Справа № 2а-16911/11/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання
Давиденко Л.В., розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києвапро скасування
податкового повідомлення-рішення від
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва про скасування податкових
Ухвалою Вищого адміністративного суду
скаргу державної податкової інспекції
у Солом'янському районі міста Києва
задоволено частково: постанову
Окружного адміністративного суду
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2012 у
визнання недійсним податкового
та в цій частині справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Судом касаційної інстанції було
зазначено, що судами не встановлено
суму податку, яка має бути сплачена
позивачем виходячи з даних земельного
кадастру, та не досліджено, яку
фактично суму земельного податку було
сплачено позивачем за спірну земельну
ділянку у 2011 році.
Розгляд справи здійснено із
врахуванням приписів частини п'ятої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Так, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
врахуванням ухвали Вищого
адміністративного суду України від
документи для повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи та
підготувати письмові пояснення з
приводу спірних правовідносин.
розглянуто в письмовому провадженні на
підставі частини четвертої статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
Податковим повідомленням-рішенням
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва від
пункту 54.3 статті 54 розділу II та пункту
286.5 статті 286 розділу XIII Податкового
кодексу України ОСОБА_1 визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
землю з фізичних осіб у розмірі 7 423,43
Відповідачем зазначено, що спірне
рішення винесено на підставі висновків
акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, складеного
Головним управлінням Держкомзему у
місті Києві 21.06.2011за номером №А388/17.

З акту від 21.06.2011 №А388/17 вбачається, що
на земельній ділянці площею 0,10 га
розташована станція технічного
обслуговування по ремонту титанових
дисків машин, дана земельна ділянка
використовується не за цільовим
призначенням.

Як підтверджує державний акт на право
власності на земельну ділянку, копія
якого знаходиться в матеріалах справи,
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0,1000 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1; цільове призначення
земельної ділянки - будівництво і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1
значиться за наступними
співвласниками: згідно державного акта
на право власності на земельну ділянку
серія КВ №124483 від 31.05.2005 1/3 частки
належить ОСОБА_1, згідно державного
акта на право власності на земельну
ділянку серія КВ №124484 від 31 травня 2005
року 1/3 частки належить ОСОБА_2, згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку серія КВ №124485 від 04
липня 2005 року 1/3 частки належить ОСОБА_3.

Цільове призначення земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно із статтею 206 Земельного кодексу
України використання землі в Україні є
платним. об'єктом плати за землю є
земельна ділянка.

Абзацом «а» частини першої статті 91
Земельного кодексу України власники
земельних ділянок зобов'язані
забезпечувати використання їх за
цільовим призначенням.

Відповідно до пункту «в» частини
першої статті 91 Земельного кодексу
України власники земельних ділянок
зобов'язані своєчасно сплачувати
земельний податок.

У відповідності до підпункту 269.1.1
пункту 269.1 статті 269 Податкового
кодексу України платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв).

Статтею 271 Податкового кодексу України
визначено, що базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

В силу вимог пункту 286.1 статті 286
названого Кодексу підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Власне факт використання платником
спірної земельної ділянки для
розміщення СТО, тобто не за цільовим
призначенням, не може слугувати
підставою для віднесення цієї ділянки
до іншої категорії земель та,
відповідно, для зміни розміру
земельного податку.

Зазначене підтверджується висновком
ухвали Вищого адміністративного суду
України Вищого адміністративного суду
України від 09.07.2014 №К/9991/42172/12.

Відповідно до частин першої та третьої
статті 20 Земельного кодексу України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Згідно зі статтею 21 Земельного кодексу
України порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою,
зокрема, для притягнення до
відповідальності відповідно до закону
громадян та юридичних осіб, винних у
порушенні порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель.

Відповідачем не надано суду доказів
щодо притягнення позивача до
відповідальності згідно із приписами
статті 21 Земельного кодексу України.

З розрахунку визначення відповідачем
позивачеві грошового зобов'язання із
земельного податку за 2011 рік
вбачається, що контролюючим органом не
враховувались суми сплаченого
позивачем земельного податку за 2009, 2010,
2011 роки.

Зокрема, сума сплаченого позивачем
земельного податку за 2011 рік становить
156,00 грн., що підтверджується
квитанцією, яка міститься в матеріалах
справи.

Слід зазначити, що відповідачем не
виконано вимог ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.07.2014 №2а-16911/11/2670, ухвали Вищого
адміністративного суду України від
09.07.2014 №К/9991/42172/12 щодо надання
інформації про суму земельного
податку, яка мала бути сплачена
позивачем у 2011 році виходячи з даних
земельного кадастру.

Не надано відповідачем суду і доказів
щодо внесення протягом 2011 року до
державного земельного кадастру по
земельній ділянці позивача змін щодо
цільового призначення землі,
відмінного від визначеного в
державному акті на право власності на
земельну ділянку.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суб'єктом владних повноважень не
виконано свого обов'язку, визначеного
приписами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, не виконано вимог ухвал суду
щодо надання витребуваних доказів, не
обґрунтовано суду правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 22.07.2011 №.

При цьому, робити самостійно
розрахунок грошового зобов'язання
позивача із земельного податку за 2011
рік суд не вправі, оскільки суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону.

Вказана позиція узгоджується із
позицією Верховного суду України,
викладеній у постанові від 05.12.2006 у
справі № 21-527во06, позицією Вищого
адміністративного суду України в
ухвалах від 08.10.2012 р. у справі № К-58359/09,
від 14.06.2012р. у справі К-34052/10 та від
08.05.2007р. у справі № К-10137/06, постанові від
20.02.2008р. у справі К/С№ К-19462/06.

Отже, податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва від
22.07.2011 № підлягає скасуванню в
повному обсязі, як таке, що прийнято без
врахування приписів пункту 286.1 статті
286 Податкового кодексу України.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва від
22.07.2011 №.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.