Справа № 11/716/06-АП-3/399/06-АП-11/734/06-АП
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/65157/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя

на постанову Господарського суду
Запорізької області від 20.04.2010

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011

у справі №11/716/06-АП-3/399/06-АП-11/734/06-АП

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 20.04.2010,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08.06.2011,
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
№/3 від 04.08.2006.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення судів першої та
апеляційної інстанцій з підстав
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена виїзна
позапланова документальна перевірка
позивача з питань своєчасності,
достовірності та повноти нарахування
та сплати податку на додану вартість за
період з 01.07.2002 по 30.06.2005, за
результатами якої складено акт
№30/17-2/НОМЕР_1 від 28.02.2006.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення, вимог пп.7.4.1, 7.4.5 п.
7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», у
зв'язку з віднесенням до складу
податкового кредиту у 2002-2003 роках ПДВ
за податковими накладними виданими ПП
«Укр-Техноком» та ПП «Форум», установчі
документи та свідоцтво платника
податку на додану вартість яких
рішеннями Київського районного суду
м.Донецька від 13.09.2002 та Кіровського
районного суду м.Донецька від 21.10.2002
відповідно, визнано недійсними з
моменту реєстрації.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки, з врахуванням
адміністративного оскарження,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 04.06.2006
№/3, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 35398,5 грн. у т.ч.23599
грн. - основний платіж, 11799,5 грн. -штрафні
(фінансові) санкції.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Підпунктом 7.4.5 вказаного пункту
забороняється включати до податкового
кредиту будь-які витрати зі сплати
податку, не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) -чи
банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що право на
нарахування податку і складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку на додану вартість в
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Згідно пункту 9.6 статті 9 Закону
свідоцтво про реєстрацію особи як
платника податку діє до дати його
анулювання, яке відбувається у
передбачених випадках.

Абзацом третім підпункту 25.2 пункту 25
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 1 березня 2000
року № 79 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 3 квітня
2000 року за № 208/4429 (у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин), визначено, що
виключення платника податку на додану
вартість з Реєстру та анулювання
Свідоцтва відбувається також у випадку
прийняття судом (господарським судом)
рішення про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, про що є відповідне рішення
суду (господарського суду), чи
скасування державної реєстрації
органом державної реєстрації, про що є
повідомлення органу державної
реєстрації.

Аналіз вказаних норм права дає
підстави дійти висновку, що, за умови
фактичного здійснення господарської
операції, наявність у особи права
складати податкові накладні пов'язане
з фактом її реєстрації як платника
податку на додану вартість. При цьому
Законом України «Про податок на додану
вартість»не передбачена можливість
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість з моменту його
видачі.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем придбано у ПП
«Укр-Техноком» та ПП «Форум» товарно
матеріальні цінності (Керосин ТС-1),
реальність господарських операцій
документально підтверджено, у т.ч.
податковими накладними, виданими
продавцем у 2002-2003 роках.

Акт анулювання свідоцтва платника ПДВ
ПП «Укр-Техноком» датується 25.05.2004, а ПП
«Форум»- 14.04.2004, тобто, прийняті після
завершення господарських операцій з
поставки товарно-матеріальних
цінностей позивачу.

Вказані обставини свідчать про те, що
на час здійснення спірних
господарських операцій ПП
«Укр-Техноком» та ПП «Форум» були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулюються нормами Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб-підприємців».

Так, статтею 18 вказаного Закону (в
редакції, що існувала на час вирішення
спору) визначено: якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Виходячи з викладеного правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
про помилковість доводів податкового
органу, що позивач не підтвердив своє
право на податковий кредит з огляду на
визнання судом недійсними установчих
документів його контрагента, який
видав податкові накладні за цими
господарськими операціями, оскільки
ухвалене судом рішення та пов'язане з
ним подальше анулювання свідоцтва
платника податку на додану вартість,
самі по собі не призвели до недійсності
всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи до
моменту виключення її з державного
реєстру, та не позбавили правового
значення податкові накладні, видані у
відповідності до вимог підпункту 7.2.4
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»за такими
господарськими операціями.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, висновки судів
попередніх інстанцій про
протиправність оскаржуваного рішення
податкового органу ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Підстав для скасування судових рішень,
з мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
відхилити, а постанову Господарського
суду Запорізької області від 20.04.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун