Справа № 826/17521/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2014 року 14:14
№ 826/17521/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., судів: Аблова Є.В.,
Шулежка В.П. розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Міністерства юстиції
України,

Державної виконавчої служби
України

Головного управління
юстиції у Миколаївській області

про визнання протиправними
рішення та поновлення на роботі,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Міністерства
юстиції України (далі по тексту -
відповідач-1), Державної виконавчої
служби України (далі по тексту -
відповідач-2) та Головного управління
юстиції у Миколаївській області (далі
по тексту - відповідач-3) про:

- визнання протиправним та скасування
наказу Міністерства юстиції України
від 13.10.2014 № 2240/к «Про припинення
державної служби ОСОБА_3»;

- поновити ОСОБА_3 на посаді начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області з 14.10.2014;

- визнати протиправним подання
Державної виконавчої служби України
від 26 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1132;

- визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Миколаївської області від 13 жовтня 2014
року за №4866/03 «Про оголошення наказу
Міністерства юстиції України від 13.10.2014
№ 2240/к «Про припинення державної
служби ОСОБА_3»;

- зобов'язати Головне управління
юстиції у Миколаївській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 14 жовтня 2014 року по день
фактичного поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання
постанови суду у частині позовних
вимог щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області та виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуваний наказ
прийнято неправомірно, а позивача
звільнено незаконно.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав.

Відповідачі проти заявленого позову
заперечили, посилаючись на те, що
оскаржуваний позивачем наказ прийнято
правомірно.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач працював на посаді начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області з 08.07.2011р.
Присягу державного службовця прийняв
16.06.2000р.

Наказом Міністерства юстиції України
від 13.10.2014р. №224/к «Про припинення
державної служби ОСОБА_3» припинено
державну службу позивача та звільнено
із займаної посади за порушення
Присяги державного службовця на
підставі п. 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу».

Підставою для прийняття оскаржуваного
наказу було подання Державної
виконавчої служби України від 26.09.2014р.
№7-19/6.1/1132, довідка безвиїзної перевірки
додержання ОСОБА_3 законодавства
України під час розгляду звернень
громадян від 12.09.2014р., довідка
проведеної позапланової перевірки
діяльності органів державної
виконавчої служби Миколаївської
області від 10.07.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що його звільнено незаконно,
а оскаржувані накази підлягають
скасуванню з тих підстав, що в період
його звільнення він знаходився на
лікарняному та у зв'язку з тим, що
відносно нього не було проведено
службового розслідування.

Відповідно до п.п. 6 п. 4 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого постановою КМ України
від 02.07.2014р. №229, ДВС України відповідно
до покладених на неї завдань аналізує
результати діяльності структурних
підрозділів територіальних органів
Мінюсту, що забезпечують здійснення
повноважень ДВС України, розробляє
заходи щодо підвищення ефективності
функціонування таких органів.

Підпунктом 11 п. 4 Положення передбачено,
що ДВС України забезпечує контроль за
роботою структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту, що
забезпечують здійснення повноважень
Державної виконавчої служби України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 10
Положення Голова Державної виконавчої
служби України у межах повноважень,
передбачених законом, організовує та
контролює виконання в апараті
Державної виконавчої служби України та
структурних підрозділах
територіальних органів Мін'юсту, що
забезпечують здійснення повноважень
Державної виконавчої служби України,
Конституції та законів України, актів
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, наказів Мін'юсту з
питань, що належать до сфери діяльності
Державної виконавчої служби України,
та доручень Міністра юстиції.

Так, на підставі доповідної записки
начальника Управління організаційного
та кадрового забезпечення Державної
виконавчої служби України Драюка С.Є.
від 02.09.2014 та з метою здійснення
контролю за додержанням законодавства
посадовими особами структурних
підрозділів головних управлінь
юстиції в областях, що забезпечують
реалізацію повноважень Державної
виконавчої служби України, Державною
виконавчою службою України проведено
безвиїзну перевірку додержання
начальником управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області ОСОБА_3 законодавства України
під час розгляду звернень громадян, що
надійшли до Державної виконавчої
служби України з приводу діяльності
органів державної виконавчої служби
Миколаївської області, про що складено
довідку про результати проведення
безвиїзної перевірки додержання
начальником управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області ОСОБА_3 законодавства України
під час розгляду звернень громадян від
12.09.2014.

За наслідками перевірки матеріалів
звернень громадян, що надійшли до
Державної виконавчої служби України
протягом І півріччя 2014 року, виявлено
порушення допущені начальником
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області ОСОБА_3, а саме:

- частини 4 статті 15 Закону України «Про
звернення громадян»;

- статті 19 Закону України «Про
звернення громадян»;

- підпунктів 3.1, 3.2, 3.8 пункту 3 Інструкції
про порядок розгляду звернень
громадян, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 18.03.2004
№ 26/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 18.03.2004 за № 342/8941.

Вищевказані порушення проявились у
формальному розгляді звернень, не
вникаючи до їх суті; не перевірки всіх
поставлених у зверненні питань, та як
результат, не отримання заявниками
відповідей на питання, з якими вони
звернулись, ненаданні обґрунтованої
відмови у задоволенні вимог,
викладених у заявах громадян, а також у
відсутності оцінки правомірності дій
державних виконавців та призвели до
порушення прав та законних інтересів
громадян закріплених Конституцією та
чинним законодавством України.

Отже, вищевказана перевірка була
проведена Державною виконавчою
службою України відповідно до
Положення про Державну виконавчу
службу України, як засіб контролю
виконання структурними підрозділами
головних управлінь юстиції в областях,
що забезпечують реалізацію
повноважень Державної виконавчої
служби України законів, а отже механізм
здійснення Державною виконавчою
службою України перевірок діяльності
структурних підрозділів
територіальних органів Міністерства
юстиції України, що забезпечують
реалізацію повноважень Державної
виконавчої служби України, визначений
Порядком проведення Державною
виконавчою службою перевірок
діяльності структурних підрозділів
територіальних органів Міністерства
юстиції, що забезпечують реалізацію
повноважень Державної виконавчої
служби України, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 25.07.2013
№ 1494/5, під час проведення
вищезазначеної перевірки не
застосовувався.

Так, порядок розгляду звернень
громадян визначено Законом України
«Про звернення громадян» та
Інструкцією про порядок розгляду
звернень та особистого прийому
громадян у Міністерстві юстиції
України, в установах та організаціях,
що належать до сфери його управління,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 18.03.2004 №26/5,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 18.03.2004 за № 342/8941 (далі -
Інструкція).

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону
України «Про звернення громадян»
рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
скасовувати або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення;

особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Пунктом 3.1 Інструкції передбачено, що
посадові особи органів та установ
юстиції при розгляді звернень громадян
зобов'язані уважно вникати в їх суть, у
разі потреби вимагати у виконавців
матеріали їх перевірки, направляти
працівників на місця для перевірки
викладених у зверненні обставин,
застосовувати інші заходи для
об'єктивного вирішення поставлених
автором звернення питань, з'ясовувати
та приймати рішення про усунення
причин і умов, які спонукають авторів
скаржитись.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції,
рішення, які приймаються за
зверненнями, мають бути мотивованими
та грунтуватися на нормах чинного
законодавства. Посадова особа,
визнавши заяву такою, що підлягає
задоволенню, зобов'язана забезпечити
своєчасне й правильне виконання
прийнятого рішення, а в разі визнання
скарги обгрунтованою - негайно вжити
заходів до поновлення порушених прав
громадян.

Також, згідно пункту 3.8 Інструкції,
звернення вважається вирішеним, якщо
розглянуті всі поставлені в ньому
питання, прийнято обгрунтоване рішення
та вжиті потрібні заходи щодо його
виконання і заявника повідомлено про
результати перевірки звернення і
прийняте рішення.

Відповідно до підпункту 10.17 пункту 10
Положення про управління державної
виконавчої служби головних управлінь
юстиції в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 10.04.2012 № 549/5,
начальник Управління організовує
розгляд звернень громадян та юридичних
осіб з питань, пов'язаних із діяльністю
Управління та відділу державної
виконавчої служби районних, міських
(міст обласного значення), районних у
містах, міжрайонних та міськрайонних
управлінь юстиції, проводить особистий
прийом громадян.

Неналежний розгляд звернень є грубим
порушенням Конституційних прав та
законних інтересів громадян.

Відповідачем - 3 складено Довідку за
результатами проведення позапланової
перевірки діяльності органів
державної виконавчої служби
Миколаївської області від 10.07.2014р. та
Довідку про результати проведення
безвиїзної перевірки додержання
начальником управління державної
виконавчої служби Миколаївської
області ОСОБА_3 законодавства України
під час розгляду звернень громадян від
12.09.2014р.

На підставі вказаних документів Голова
ДВС України звернувся до Міністра
юстиції України з поданням №7-19/6.1/1132
від 26.09.2014р. про припинення державної
служби ОСОБА_3, начальника управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, відповідно до п. 6 ст. 30 Закону
України «Про державну службу».

Наказом Міністерства юстиції України
від 13.10.2014р. №224/к «Про припинення
державної служби ОСОБА_3» припинено
державну службу позивача та звільнено
із займаної посади за порушення
Присяги державного службовця на
підставі п. 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу».

Наказом Головного управління юстиції у
Миколаївської області від 13 жовтня 2014
року за №4866/03 оголошено наказ
Міністерства юстиції України від 13.10.2014
№ 2240/к «Про припинення державної
служби ОСОБА_3».

Згідно з пунктом 9 Положення про
управління державної виконавчої
служби головних управлінь юстиції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 10.04.2012 № 549/5,
начальник Управління здійснює
контроль за виконанням покладених на
Управління завдань і здійснення ними
своїх повноважень відповідно до
законодавства.

Відповідно до пункту 10.1 Положення
начальник Управління очолює
Управління, здійснює керівництво його
діяльністю, діяльністю відділу
примусового виконання рішень, відділу
державної виконавчої служби районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах, міжрайонних та
міськрайонних управлінь юстиції та
підзвітний Міністру юстиції та Голові
ДВС за організацію та результати
діяльності Управління.

З огляду на викладене у Міністра
юстиції були наявні підстави для
видання оскаржуваного наказу про
звільнення ОСОБА_3

Законом України «Про державну службу»
визначено загальні засади діяльності,
а також статус державних службовців,
які працюють в державних органах та їх
апараті.

Як встановлено статтею 17 Закону
України «Про державну службу»,
громадяни України, які вперше
зараховуються на державну службу,
приймають Присягу такого змісту:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про
державну службу» основними обов'язками
державних службовців, незалежно від
посади, яку вони посідають, є, зокрема:
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; сумлінне виконання своїх
службових обов'язків, ініціатива і
творчість в роботі.

З вищенаведених порушень, які
виявлені під час перевірки, вбачається,
що позивач допустив порушення Законів
України, неналежно виконував свої
службові обов'язки, що свідчить про
порушення присяги державного
службовця.

Відповідно до пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу» крім загальних підстав,
передбачених Кодексом законів про
працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, що передбачено статтею 17 цього
Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що подання Державної
виконавчої служби України від 26
вересня 2014 року № 7-19/6.1/1132; наказ
Міністерства юстиції України від 13.10.2014
№ 2240/к «Про припинення державної
служби ОСОБА_3» та наказ Головного
управління юстиції у Миколаївської
області від 13 жовтня 2014 року за №4866/03
«Про оголошення наказу Міністерства
юстиції України від 13.10.2014 № 2240/к «Про
припинення державної служби ОСОБА_3»
прийняті на підставі, у межах
повноважень і у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, слід зазначити, що статті 148
Кодексу законів про працю України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може
бути накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про
працю України визначено, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

При цьому, відповідно до статті 147
Кодексу законів про працю України
передбачено вичерпний перелік заходів
дисциплінарного стягнення, а саме:
догана або звільнення. Тобто,
припинення державної служби посадовою
особою, уповноваженою на виконання
функцій держави, у відповідності до
Закону України «Про державну службу»
не відноситься до виду дисциплінарного
стягнення, а отже, положення Кодексу
законів про працю України, щодо строків
притягнення та обов'язковості надання
письмових пояснень, у даному випадку не
застосовувались.

Щодо посилань позивача на те, що при
звільненні не було проведено
службового розслідування, слід
зазначити, що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або органів місцевого
самоврядування» від 13.06.2000 № 950
проведення службового розслідування
може бути проведено за ініціативою
керівника органу державної влади або
на вимогу самого державного службовця.

Як пояснив судовому засіданні
представник відповідача - 2, позивач
проведення службового розслідування
не вимагав, а керівник органу державної
влади не вбачав у цьому необхідності.

Відповідно до частини 3 статті 40
Кодексу законів про працю України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

При цьому, статтею 40 Кодексу законів
про працю України (далі-КЗпПУ)
передбачено виключний перелік підстав
для розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, а отже,
положення частини 3 статті 40 КЗпПУ
застосовується та враховується
виключно при звільненні з підстав
зазначених у вказаній статті.

Оскільки, згідно наказу Міністерства
юстиції України від 13.10.2014 № 2240/к «Про
припинення державної служби ОСОБА_3»,
начальник управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області ОСОБА_3 звільнений на підставі
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»,
обмеження передбачені статтею 40 КЗпПУ
щодо звільнення працівника в період
його тимчасової непрацездатності не
враховувалось.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У зв'язку з тим, що судом встановлена
правомірність прийняття відповідачами
оскаржуваних рішень, позовні вимоги
щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області з 14.10.2014 та зобов'язання Головне
управління юстиції у Миколаївській
області нарахувати та виплатити ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 14 жовтня 2014 року по день
фактичного поновлення на посаді
задоволенню не підлягають.

Відповідачі як суб'єкти владних
повноважень довели правомірність
прийняття оскаржуваних позивачем
рішень.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що в задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 має бути
відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко