Справа № 640/16961/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р. Справа №
640/16961/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Харкова від
03.11.2014р. по справі № 640/16961/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова

про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернулась
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати незаконною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова щодо не зарахування до
спеціального стажу часу роботи на
посаді "масажиста" міської поліклініки
№ 8 м. Харкова з 17.02.1986 року по 18.09.1993
року, а також не нарахування та
невиплати державної допомоги, яка
передбачена п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року (з
відповідними змінами та доповненнями
від 08.07.2011 року), зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова зарахувати до
спеціального стажу час її роботи на
посаді "масажиста" міської поліклініки
№ 8 м. Харкова з 17.02.1986 року по 18.09.1993
року, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова нарахувати та
виплатити їй державну допомогу
відповідно до п. 7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003
року, (з відповідними змінами та
доповненнями від 08.07.2011 року).

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 03.11.2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 03.07.2014 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Харкова із заявою про
призначення пенсії за віком, до цього
їй пенсія не призначалась.

За заявою ОСОБА_1 від 27.08.2014 року про
нарахування та виплату їй державної
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій, яка передбачена п. 7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова листом від 29.08.2014 року
за вих. №13598/27/02 повідомило заявника, що
згідно матеріалів пенсійної справи
стаж її роботи як працівника охорони
здоров'я становить 28 років 9 місяців 18
днів, тому відсутні підстави для
виплати їй грошової допомоги у розмірі
її десяти місячних пенсій станом на
день її призначення. ( а.с.12).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови нарахувати державну
допомогу згідно п. 7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" , для захисту
своїх прав позивач звернулася із
зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для зарахування періоду
роботи з 17.02.1986 року по 18.09.1993 року до
спеціального стажу позивачки відсутні,
тому позов задоволенню не підлягає.

Даючи правову оцінку обставинам справи
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058 ІV,
особам, які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
цього Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
"е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (1788-12), і мають страховий
стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок -
30 років) на таких посадах, а також якщо
вони до цього не отримували будь-яку
пенсію, при призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1191 затверджено Порядок
обчислення страхового стажу, що дає
право на призначення грошової
допомоги, та її виплати, який визначає
умови обчислення страхового стажу, що
дає право на призначення грошової
допомоги відповідно до пункту 7-1
розділу XV "Прикінцеві положення" Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
механізм її виплати.

Згідно з п.2 цього Порядку до страхового
стажу, що визначає право на виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи в закладах та установах
державної та комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
і "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" що передбачені,
зокрема переліком закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N
909 "Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.5 цього Порядку грошова
допомога надається особам, яким
починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається
пенсія за віком відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та які
на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 зазначеного
Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
- "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію.

Згідно з п.6 вказаного Порядку для
визначення розміру грошової допомоги
враховується місячний розмір пенсії,
обчислений згідно із статтями 27 і 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", станом на день її
призначення. Виплата грошової допомоги
здійснюється органами Пенсійного
фонду України одноразово у розмірі
десяти місячних пенсій за рахунок
коштів Державного бюджету України
одночасно з першою виплатою пенсії, яка
призначена до виплати.

Відповідно до п. "е" ст.55 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 року №909 затверджено перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років.

Відповідно до розділу 2 Переліку
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 року № 909, право на пенсію за
вислугу років мають лікарі та середній
медичний персонал (незалежно від
найменування посад).

Отже, середній медичний персонал,
незалежно від назви посади, має право
на пенсію за вислугу років по
результатам підсумування стажу за весь
період роботи в медичних установах.

За змістом ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637
"Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній", основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно з п. 3 вказаного порядку, за
відсутності трудової книжки, у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 в 1973 році вступила до
Харківського медичного училища №1 і в
1976 році закінчила повний курс
названого училища № 1 по спеціальності
"медсестринській" та рішенням
Державної кваліфікаційної комісії від
30.06.1976 року ОСОБА_1 присвоєно
кваліфікацію "медична сестра", що
підтверджується дипломом серії
НОМЕР_1, копія якого долучена до
матеріалів справи (а.с. 7).

Як убачається із листа комунальної
установи охорони здоров'я "Харківська
міська поліклініка №8" від 11.08.2014 року
за вих. №55, наданого на адвокатський
запит ОСОБА_1, позивач працювала у
міській поліклініці № 8 в період з
17.02.1986 р. (наказ № 14-к від 17.02.1986 р.) по
18.09.1993 р. (наказ № 77-к від 20.09.1993 р.) на
посаді масажиста. Зважаючи на постійну
зміну в посадових інструкціях, згідно
законодавства України, у теперішній
час в закладі знаходяться тільки
оновлені посадові інструкції, у зв'язку
з чим не має можливості відповісти, які
вимоги висувались до кандидата на
посаду масажиста та чи могла бути
призначена на цю посаду особа, яка не
мала середню медичну освіту. До архіву
закладу були передані тільки особові
рахунки працівників за період з 1976 р. -
1992 р., у зв'язку з цим інформацію про
штатні розписи за цей період надати не
має можливості. Крім того зазначено, що
ОСОБА_1 проходила курси підвищення
кваліфікації в період з 27.02 по 10.04.1991
року згідно службового розпорядження
по міському відділу охорони здоров'я №
216 від 14.02.1991 року. ( а.с. 18-19).

Під час роботи у міській поліклініці №
8 м. Харкова позивач у 1991 р. проходила
курси підвищення кваліфікації в
обласній клінічній лікарні, термін
навчання -216 год., що підтверджується
свідоцтвом про проходження підвищення
кваліфікації до диплому НОМЕР_1 ОСОБА_1
При цьому в свідоцтві зазначено, що на
час направлення на підвищення
кваліфікації позивач займала посаду
"медичної сестри з масажу" ( а.с .10).

Крім того, як убачається із листа
Міністерства охорони здоров'я України
від 11.08.2014 р. № 10.02.11/23130, наданого за
запит ОСОБА_1, згідно з діючими в період
з 1986 р. по 1993 р. штатними нормативами
("Збірник штатних нормативів і типових
штатів закладів охорони здоров'я" під
редакцією С. П. Бурєнкова, 1986 р.), до
штатних розписів закладів охорони
здоров'я вводились посади медичних
сестер з масажу, які належали до
категорії середній медичний персонал.
Розміри посадових окладів медичних
сестер з масажу у вказаний період
визначалися відповідно до п. 6 наказу
МОЗ СРСР від 10.11.1986 р. № 1480 "Про
затвердження Інструкції про порядок
обчислення заробітної плати
працівників охорони здоров'я та
соціального забезпечення та інших
документів з оплати праці працівників
охорони здоров'я та соціального
забезпечення", п. 3 наказ МОЗ України від
19.03.1992 р. № 51 "Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення
заробітної плати працівників охорони
здоров'я та соціального забезпечення
України", п. 3 наказу МОЗ України від
23.11.1993 р. № 229 "Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення
заробітної плати працівників закладів
охорони здоров'я (розділ "Визначення
схемних посадових окладів середнього
медичного персоналу"). Жодним з
вищезазначених нормативно-правових
актів посада "масажист" не
передбачалася. ( а.с.11).

Таким чином, за кваліфікаційною
характеристикою професії медична
сестра з масажу належала до категорії
середнього медичного персоналу.

Для призначення на посаду медичної
сестри з масажу необхідна медична
освіта. Тобто, на вказану посаду не
могла бути прийнята особа без
середньої медичної освіти.

При прийомі на роботу до міської
поліклініки № 8 м.Харкова на посаду
масажиста ОСОБА_1 мала середню медичну
освіту, при роботі в поліклініці до
позивача пред'являлися такі ж самі
вимоги, як вказано вище. З матеріалів
справи вбачається, що раніше ОСОБА_1
будь-якої пенсії не отримувала.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що період
роботи позивачки з 17.02.1986 року по 18.09.1993
року на посаді масажиста підлягає
включенню до спеціального стажу, який
дає право на призначення грошової
допомоги згідно п.7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003
року з відповідними змінами та
доповненнями від 08.07.2011 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає незаконною відмову Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова у проведенні
нарахування та виплати позивачу
грошової допомоги згідно п.7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова судом першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Судові витрати по справі підлягають
розподілу в порядку ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.3 ч.1
ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2ст.205, ст.ст.207,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.
Харкова від 03.11.2014р. по справі №
640/16961/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова щодо не зарахування
до спеціального стажу періоду роботи
ОСОБА_1 з 17.02.1986 року по 18.09.1993 року, а
також щодо не нарахування та невиплати
їй державної допомоги, яка передбачена
п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення"
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова зарахувати до спеціального
стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді
"масажиста" міської поліклініки № 8 м.
Харкова з 17.02.1986 року по 18.09.1993 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1
державну допомогу відповідно до п. 7-1
розділу ХV "Прикінцеві положення"
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в розмірі 243 грн. (двісті
сорок три грн.) 60 коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.