Справа № 2а-2235/10/2270/7
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Справа № 9104/29899/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 11
червня 2010 року в адміністративній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» до Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С ТА Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» (далі - ТОВ «Суффле Агро
Україна») звернулося до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № /1 від 21
вересня 2009 року і № /2 від 02 грудня
2009 року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 червня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не
погодилося ТОВ «Суффле Агро Україна»,
яке подало апеляційну скаргу, в якій
зазначило, що суд першої інстанції
неповно дослідив всі обставини справи,
не дав належної оцінки встановленим
фактам, неправильно застосував норми
матеріального права. Так, на думку
апелянта, при вирішенні спору не було
враховано, що акт перевірки, за
висновками якого було прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не
обґрунтований, не чіткий, суперечить
вимогам «Порядку оформлення
результатів невиїздних
документальних, виїздних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового валютного і
іншого законодавства», затвердженого
наказом ДПА України від 10.08.2005 року №327.
При розрахунку
транспортно-заготівельних витрат (далі
- ТЗВ) відповідач використав дані, які
не відповідають даним бухгалтерського
обліку по рахунках: 20 «Запаси», 22
«Малоцінні швидкозношувані предмети»
281 «Товари», скористався даними
бухгалтерського обліку по рахунку 289
«Транспортно-заготівельні витрати»
хоча на цьому рахунку відображені
витрати на збут, а саме транспортні
витрати на доставку продукції згідно
контракту з ПП «Зерноекспорт» №250608-ТЕП
від 25.06.2008 року. В результаті порушення
п. 5.9 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а також
методики розрахунку
транспортно-заготівельних витрат,
розрахована відповідачем сума
заниження валового доходу за 2008 рік
складає 9338113 гривень, а за 1 квартал 2009
року становить 2023657 гривень. Оскільки
податковим органом не було
донараховано податкове зобов'язання,
то підстав для нарахування штрафної
санкції немає. В акті перевірки
зроблено висновок про безпідставність
включення до складу податкового
кредиту 72587,47 гривень по отриманій від
фізичної особи-підприємця податковій
накладній №43 від 29.08.2007 року, але не
ставиться під сумнів дійсність
податкової накладної, проведеної
господарської операції. Підприємець
ОСОБА_2 на момент здійснення
господарської операції та виписки
податкової накладної була платником
податку на додану вартість. На
накладній стоїть підпис уповноваженої
нею особи згідно нотаріально
засвідченої довіреності. А тому
підстав для донарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у податкового органу не було.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 21.09.2009 року і № /2 від
02.12.2009 року.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну
скаргу та пояснив, що суд першої
інстанції у судовому рішенні не дав
оцінки і зазначеним у позовній заяві
доводам і викладено факти, які не
відповідають дійсності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно акта
№3309 від 18.09.2009 року «Про
результати виїзної позапланової
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» з питань дотримання
податкового законодавства по податку
на прибуток за період з 01.01.2008 року по
31.03.2009 року» Славутською ОДПІ
встановлено, що ТВ «Суфле Агро Україна»
в розрахунку приросту (убутку)
балансової вартості запасів
неправильно визначив вибуття
транспортно-заготівельних витрат (ТЗВ),
що призвело до завищення податку на
прибуток у 1 кварталі 2008 року на 32852
гривень, заниження податку на прибуток
у 1 півріччі 2008 року на 130152 гривень
цього ж податку і заниження податку на
прибуток за 9 місяців 2008 року у розмірі
197438 гривень, а також завищення
від'ємного значення оподаткування
станом на 01.04.2009 року на 11056820 гривень.

Згідно акту перевірки від 28 липня 2009
року №1010/23/34863309 «Про результати
виїзної планової перевірки Товариства
з обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 року по
31.03.2009 року» Славутською ОДПІ
встановлено, що позивач в порушення
вимог пункту 1.7. статті 1 підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
безпідставно включив до податкового
кредиту 72587 грн. згідно накладної,
виписаної СПД ОСОБА_2

Славутською ОДПІ за результатами
оскарження в адміністративному
порядку було прийнято податке
повідомлення-рішення №/1 від 21
вересня 2009 року, яким за порушення п.п.
5.2.9 п. 5.2, п. 5.10 ст. 5, ст. 3 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» позивачу визначено
зобов'язання за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 91990,8 гривень, та
податкове повідомлення-рішення №
/2 від 02 грудня 2009 року, яким
встановлено визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 72587 гривень і за штрафними
(фінансовими) санкціями 36293,5 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
позову ТОВ «Суффле Агро Україна» в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення № /2 від 02
грудня 2009 року.

Як вбачається з акту перевірки,
податковий орган дійшов висновку про
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість по
податковій накладній №43 від 29.08.2007
року, яка була виписана від імені
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
суму 72587,47 гривень.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону №
168 «Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: 1)
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пп. 7.2.3., 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону № 168
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.
Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №
168 вважається дата здійснення першої з
подій: 1) або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; 2) або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Згідно з пунктом 9.8 статті 9 цього
Закону реєстрація особи як платника
податку на додану вартість діє до дати
її анулювання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач придбав у підприємця ОСОБА_2
ячмінь пивоварний на суму 435524 грн., в
тому числі ПДВ 72587,47 грн.

На цю суму була виписана продаткова
накладна від 29 серпня 2007 року №43, яка
містить всі необхідні реквізити.

Підписана ця накладна від імені ОСОБА_2
ОСОБА_4 на підставі довіреності від 17
листопада 2006 року. Факт видачі такої
довіреності підтверджено і листом
приватного нотаріуса Жашківського
районного нотаріального округу № 1187
від 9 грудня 2014 року. Тому є невірним
висновок суду першої інстанції про її
підписання неуповноваженою особою.

Крім того, не відповідає дійсності
твердження щодо підписання накладної
після зняття з обліку платника,
оскільки така датована 29 серпня 2007
року, а приватний підприємець ОСОБА_2
знята з обліку як платник ПДВ 18 жовтня
2007 року.

Таким чином, доводи податкового органу,
з якими погодився суд першої інстанції,
є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
правильність застосування податковим
органом штрафних санкцій щодо позивача
за порушення п.п. 5.2.9 п. 5.2, п. 5.10 ст. 5, ст. 3
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» з таких підстав.

Згідно п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
платник податку веде податковий облік
приросту/убутку балансової вартості
товарів, крім тих, що підлягають
амортизації, та цінних паперів,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, напівфабрикатів, малоцінних
предметів на складах, у незавершеному
виробництві та залишках готової
продукції, витрати на придбання та
поліпшення яких включаються до складу
валових витрат згідно з даним законом,
за винятком тих, що отримані
безкоштовно.

Вартість запасів оплачених, але не
отриманих та не відвантажених
платником податку - покупцем, до
приросту та убутку запасів не
включаються. Але в разі, коли балансова
вартість таких запасів на кінець
звітного періоду перевищує їх
балансову вартість на початок того ж
звітного періоду, різниця включається
до складу валових доходів платника
податку у такому звітному періоді.

Відповідно до положень п. 5.10 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» у разі, коли після продажу
товарів (робіт, послуг) здійснюється
будь-яка зміна суми компенсації їх
вартості, включаючи перерахунок у
випадках повернення проданих товарів
чи права власності на такі товари
(результати робіт, послуг) продавцю,
платник податку - продавець та платник
податку - покупець здійснюють
відповідний перерахунок валових
доходів або валових витрат (балансової
вартості основних фондів) у звітному
періоді, в якому сталася така зміна
суми компенсації.

Висновок позивача про невідповідність
даних бухгалтерського обліку
товариства та відображених залишках в
матеріалах перевірки по рахунках 20
«Запаси», 22 «Малоцінні швидкозношувані
предмети», 28 «Товари» не відповідає
дійсності, так як в акті перевірки від
18.09.2009 року № 1289/23/34863309 зазначено, що за
результатами якої при розрахунку
приросту (убутку) балансової вартості
запасів усунено факт невідповідності
між даними бухгалтерського обліку
товариства та відображених залишках в
матеріалах перевірки по вказаних
матеріальних рахунках. Також
перевіркою підтверджено факт
здійснення коригування платником
вартості придбаних товарів на суму
отриманої знижки від постачальника.
Таким чином, ТОВ «Суффле Агро Україна»
в порушення вимог статті З, пункту 5.9.
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» в
розрахунку приросту (убутку)
балансової вартості запасів визначило
запаси внаслідок неправильного
визначення вибуття транспортно -
заготівельних витрат, що призвело до
завищення податку на прибуток у 1
кварталі 2008 року на суму 32852 грн.
заниження податку на прибуток в 1
півріччі 2008 року на 130152 грн.. заниження
податку на прибуток за 9 місяців п 2008
року на 197438 грн., а також до завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування станом на 01.04.2009 року на
11056820 грн..

Так, проведеною перевіркою товариства
встановлено, що при визначенні
приросту/убутку запасів товариством
застосовувався метод середньозваженої
оцінки убутку запасів.

Відповідно до п. 9 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку «Запаси»
первісною вартістю запасів, що
придбані за плату, є собівартість
запасів, яка складається визначених в
зазначеному стандарті фактичних
витрат.

Сума транспортно-заготівельних витрат,
що узагальнюється на окремому
субрахунку рахунків обліку запасів,
щомісячно розподіляється між сумою
залишку запасів на кінець звітного
місяця і сумою запасів, що вибули
(використані, реалізовані, безоплатно
передані тощо) за звітний місяць.
Методика розрахунку, та розраховані
показники транспортно-заготівельних
витрат відображена в матеріалах
перевірки.

Наказом про облікову політику ТОВ
«Суффле Агро Україна» (№р-3 від 19.01.07 р.
та №1 від 01.01.08 р.) п.п. 4.5.6 передбачено, що
«для обліку транспортно-заготівельних
витрат та інших витрат, які у
відповідності до Положення (Стандарту)
Бухгалтерського обліку включаються до
складу первісної вартості запасів,
використовувати окремий субрахунок 289.

Пунктом 19 Положення (Стандарту)
Бухгалтерського обліку 16 передбачено,
що «Витрати на збут включають такі
витрати, пов'язані з реалізацією
(збутом) продукції (товарів, робіт,
послуг):

витрати на транспортування, перевалку
і страхування готової продукції
(товарів), транспортно-експедиційні та
інші послуги, пов'язані з
транспортуванням продукції (товарів)
відповідно до умов договору (базису)
поставки.

Відповідно Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 30 листопада 1999 р.
№291 передбачено, що для обліку витрат,
пов'язаних із збутом (реалізацією,
продажем) продукції, товарів, робіт,
послуг підприємства застосовують
рахунок 93 «Витрати на збут».

Окрім того, позивач не виправив обліку
вказаних витрат на рахунку 289 методом
«сторно» та не переніс вказані витрати
на рахунок 93 «Витрати на збут».

Відповідачем штрафні санкцій,
застосовано на підставі п.п. 17.1.3 пункту
17.1 статті 17 Закону України № 2181 «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Так, відповідно до підпункту «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
№2181 податковий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкових
зобов'язань платника податків у разі,
якщо дані документальних перевірок
діяльності платника податків свідчать
як про заниження, так і про завищення
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

У разі коли дані документальної
перевірки платника податків свідчать
про заниження суми податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях, і податковий орган
виявляє суму недоплати відповідно до
підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону
№2181, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від податкового органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми недоплати та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати незалежно від кількості
податкових періодів, іцо минули.

Тобто, мова йде не про донараховані
суми, як посилається апелянт, а про
заниження податкових зобов'язань за 1
півріччя 2008 року та 9 місяців 2008 року в
результаті чого і здійснено
нарахування штрафних санкцій

Враховуючи викладене, доводи апелянта
про незаконність податкового
повідомлення-рішення № /2 від 02
грудня 2009 року є безпідставними і в цій
частині позову суд відмовив правильно.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» задовольнити частково.

Скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 11
червня 2010 року по справі № 2а-2235/10/2270/7 та
прийняти нову, якою позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області № /2 від 02 грудня 2009 року. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено та підписано
24 грудня 2014 року.