Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/40551/11

К/9991/41570/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),
Весельської Т.Ф., Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровограді
про перерахунок страхових виплат, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати порушення відповідачем
вимог чинного законодавства щодо
порядку проведення перерахунку
щомісячних виплат, стягнути на його
користь 93167,83 грн. своєчасно не
нарахованих та не виплачених
щомісячних соціальних виплат з
урахуванням індексу інфляції і 3%
річних з прострочених сум основного
боргу - 3936,22 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 30 листопада 2010 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
відповідача щодо перерахунку позивачу
щомісячних страхових виплат у зв'язку з
підвищенням розміру мінімальної
заробітної плати.

Зобов'язано відповідача провести
перерахунок щомісячних страхових
виплат у зв'язку з підвищенням розміру
мінімальної заробітної плати позивачу,
встановивши конкретний розмір
щомісячних грошових виплат.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість у зв'язку з
затримкою перерахунку щомісячних
страхових виплат основного боргу з
урахуванням інфляції станом на 30.04.2010
року у розмірі 93167,83 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2011 року вказану постанову
суду першої інстанції скасовано і
зобов'язано відповідача провести
перерахунок щомісячних страхових
виплат у зв'язку з підвищенням розміру
мінімальної заробітної плати позивачу
з 01 вересня 2004року. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 05
квітня 2004 року відповідача зобов'язано
відшкодовувати ОСОБА_4 з 16.02.2004 року
втрачений заробіток в розмірі 1945,76 грн.
щомісяця, що становить втрачений
середній заробіток з урахуванням
відсотку втрати загальної
працездатності та проіндексований з
урахуванням зростання мінімальної
заробітної плати за час затримки
виплати. Встановлено, що цей розмір
підлягає перерахуванню у випадках
подальших підвищень розміру
мінімальної заробітної плати у
визначеному законодавством порядку.

Відповідач на підставі постанов Фонду
соціального страхування щорічно з 2005
року до часу розгляду даної справи у
суді першої інстанції робив
перерахування сум щомісячних
страхових виплат у зв'язку із
зростанням у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики, що підтверджується
постановою Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань №24 від 27.04.2007 року.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» перерахування сум
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну допомогу проводиться у разі
зміни ступеня втрати професійної
працездатності, зміни складу сім'ї
потерпілого, підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики провадиться
перерахування з 01 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає. Обов'язок такого
перерахунку покладається на Фонд,
робочим органом якого є відповідач.

Відповідно до ст. 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку компенсувати,
зокрема, щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого. Така
компенсація повинна бути проведена
своєчасно та в повному обсязі.

Суди попередніх інстанцій правильно не
взяли до уваги посилання відповідача
на те, що єдиним видом страхової
виплати, розмір якої залежить від
розміру мінімальної заробітної плати,
є сума витрат на необхідний догляд за
потерпілим, оскільки це суперечать ч. 1
ст. 29 цього Закону.

Також суди, посилаючись на ч. 4 ст. 9 КАС
України, обґрунтовано не прийняли до
уваги те, що Порядком призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженим постановою
правління Фонду від 27.04.2007 року №24, не
передбачено перерахування розміру
щомісячних страхових виплат у зв'язку
із підвищенням розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України в разі не
відповідності нормативно-правового
акту Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховної Радою України, або іншому
правовому акту, застосовується
правовий акт, що має вищу юридичну силу,
а в даному випадку це Закон «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Крім того, колегія суддів вважає
правильним зауваження суду
апеляційної інстанції стосовно того,
що суд першої інстанції, встановивши,
що відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
повинен був визнати такі дії
незаконними та зобов'язати відповідача
провести нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про нарахування та
виплату конкретних сум.

При таких обставинах колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційних скарг зроблених
судами попередніх інстанцій висновків
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_4 і Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровограді
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 30 листопада 2010 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

Т.О. Лиска