Справа № 539/3949/14-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р.Справа № 539/3949/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області на
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 02.12.2014р.
по справі № 539/3949/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та
зобов"язання провести перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Управління Пенсійного
фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області та просив визнати дії
протиправними та зобов'язати
перерахувати та сплачувати пенсію
відповідно до довідки від 20.11.2014 року №
8 починаючи з 20.11.2014 року з урахуванням
сплаченого.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 02.12.2014
року по справі № 539/3949/14-а позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановою
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 02.12.2014 року по
справі № 539/3949/14-а відповідач подав
апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити, вважає, що судом першої
інстанції порушені норми права.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності та заслухавши
суддю-доповідача колегія суддів
встановила, що позивач є ліквідатором
аварії на ЧАЕС 1-ї категорії і має ІІ
групу інвалідності внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС безстроково та отримує
пенсію по інвалідності через УПФУ в м.
Лубнах та Лубенському районі.

В листопаді 2014 року позивач дізнавшись
про постанови уряду з яких було знято
гриф «таємно» виявив, що йому не в
повній мірі нараховується та
виплачується пенсія. ОСОБА_1 звернувся
до УВК сільського господарства
(правонаступника УПТК
облмежколхозстрой), підприємства на
якому працював на час відправлення
його на ліквідацію аварії на ЧАЕС, про
надання довідки про його заробітну
плату, з урахуванням Постанов уряду з
яких було знято гриф «таємно».
Отримавши довідку № 8 від 20.11.2014 року,
він надав її до УПФУ в м. Лубнах та
Лубенському районі з приводу
перерахунку та виплати йому пенсії.

Крім того, позивач надав архівну
довідку від 06.08.2008 року № 43754 Галузевого
державного архіву Міністерства
оборони України, в якій зазначено, що
позивач з 01.06.1986 року по 04.08.1986 року
приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у складі в/ч 61606. За
період з 08.06.1986 року по 04.08.1986 року
особистий склад в/ч 61606 перебував: 23 дні
в 3 зоні небезпеки в червні, 28 днів в 2
зоні небезпеки та 3 дні в 3 зоні
небезпеки в липні.

20.11.2014 року позивач від відповідача
отримав лист, яким йому було відмовлено
в перерахунку пенсії з тих підстав, що
для застосування показників кратності
до тарифної ставки, підвищеної на 100%
підстав немає; незаконно нарахована
премія у розмірі 60 %.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

Відповідності до ст. 54 Закону України
«Про соціальний статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, за
бажанням осіб можуть призначатися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу у зоні відчуження в
1986-1990 року, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

01.01.2012 року набрала чинності Постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою затверджено порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Порядок визначає механізм обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. ст. 54, 57 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як передбачено п. 7 Порядку, обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що пенсії призваних на військові збори
військовозобов'язаних, які приймали
участь в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
працювали у зоні відчуження в 1986-1990
роках, призначаються виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня
згідно із сумарною кратністю оплати
праці, встановленою у відповідні
періоди за зонами небезпеки: у III зоні -
5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках
заробітна плата для розрахунку пенсії
не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно
до радіаційної ситуації в місцях
виконання робіт із ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС за
показниками потужності експозиційної
дози. Держкомгідромету СРСР було
доручено двічі на місяць станом на 1 та
15 числа забезпечувати Урядову комісію
інформацією про радіаційну ситуацію на
зазначених територіях. Рішення щодо
віднесення населених пунктів або
виробничих об'єктів до зони небезпеки
приймались Урядовою комісією (від
07.08.1986 року № 87, від 19.08.1986 року № 108, від
18.09.1986 року № 173 та від 05.01.1987 року № 339).

При виконанні робіт з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках
залежно від потужності експозиційної
дози територію зони відчуження було
поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та
зону особливого контролю.

До зони небезпеки № 3 належали
території з рівнями іонізуючого
випромінення від 100 млР/год і вище, до
зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100
млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5
млР/год до 20 млР/год, до зони особливого
котролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 13.04.2001
року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у
зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб,
які виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» зазначено,
що листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989
року № 10-769 повідомлено, що Рада
Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з
постанов ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 07.05.1986 року № 524-156, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року №
1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 року №
1767-рс і від 11.12.1986 року № 2488-рс.
Повідомлялось також, що
розсекречуються прийняті до виконання
постанови Ради Міністрів УРСР від
08.05.1986 року № 168-5, від 10.06.1986 року № 207-7,
розпорядження Ради Міністрів УРСР від
10.09.1986 року № 530-рс, від 16.12.1986 року №
694-рс, від 06.01.1988 року № 12-рс та листи
Держкомпраці УРСР, якими доводились
зазначені рішення Ради Міністрів УРСР:
№ 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року,
№ 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986
року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф
секретності з низки інших нормативних
актів, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та
ВЦРПС «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення,
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» від 05.10.1986 року № 665-195
передбачає встановлення за
працівниками, направленими для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забрудненню навколишнього середовища,
збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців
(відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи
середньомісячна заробітна плата,
відповідно до абзацу четвертого п.п. 1 п.
1 постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (абзац
четвертий пункту 1 постанови Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року №
665-195) провадилась у III, II, I зонах
небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та
2-кратному розмірі (із врахуванням 100 %
тарифної ставки), понад
середньомісячну заробітну плату,
виходячи з тарифної ставки,
встановленої за основним місцем
роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про
оплату праці і матеріальне
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від
10.06.1986 року № 207-7) оплата праці
працівників підприємств, організацій і
установ (надалі - підприємств),
розташованих у зоні ЧАЕС, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
повинна провадитись з дня аварії в
розмірах, передбачених розпорядженням
Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964
- у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-,
3-кратному розмірах в порівнянні з
нормами, встановленими діючим
законодавством.

Як вбачається з п. 1 Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.051986 року №
524-156 «Про умови оплати праці й
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської АЕС», підвищення
тарифних ставок (посадових окладів)
працівників підприємств і організацій,
безпосередньо зайнятим на роботах по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986
року № 153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Встановлені граничні
розміри премій було дозволено
підвищувати до 60 % тарифної ставки
(окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1
постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7).

Виходячи з п. 1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986
року, п. п. 1, 4 постанови Ради Міністрів
СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року, п. 1
постанови Ради Міністрів УРСР і
Української республіканської Ради
професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986
року, оплата за роботу у зонах
небезпеки провадитися з урахуванням
кратності зони небезпеки по тарифній
ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986
року № 153/10-43 встановлено, що
працівникам, безпосередньо зайнятим на
роботах по усуненню наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, премії,
заохочення й винагороди нараховувати
відповідно до діючих положень на
збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №
524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки)
і посадові оклади.

Колегія суддів зазначає,що довідка № 8
від 20.11.2014 року складена у
відповідності до вимог цих
нормативно-правових актів.

З листа відповідача від 20.11.2014 року №
222/Щ-02, в якому він повідомляє про
відмову в перерахунку пенсії,
незрозуміло в чому, на думку
останнього, полягає неправильність
розрахунків, наданих позивачем. В
основу доводів відповідача покладено
припущення щодо неотримання позивачем
заробітної плати в таких розмірах.

Відповідно до п. п. 1) п. 2.4 Положення про
управління Пенсійного Фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного Фонду України від 30.04.2002
року № 8-2, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.05.2002
року за № 442/6730, одержувати безоплатно в
установленому законодавством порядку
від державних органів та органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій усіх форм
власності та їх посадових осіб і від
фізичних осіб-підприємців відомості
про нарахування, обчислення і сплату
страхових внесків, а також інші
відомості, інформацію, документи і
матеріали, необхідні для здійснення
покладених на Управління завдань.

Отже, відповідач мав право уточнити
спірні для нього питання, зокрема щодо
суми заробітної плати позивача, однак
цим правом не скористався, і
невмотивовано відмовив позивачу в
нарахуванні пенсії.

Таким чином, на підставі викладеного,
колегія суддів вважає відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лубнах та Лубенському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1
необґрунтованою.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції про те, що вимога
ОСОБА_1 про визнання дій відповідача
протиправними і зобов'язання здійснити
перерахунок та сплачувати пенсію
відповідно до довідки від 20.11.2014 року №
8, виданої УВК сільського господарства,
починаючи з 20.11.2014 року з урахуванням
виплаченого є обґрунтованою, а тому
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного вище колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та доказів в їх
обґрунтування відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 02.12.2014р.
по справі № 539/3949/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П.