Справа № 2а-169/12
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-169/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014

Першотравневий районний суд
м.Чернівців в складі:головуючого
судді Іщенко І. В. при секретарі
Берекеля О.В, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, Державного
казначейства України, третя особа:
прокуратура Чернівецької області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління пенсійного фонду
України в Чернівецькій області,
Державного казначейства України, третя
особа: прокуратура Чернівецької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії.

Посилався на те, що він є учасником
бойових дій та інвалідом війни ІІІ
групи та від повно до Закону України
«Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року має право на пільги
передбачені цим законом.

Так, відповідно до ст.12 Закону з 01.07.1997
року він має право на щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 150 %
мінімальної пенсії за віком, а також на
підвищення пенсії в розмірі 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Таким чином, вважає, що його пенсія
повинна щомісячно підвищуватись на 175 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Проте, відповідач Головне управління
пенсійного фонду України в
Чернівецькій області вказане
підвищення його пенсії у визначеному
розмірі не здійснював у зв'язку з чим
йому було завдано матеріальної та
моральної шкоди.

Просив визнати незаконними дії,
бездіяльність Головного управління
пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, що призвело до
нанесення йому матеріальної шкоди в
особливо великих розмірах; стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування
завданої йому матеріальної шкоди кошти
в сумі 213349 грн. 40 коп. Також просив
стягнути з державного бюджету України
на його користь завдану моральну шкоду
у розмірі 4266988 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 07.11.2014 року
провадження у справі в частині
позовних вимог за період з 1997 року по
18.10.2011 року було залишено без розгляду.

В подальшому, 07.11.2014 року по
адміністративній позовній заяві
ОСОБА_1 було відкрито провадження в
частині позовних вимог з 19.10.2011 року та
призначено справу до судового розгляду
на 25.12.2014 року.

19.12.2014 року представником відповідача
Головного управління пенсійного фонду
України в Чернівецькій області через
канцелярію суду було подано
заперечення проти позову.

Позивача у судовому засіданні
адміністративний позов підтримав та
підтвердив, викладені в ньому
обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав в підстав,
викладених у поданих до суду письмових
запереченнях. Просив відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що адміністративний позов
ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та
учасником бойових дій, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення серії
НОМЕР_1, виданого 12.03.1996 року (а.с.9).

Відповідно до положень ст.4 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року, на нього поширюється його
дія.

Позивач з 23.12.1994 року перебував на
обліку в Пенсійному фонді та отримував
пенсію за вислугу років.

За змістом частини 4 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (в
редакції, чинній до 1 липня 2006 року)
учасникам бойових дій пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі 150 % мінімальної
пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 5 жовтня 2005
року № 2939-IV, частину 4 статті 12
викладено в такій редакції: «Учасникам
бойових дій пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються в розмірі
25 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність»
(вказана норма набрала чинності з 1
липня 2006 року).

Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин 19.10.2011 року
стаття 12 Закону діяла у редакції від
05.10.2005 року.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність та застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених за Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Отже, положення Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щодо визначення
розміру спірного підвищення пенсії у
вказаний період діяли,
неконституційними не визнавались і
підлягали виконанню відповідними
суб'єктами владних повноважень.

Як було встановлено судом, Головним
управлінням пенсійного фонду України в
Чернівецькій області у спірний період
виплачувалось підвищення до пенсії
ОСОБА_1 у розмірі 25 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Зазначена
обставина підтверджується копіями
розпоряджень, що були долучені
відповідачем до поданих заперечень.

Враховуючи те, що в чинній редакції
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» з 1 липня 2006 року відсутня
норма, яка встановлює підвищення
пенсії на 150% мінімальної пенсії за
віком, а визначено. що учасникам
бойових дій пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються в розмірі
25% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, тому суд
приходить до висновку, що відповідач
при нарахуванні і виплаті позивачу
пенсії діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, суд зауважує, що у
відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин
можуть бути розглянуті
адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Підставою для відшкодування шкоди,
завданої органом державної влади,
відповідно до ст. 1173 ЦК України є
доведена у встановленому порядку
незаконність рішень, дій чи
бездіяльності такого органу у
відношенні потерпілого.

На підставі вище викладеного, з
урахуванням того, що дії органів
державної влади буди правомірними,
тому суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у
визначеному ним розмірі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 12,14, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Чернівецькій області,
Державного казначейства України, третя
особа: прокуратура Чернівецької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Першотравневий районний суд м.Чернівці
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: _____________________Іщенко І.В.