Справа № 2а-12613/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/28904/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко І.В.,
Голубєвої Г.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.11.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.04.2011 у справі № 2а-12613/10/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алгоритм-С"

про визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації та припинення юридичної
особи, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція
звернулась до суду із позовною заявою
про визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації
Підприємства та припинення юридичної
особи з підстав порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.11.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Державна податкова інспекція подала
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами попередніх інстанції
норм матеріального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги, Державна податкова інспекція
посилається на те, що підставою
визнання недійсним запису державної
реєстрації Підприємства та припинення
зазначеної юридичної особи є допущені
порушення при проведенні державної
реєстрації Товариства, які не можна
усунути, оскільки, на думку
контролюючого органу, є достатні
підстави вважати, що Товариство було
зареєстроване на підставну особу без
мети здійснення господарської
діяльності, крім того, податковий орган
зазначає, що підприємство відсутнє за
юридичною адресою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство 26.06.2006
зареєстровано як суб'єкт
господарювання Солом'янською районною
у м. Києві державною адміністрацією.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Згідно п. 17 ст. 11 Закону України від
04.12.1990 № 509-XII "Про державну податкову
службу в Україні" (зі змінами та
доповненнями) органи державної
податкової служби мають право
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із
позовною заявою про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності. Це
повноваження з врахуванням норм Закону
України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", який є спеціальним
законом з питань державної реєстрації,
припинення суб'єктів підприємницької
діяльності, слід розуміти як
повноваження на звернення до
адміністративного суду з позовом про
припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Відповідно до ст. 5 Закону № 755-IV
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
проводиться державним реєстратором
виключно у виконавчому комітеті
міської ради міста обласного значення
або у районній, районній у містах Києві
та Севастополі державній
адміністрації за місцезнаходженням
юридичної особи або за місцем
проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців визначений
вищевказаним законом та включає,
зокрема: перевірку комплектності
документів, які подаються державному
реєстратору для проведення державної
реєстрації, та повноти відомостей, що
вказані в реєстраційній картці, та
перевірку документів, які подаються
державному реєстратору, на відсутність
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації.

За відсутності підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи державний реєстратор
повинен внести до реєстраційної картки
на проведення державної реєстрації
юридичної особи ідентифікаційний код
заявника відповідно до вимог Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України та внести до
Єдиного державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
юридичної особи на підставі відомостей
цієї реєстраційної картки (ч. 3 ст. 25
цього ж Закону).

Перелік підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає та
будь-якого обов'язку державного
реєстратора засвідчуватися у
справжності наміру засновників
займатися підприємницькою діяльністю
та сплачувати податки не містить. Запис
про проведення державної реєстрації
юридичної особи може бути визнаний
недійсним у випадках наступного
усування обставин, що згідно зі ст. 27
Закону були підставою для відмови у
державній реєстрації, тобто підстави,
які унеможливлюють засвідчення факту
створення юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 755-IV юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 38 Закону України № 755-IV
передбачені підстави для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, а саме: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що
заборонена законом; невідповідність
мінімального розміру статутного фонду
юридичної особи вимогам закону;
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним
місцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 110 Цивільного
кодексу України юридична особа
ліквідується за рішенням суду про
визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 110 Цивільного кодексу
України визначено, що вимога про
ліквідацію юридичної особи на
підставах, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що
здійснює державну реєстрацію,
учасником юридичної особи, а щодо
акціонерних товариств - також
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону №
509-XII до функцій органів державної
податкової служби належить контроль за
своєчасністю подання платниками
податків податкових звітів,
декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням
податків, інших платежів. Вказана норма
кореспондує з нормами Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
якими визначені підстави для
постановлення судового рішення про
припинення юридичної особи або
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця внаслідок
неподання податкової звітності.

Отже, компетенція органів державної
податкової служби поширюється саме на
відносини в сфері оподаткування.

Враховуючи наведене, органи державної
податкової служби можуть звертатися з
вимогами про припинення суб'єктів
господарювання не в усіх випадках,
визначених ст. 38 Закону № 755-IV, а лише в
тих, коли податкові органи діють на
реалізацію своєї владної компетенції.
Тому органи державної податкової
служби вправі звертатися з вимогою про
припинення суб'єктів господарювання
лише в разі, якщо підставою позову є
неподання таким суб'єктом протягом
року до органів державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
згідно з законодавством та здійснення
юридичною особою діяльності, що
заборонена законом.

Даний перелік підстав скасування
державної реєстрації є вичерпним і не
підлягає розширеному тлумаченню.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий орган як на підставу
позовних вимог про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію та
припинення юридичної особи посилався
на недостовірність даних щодо
засновників Товариства, оскільки
згідно пояснень, наданих гр. ОСОБА_4,
який відповідно до реєстраційних
документів Товариства є засновником та
керівником, останній господарською
діяльністю фактично не займався, будь -
які фінансово - господарські документи
не підписував, а Товариство
зареєстрував на прохання іншої особи,
яка обіцяла прибутки від діяльності
такого підприємства.

Судами під час розгляду справи не було
встановлено порушень закону при
здійсненні державної реєстрації
Товариства, які не можуть бути усунуті.
Належні та допустимі докази (вирок суду
щодо встановлення фіктивності
підприємства, висновки експертизи
тощо) позивачем не надано. Доказів того,
що відповідач не подає до органів
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності, або здійснює
діяльність, безпосередньо спрямовану
на ухилення від оподаткування,
позивачем також надано не було.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.11.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011 у
справі № 2а-12613/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
І.В. Борисенко

Г.К. Голубєва