава забезпечує
споживачам захист їх прав, надає
можливість вільного вибору продукції,
здобуття знань і кваліфікації,
необхідних для прийняття самостійних
рішень під час придбання та
використання продукції відповідно до
їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи, що здійснюють
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на захист своїх прав
державою, належну якість продукції та
обслуговування; безпеку продукції,
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця)
(п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 с. 4 Закону № 1023-XII).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону
№ 1023-XII спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Указом Президента України від 13 квітня
2011 р. № 465/2011 затверджено Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів (далі -
Положення № 465/2011), згідно
з ч. 1 якого Державна інспекція України
з питань захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України.

Як убачається з п.п. "а", "б" п. 1 ч. 3, п.п. 1, 3
ч. 4 Положення № 465/2011, основними
завданнями Держспоживінспекції
України є реалізація державної
політики у сферах державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів і рекламу в цій
сфері, державного ринкового нагляду.

Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, здійснює державний
ринковий нагляд у межах сфери своєї
відповідальності.

Згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 6 Положення
№ 465/2011 Держспоживінспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право в установленому
порядку в тому числі перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, одержувати безоплатно від
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, що
перевіряються, копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектувальних виробів, що
використовуються для виробництва
такої продукції.

Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі.

На підставі Закону № 1023-XII, Положення №
465/2011, наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 9 листопада 2011 р. під № 206
затверджено Положення про інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
Положення № 206).

Відповідно до вимог ч. 1, п.п. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.4
п. 6.1 ч.ч. 6, 7 Положення № 206
територіальними органами Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів є інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Інспекції з питань захисту прав
споживачів в областях мають право у
сфері захисту прав споживачів
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства виробничі, складські,
торговельні та інші приміщення
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, одержувати
безоплатно від суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, що перевіряються, копії
необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва такої продукції.

Аналіз наведених норм Закону № 1023,
Положення № 465/2011, Положення № 206, дає
суду право зробити висновок про те, що
Інспекція на виконання покладених на
неї завдань має право перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, одержувати
безоплатно від суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, що перевіряються, копії
необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва такої продукції.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 р. № 877-V
(далі - Закон № 877-V) державний
нагляд (контроль) це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Як убачається з ч. 4 ст. 4 Закону № 877-V,
виключно законами встановлюються
органи, уповноважені здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, види
господарської діяльності, які є
предметом державного нагляду
(контролю), повноваження органів
державного нагляду (контролю) щодо
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг, вичерпний
перелік підстав для зупинення
господарської діяльності, спосіб
здійснення державного нагляду
(контролю), санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Орган державного нагляду (контролю) не
може здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності, якщо закон прямо не
уповноважує такий орган на здійснення
державного нагляду (контролю) у певній
сфері господарської діяльності та не
визначає повноваження такого органу
під час здійснення державного нагляду
(контролю).

Однією з підстав для здійснення
позапланових заходів згідно п.п. 4, 7 ст. 6
Закону № 877-V є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону №
877-V для здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Обов'язкові реквізити посвідчення
(направлення) визначені ч. 3 ст. 7 Закону
№ 877-V, одними із яких є
підстави для здійснення заходу та
предмет здійснення заходу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 7 названого
Закону за результатами здійснення
планового або позапланового заходу
посадова особа органу державного
нагляду (контролю), у разі виявлення
порушень вимог законодавства, складає
акт, який повинен містити такі
відомості: дату складення акта; тип
заходу (плановий або позаплановий); вид
заходу (перевірка, ревізія, обстеження,
огляд тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, щодо
діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті
стан виконання вимог
законодавства суб'єктом
господарювання, а в разі невиконання -
детальний опис виявленого порушення з
посиланням на відповідну вимогу
законодавства. В останній день
перевірки два примірники акта
підписуються посадовими особами
органу державного нагляду (контролю),
які здійснювали захід, та суб'єктом
господарювання або уповноваженою ним
особою, якщо інше не передбачено
законом. Якщо суб'єкт господарювання
не погоджується з актом, він підписує
акт із зауваженнями. Зауваження
суб'єкта господарювання щодо
здійснення державного нагляду
(контролю) є невід'ємною частиною акта
органу державного нагляду (контролю). У
разі відмови суб'єкта господарювання
підписати акт посадова особа органу
державного нагляду (контролю) вносить
до такого акта відповідний запис. Один
примірник акта вручається суб'єкту
господарювання або уповноваженій ним
особі, а другий - зберігається в
органі ержавного нагляду (контролю).

Як убачається з ч. 7 ст. 7. Закону № 877-V
на підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення),
реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг звертається у
порядку та строки, встановлені
законом, з відповідним позовом до
адміністративного суду. У разі
необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів
з дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час
здійснення заходу, а у випадках,
передбачених законом, також
звертається у порядку та строки,
встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

До того ж щодо протиправності дій
відповідача щодо винесення рішень
№№ 000274/1, 000274/2 , суд зазначає
наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» від 2
грудня 2010 р. № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI),
у разі якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що неналежне застосовано
Національний знак відповідності, не
нанесено Національний знак
відповідності, якщо його нанесення
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, не складено
декларацію про відповідність, якщо її
складання передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
декларацію про відповідність складено
з порушенням встановлених вимог або
органу ринкового нагляду не надано чи
надано технічну документацію на
відповідну продукцію не в обсязі,
передбаченому технічним регламентом,
орган ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Згідно з вимогами ст. 30 названого
Закону обмеження надання продукції на
ринку здійснюються шляхом: 1)
приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону); 2) тимчасової заборони
надання продукції на ринку.

Обмеження надання продукції на ринку,
визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті,
застосовуються органами ринкового
нагляду у випадках, передбачених цим
Законом, якщо існує можливість
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами. Зазначені обмеження можуть
застосовуватися до продукції, що
надається на ринку, у тому числі тієї,
що зберігається на складах виробників
(імпортерів), та/або продукції, що
перебуває у споживачів (користувачів).

Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за місцем проживання
(місцезнаходженням) споживачів
(користувачів) або за
місцезнаходженням розповсюджувачів,
виробників (імпортерів) чи підприємств,
що здійснюють технічне обслуговування
та ремонт продукції, а також в інших
місцях, у яких можливо здійснити таке
приведення. Суб'єкти господарювання в
ланцюгу постачання відповідної
продукції зобов'язані співпрацювати
між собою з метою приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами.

Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за рахунок суб'єкта
господарювання, внаслідок дій чи
бездіяльності якого продукція стала
такою, що не відповідає встановленим
вимогам.

Тимчасова заборона надання продукції
на ринку застосовується органами
ринкового нагляду у разі прийняття
ними рішення про: 1) відбір зразків
продукції для проведення їх експертизи
(випробування) - на строк проведення
експертизи (випробування); 2) приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами - на строк дії
відповідного обмеження.

Тимчасова заборона надання продукції
на ринку запроваджується одночасно з
прийняттям рішень, зазначених у цій
частині.

Органами ринкового нагляду у випадках,
передбачених Законом України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції», можуть також
застосовуватися обмеження введення в
обіг або розповсюдження продукції.

Відповідно до вимог ч.ч. 11, 12 ст. 33
Закону № 2735-VI до прийняття рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів орган ринкового нагляду надає
(надсилає) суб'єкту господарювання,
щодо якого передбачається прийняти
рішення, проект відповідного рішення з
пропозицією надати в письмовій формі
свої пояснення, заперечення до проекту
рішення, інформацію про вжиття ним
заходів, спрямованих на запобігання
або уникнення ризиків суспільним
інтересам, усунення невідповідності
продукції, що є предметом проекту
рішення, встановленим вимогам.

Суб'єкт господарювання, якого
стосується проект рішення, має право
надати (надіслати) органу ринкового
нагляду свої пояснення, заперечення
та/або інформацію до проекту такого
рішення протягом десяти робочих днів з
дня одержання проекту. Цей строк може
бути продовжено органом ринкового
нагляду за обґрунтованим клопотанням
відповідного суб'єкта господарювання.

Стосовно позовних вимог в частині
визнання дій посадових осіб
відповідача при проведенні
позапланової перевірки магазину за
адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 26-б,
складанні акту № 000274, винесенні рішень
№№ 000274/1, 000274/2 та постанови № 000101, судом
встановлено таке.

На адресу Держспоживінспекції України
надійшло звернення Спілки захисту прав
споживачів Солом'янського району м.
Києва про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства у
сфері захисту прав споживачів від 26
листопада 2013 р. № 405/01-01, в якому
зазначалося про розповсюдження
продукції без дотримання вимог,
встановлених законодавством (а.с.15).

З метою перевірки обставин, викладених
у зверненні Спілки захисту прав
споживачів Солом'янського району м.
Києва, Державною інспекцією України з
питань захисту прав споживачів надана
згода Держспоживінспеції у Донецькій
області на проведення позапланового
заходу із здійснення державного
контролю від 3 грудня 2013 р.
№5570-2-7/6, на підставі якої
посадовим особам відповідача було
видано наказ від 3 грудня
2013 р. № 94 про проведення позапланової
перевірки магазину позивача, що
знаходиться за адресою: м. Луганськ,
вул. Оборонна, 26-6 (а.с. 12, 57).

У подальшому, на виконання наказу № 94
відповідачем було видано направлення
на проведення перевірки від 3 грудня 2013
р. № 000274 (а.с. 59) та проведена
позапланова перевірка магазину
позивача, за результати якої складено
акт № 000274.

Таким чином, підставами для проведення
позапланової перевірки були звернення
Спілки захисту прав споживачів
Солом'янського району м. Києва від 26
листопада 2013 р. та згода
Держспоживінспекції України на
проведення перевірки від 3 грудня 2013 р.
№ 5570-2-7/6 (а.с. 15, 12
відповідно).

До того ж законність надання
ДержспоживінспекцієюУкраїни згоди на
проведення названої перевірки була
предметом дослідження в межах
адміністративної справи №
826/6626/14.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
липня 2014 р., з-поміж іншого,
були визнані протиправними дії
посадових осіб Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області щодо проведення позапланової
перевірки в магазинах "Ельдорадо"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Технополіс 1"
(позивача у даній адміністративній
справі) на підставі звернення Спілки
захисту прав споживачів Солом'янського
району м. Києва та визнано незаконним
наказ про проведення такої перевірки
від 4 грудня 2014 р. № 639 (а.с. 116-124).

Проте, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2014 р.
названа постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва була
скасована та у справі було прийно нове
рішення - у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі (а.с. 110-115).

Згідно з ч. 1 ст. 72 "Підстави для
звільнення від доказування" КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що в межах даної адміністративної
справи не підлягає доказуванню
законність дій відповідача по
проведенню перевірки позивача,
оскільки дана обставина встановлена
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2014
р. (а.с. 110-115).

До того ж судом встановлено, що
відповідач в межах наданих йому
повноважень виніс проекти рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів (а.с. 67-68), як це передбачено
нормами Закону № 2735-VI, і надав позивачу
час до 23 грудня 2013 р. на вжиття
відповідних заходів по усуненню
порушень, а самі рішення №№ 000274/1, 000274/2
були винесені на виконання вимог ст. 33
Закону № 2735-VI .

Крім того, судом враховано, що
відповідачем на виконання вимог ст. 7
Закону № 877-V було складено акт
перевірки № 000274 та винесено постанову
№ 000101.

Отже, підстави для визнання дій
посадових осіб відповідача щодо
проведення перевірки позивача,
складання акта № 00274, винесення рішень
№№ 000274/1, 000274/2 та постанови № 000101
відсутні.

Правовідносини, пов"язані із
оскарженням рішень №№ 000274/1, 000274/2 та
постанови № 000101 врегульовані
наступними нормативно-правовими
актами.

Правові та організаційні засади
здійснення державного ринкового
нагляду і контролю нехарчової
продукції встановлені Законом № 2735-VI.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 10 Закону №
2735-VI ринковий нагляд здійснюється
органами ринкового нагляду в межах
сфер їх відповідальності. Органи
ринкового нагляду становлять єдину
систему.

Повноваження та порядок діяльності
органів ринкового нагляду, права та
обов'язки їх посадових осіб, які
здійснюють ринковий нагляд,
встановлюються Законом № 2735-VI,
законами України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції»,
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та іншими законами
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону №
2735-VI органи ринкового нагляду
проводять перевірки характеристик
продукції у її розповсюджувачів: 1)
планові - згідно із секторальними
планами ринкового нагляду; 2)
позапланові, в тому числі, підпункт а)
за зверненнями споживачів
(користувачів) відповідної продукції, а
також органів виконавчої влади,
виконавчих органів місцевих рад,
правоохоронних органів, громадських
організацій споживачів (об'єднань
споживачів), у яких міститься
інформація про розповсюдження
продукції, що завдала шкоди суспільним
інтересам чи має недоліки, що можуть
завдати такої шкоди, і відсутня
інформація, за якою виробника такої
продукції може бути ідентифіковано,
але міститься інформація, за якою може
бути встановлено розповсюджувача, у
якого було придбано (виявлено) таку
продукцію.

Під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених п. 1 ч.1 і п.п. «а» п. 2 ч. 1 цієї
статті на початковому етапі перевірки
об'єктами перевірки є наявність на
продукції Національного знака
відповідності (у тому числі
ідентифікаційного коду призначеного
органу з оцінки відповідності), якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, та
додержання правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності.

Так, вимогами п. 1 Технічного регламенту
№ 1149 встановлено вимоги до
низьковольтного електричного
обладнання та його введення в обіг або
в експлуатацію на ринку України.

Відповідно до вимог п. 3 Технічного
регламенту № 1149 введення в обіг
низьковольтного електричного
обладнання (далі - електрообладнання)
можливе тільки в разі, коли воно не
загрожує безпеці людей, свійських
тварин або майна за умови належного
встановлення, обслуговування та
використання за призначенням, для
якого воно створене.

Згідно з вимогами п. 7 Технічного
регламенту № 1149 перед введенням в обіг
на електрообладнання повинен бути
нанесений Національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту

Оцінка відповідності
електрообладнання вимогам цього
Технічного регламенту проводиться із
застосуванням модуля А (внутрішній
контроль виробництва), передбаченого
Технічним регламентом модулів оцінки
відповідності та вимог щодо маркування
національним знаком відповідності, які
застосовуються в технічних
регламентах, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 7 жовтня
2003 р. № 1585 (далі - Технічний регламент №
1585).

За цією процедурою виробник або
уповноважений представник гарантує і
декларує, що електрообладнання
відповідає вимогам цього Технічного
регламенту.

Як убачається з п. 13 Технічного
регламенту № 1585, виробник або його
уповноважений представник наносить
маркування Національним знаком
відповідності на кожний окремий зразок
продукції, який задовольняє
застосовуваним вимогам технічного
регламенту, та складає декларацію про
відповідність з огляду на
необхідність ідентифікації продукції,
стосовно якої вона складена.

Декларація разом з технічною
документацією зберігається протягом 10
років після виготовлення останнього
зразка продукції. Копії згаданих
документів подаються на запит
визначених законодавством органів
виконавчої влади для перевірки.

Згідно з вимогами п. 10 Технічного
регламенту № 1149 Національний знак
відповідності має відповідати вимогам,
наведеним у додатку 4 до цього
Технічного регламенту. Національний
знак відповідності наноситься
виробником чи уповноваженим
представником виготовлювача продукції
в Україні на кожний виріб
електрообладнання або, якщо це
неможливо, на пакування, інструкцію або
документ, в якому визначені гарантійні
зобов'язання, у спосіб, що забезпечує
його видимість, розбірливість та
незмивність.

Маркування Національним знаком
передбачено також у п. 17 Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 2009 р. № 785 (далі - Технічний
регламент № 785), відповідно до якого на
апаратуру, відповідність якої цьому
Технічному регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься Національний
знак відповідності. За нанесення
Національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Додатком 4 до Технічного регламенту №
1149 та пунктами 18-19 Технічного
регламенту № 785 передбачено, що
зображення Національного знака
відповідності має відповідати опису,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
№ 1599 «Про затвердження опису та правил
застосування Національного знака
відповідності» (далі - Постанова № 1599).

Відповідно до вимог п.п. 3, 5 Постанови №
1599 у разі підтвердження відповідності
продукції призначеним органом з оцінки
відповідності поряд із знаком
відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів.

Знак відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

Технічними регламентами можуть
встановлюватися особливості
застосування знака відповідності (п. 7
Постанови № 1599).

Як убачається з п. 11 Технічного
регламенту № 1149, нанесення на
електрообладнання будь-якого іншого
маркування, здатного ввести в оману
щодо значення та форми Національного
знака відповідності, забороняється.

Будь-яке інше маркування може бути
нанесене на електрообладнання, його
пакування, інструкцію або документ, у
якому визначені гарантійні
зобов'язання, за умови непогіршення
видимості та розбірливості
Національного знака відповідності.

Відповідно до вимог ст. 44 Закону № 2735-VI
суб'єкти господарювання за порушення
цього Закону несуть згідно з законами
України цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону №
2735-VI до розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі:

1) розповсюдження продукції, на
якій відсутній Національний знак
відповідності, якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, - у розмірі від ста
п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від двохсот
до трьохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

З аналізу норм чинного законодавства
убачається, що у разі виявлення
контролюючим органом фактів
реалізації товарів, на яких відсутній
Національний знак відповідності, до
розповсюджувачів таких товарів
застосовуються штрафні санкції.

Стосовно позовних вимог в частині
скасування рішень №№ 000274/1, 000274/2 та
постанови № 000101, судом встановлено
таке.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, основні доводи позивача
зводяться до того, що ухвалою Вищого
адміністративного суду від 12 листопада
2014 р. в адміністративній справі №
826/18856/13-а (касаційне провадження №
К/800/29599/14) за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Дієса" до
28-ми Інспекцій з питань захисту прав
споживачів, третя особа: Спілка захисту
прав споживачів Солом"янського району
м. Києва про визнання протиправними та
скасування згоди Державної інспекції з
питань захисту прав споживачів,
направлень н проведення перевірок т
дій посадових осіб щодо проведення
перевірки в магазині ТОВ "Дієса" на
підставі звернення Спілки захисту прав
споживачів Солом"янського району м.
Києва, встановлено, що звернення Спілки
захисту прав споживачів Солом"янського
району м. Києва суперечить меті
створення названої Спілки, вказаній в
статуті (а.с. 126-132). Тому позивач вважає,
що відповідачем перевірку було
проведено неправомірно та на підставі
звернення Спілки захисту прав
споживачів Солом"янського району м.
Києва, яке визнано протиправним, а тому
його дії є протиправними, а рішення №№
000274/1, 000274/2 та постанова № 000101
підлягають скасуванню.

Проте, як вже зазначалося, згідно з
вимогами ч. 1 ст. 72 "Підстави для
звільнення від доказування" КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

А отже, судом не може бути взято до
уваги вищевказане посилання, оскільки
воно стосується правовідносин, які
виникли між ТОВ "Дієса" та відповідними
28-ми Інспекціями і жодним чином не
стосуються правовідносин між
позивачем та відповідачем у даному
конкретному випадку.

Жодних інших доказів на підтвердження
необгрунтованості правопорушень,
визначених в акті перевірки № 000274
позивачем до суду подано не було.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов
висновку, що відповідачем правомірно
були встановленні порушення норм
Закону № 2735-VI, які підтвердились в ході
розгляду адміністративної справи, а
надані докази та пояснення позивача не
дають підстави вважати, що постанова №
000101 є протиправною.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що постанова № 000101 винесена
правомірно.

Водночас судом встановлено, що
рішенням від 16 грудня 2013 р. № 000274/3 про
внесення змін до рішення чи скасування
рішення скасовано рішення № 000274/2 у
зв"язку з повним та результативним
виконанням рішення № 000274/1 (а.с. 33), що
підтверджується повідомленням про
виконання рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 11 грудня 2013 р. (а.с. 66).

Наведене свідчить, що рішення № 000274/1
позивач виконав самостійно, а рішення
№ 000274/2 сксовано відповідачем, а тому
на дату розгляду даної
адміністративної справи права
позивача названими рішеннями не
порушені, а самі рішення втарили
чинність та не підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" від 8 липня 2011
р. № 3674-VI під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Враховуючи, що позивачем при подачі
адміністративного позову було
сплачено судовий збір у сумі 255 грн 78
коп. (73 грн 08 коп. - за позовні вимоги
немайнового характеру, 182 грн 70 коп. - за
позовні вимоги майнового характеру),
сума судового збору, яка підлягає
стягненню з позивача складає 1644 грн 30
коп. (1827 грн 00 коп. - 182 грн 70 коп.).

Керуючись ст.ст. 9, 14, 70, 71, 86,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Технополіс-1" судовий
збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.