Справа № 341/312/13-а
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа №
11539/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 09.08.2013р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної
ради Галицького району
Івано-Франківської області, третя
особа ОСОБА_2 про визнання незаконними
дій та бездіяльності суб'єкта владних
повноважень та визнання нечинним
рішення суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н
О В И В:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати незаконною
бездіяльність Більщівцівської
селищної ради Галицького району
Івано-Франківської області; визнати
нечинним та скасувати рішення
шістнадцятої сесії Більшівцівської
селищної ради Галицького району
Івано-Франківської області від 09 січня
2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що рішенням 16 сесії
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області від 09 січня 2013 року порушено
права законного спадкоємця та нового
власника земельної ділянки (ОСОБА_3 та
ОСОБА_1.), а також прийняте рішення
суперечить положенням ст.ст. 118 ч. 7 та 123
Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 02 квітня 2013 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучено ОСОБА_2.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 09.08.2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням позивачем подано апеляційну
скаргу. Вважає, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить постанову
скасувати та прийняти нову постанову
якою визнати незаконною бездіяльність
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про
виділення земельної ділянки площею 0,30
га в АДРЕСА_1 для ведення особистого
підсобного господарства, визнати
нечинним та скасувати рішення 16 сесії
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області від 09.01.2013р., згідно якого
ОСОБА_1 відмовлено у виділенні
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,30 га по АДРЕСА_1, визнати
нечинним чи скасувати рішення 16 сесії
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області від 09.01.2013р., яким ОСОБА_2 було
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
земельної ділянки площею 0,30 га по
АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін. При цьому колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
20 січня 2012 року позивач звернувся до
Більшівцівської селищної Ради з заявою
про виділення йому земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства, яка межує з його житловим
будинком по АДРЕСА_1, а також просив в
заяві повідомити його про час і місце
розгляду данної заяви.

Рішенням шістнадцятої сессії
Більшівцівської селищної ради
Галицького району у Івано-Франківській
області від 09 січня 2013 року ОСОБА_1
відмовлено у виділенні земельної
ділянки площею 0,30 га для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою земельної ділянки
площею 0,30 га по по АДРЕСА_1 громадянину
ОСОБА_2, який в подальшому залучений до
участі у справі в якості третьої особи
на стороні відповідача.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
безпідставності твердження позивача в
частині, що право користування
земельною ділянкою, площею 0,30 га
сільськогосподарського призначення,
яку використовували попередні
власники під город, перейшло йому разом
з житловим будинком, який він придбав у
ОСОБА_3. Останній є попереднім
власником зазначеного житлового
будинку та спадкоємцем після померлої
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

З довідки за № 711 від 01.12.1985 року,
виданої виконкомом Більщівцівської
селищної ради, вбачається,що все майно
померлої ОСОБА_4 розташоване на
земельній ділянці радгоспу
«Бовшівський».

Як зазначено в господарській книзі № 94
за померлою ОСОБА_4 рахувався житловий
будинок, який знаходиться в с. Слобідка
Більщівцівська і розташований на
земельній ділянці радгоспу
«Бовшівський». ОСОБА_4 була останнім
членом робітничого двору. Діючий на той
час Земельний кодекс УРСР передбачав,
що у разі смерті всіх членів двору або
сім'ї право громадян припиняється.

В порядку спадкування та діючого на той
час земельного законодавства до ОСОБА_5
перейшло право власності на жилий
цегляний будинок, жилою площею 60 кв.м.,
корисною площею 93 кв.м., сарай криниця,
що знаходився в с.
Слобідка-Більшовцівська,
розташованого на земельній ділянці 0.15
га.

До наступних набувачів домоволодіння
АДРЕСА_1 перейшло право користування на
земельну ділянку лише в тій частині,
якою користувався попередній власник,
тобто до ОСОБА_6, а потім до ОСОБА_1
перейшло право користування земельною
ділянкою 0,15 га.

З матералів справи вбачається, що
листом № 414 від 09 грудня 2011 року
Більшівцівська селищна рада
повідомила ОСОБА_7, що припинення прав
на земельну ділянку, призначеної для
ведення особистого селянського
господарства сусіднього землевласника
з наступним набуттям права власності
на цю земельну ділянку може
здійснюватись лише у добровільному
порядку, або ж у примусовому порядку -
виключно за рішенням суду, яке набрало
законної сили.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Пунктом б) і в) ч.1 ст.81 Земельного
кодексу України передбачено, що
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної та комунальної
власності та приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного
кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

До повноважень сільський, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин належить: розпорядження
землями територіальної громади;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності;
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності; викуп земельних
ділянок для суспільних потреб
відповідних громад; організація
землеустрою; координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержання земельного та
екологічного законодавства;
обмеження, тимчасова заборона
(зупинка), використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення земельного
законодавства; підготовка висновків
щодо вилучення земельних ділянок;
встановлення та змін меж населеного
пункту; вирішення земельних спорів;
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
розмежування земель державної та
комунальної власності» передбачено, що
територіальні громади реалізують
право комунальної власності на землю
безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування.

Обсяг повноважень місцевого
самоврядування визначається також
законами України «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про основи
містобудування». Сільська рада, як
землевласник, може передавати земельні
ділянки із земель комунальної
власності у власність громадян і
юридичним особам безоплатно і платно.
Органи місцевого самоврядування
уповноважені управляти майном, що
перебуває у комунальній власності.

Повноваження органів місцевого
самоврядування у питаннях вирішення
земельних спорів спрямовані на
забезпечення законності принципів
місцевого самоврядування. Земельне
законодавство України, зокрема
Земельний кодекс України не визначає
переліку питань, спори, яких
вирішуються місцевими радами. Місцеві
ради вправі вирішувати спори між
громадянами, юридичними особами, в тому
числі між власниками землі і
землекористувачами, іншими особами,
які проживають у населеному пункті.
Земельні спори щодо меж земельних
ділянок у межах населених пунктів, які
перебувають у власності і користуванні
громадян, а також щодо додержання
громадянами правил добросусідства
підвідомчі органам місцевого
самоврядування (Ч. 3 ст. 158 Земельного
кодексу України). Земельні спори
розглядаються органами місцевого
самоврядування на підставі заяви
однієї із сторін у місячний термін з
дня подання заяви за участю
зацікавлених сторін, які повинні бути
завчасно повідомлені про час і місце
розгляду спору. (Ст. 159 Земельного
кодексу України)

Земельні спори розглядаються на сесіях
відповідних рад або засіданнях їх
виконавчих комітетів. Розгляд
земельного спору органом місцевого
самоврядування завершується
проголошенням рішення. Момент
проголошення рішення є часом його
прийняття. З моменту проголошення
рішення здійснюється відлік
п'ятиденного строку, до спливу якого
сторонам має бути видане оформлене
відповідно до вимог законодавства
відповідне рішення.

Зі справи вбачається та вірно
встановлено судом першої інстанції, що
позивач є власником житлового будинку
з прилягаючими надвірними прибудовами,
що розташований в с.Слобідка
Більшівцівська на земельній ділянці,
норма розміру якої не визначена і буде
встановлена Державним актом на право
власності на землю або договором
оренди.

Матеріалами даної справи
підтверджується, що згідно Акту
відводу земельної ділянки та розробки
споруд в натурі від 03.08.1971 року
Більшівцівською сільською радою було
відведена земельна ділянка по АДРЕСА_1
для індивідуального будинку та
надвірних споруд колишній власниці
даного господарства- ОСОБА_4 Фактично
площа земельної ділянки якою володіла
ОСОБА_4 складала 0,4200 га і в планах
землевпорядних організацій рахувалася
як присадибна земельна ділянка, про що
свідчить довідка Управління
Держкомзему у Галицькому районі від
10.08.2012 року №201/09.

Рішеннями Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 06.11 2013
року та ухвали Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 24.12.2012
року встановлено, що спадкоємець майна
ОСОБА_4 - ОСОБА_9 не успадкував спірної
земельної ділянки, не звертався з
заявою про надання йому такої для
ведення селянського господарства, а
право власності на майно після смерті
ОСОБА_4 на житловий будинок з
господарськими будівлями та земельною
ділянкою для обслуговування житлового
будинку площею 0,15 га набув у 1994 році,
яке згодом відчужив ОСОБА_1. З
врахуванням цих обставин, колегія
суддів вважає, що права ОСОБА_1 не
можуть бути порушені, оскільки на
момент надання у 1988 році радгоспом
«Бовшівський» земельної ділянки
площею 0,30 га ОСОБА_2, відношення до цієї
земельної ділянки не мав ні
спадкоємець ОСОБА_3, ні тим більше
ОСОБА_1

Відповідно до частин 6 - 9 статті 118
Земельного кодексу України (у редакції,
чинній на час спірних правовідносин)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Наведені обставини засвідчують, що
сільська рада діяла в межах наданих
законом повноважень, а прийняття
рішення про відмову у виділенні
земельної ділянки позивачу для ведення
особистого селянського господарства
не суперечить встановленій законом
процедурі.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 09.08.2013 року у справі №
2-а-/341/33/13, 341/312/13-а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль