Справа № 264/6566/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р. Справа № 264/6566/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Водолажської Н.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 28.10.2014 року по справі №
264/6566/14-а

за позовом ОСОБА_1, яка діє від імені
ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2014 року ОСОБА_1, яка діє від імені та
в інтересах ОСОБА_2, (надалі-позивач)
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області (далі - УПФУ,
відповідач) в якому просить: визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача провести
ОСОБА_2 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 10 липня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 28.10.2014 року
позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність
та зобов'язано відповідача здійснити
позивачу нарахування та виплату
державної соціальної допомоги як
дитині війни у відповідності до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", за період з 22 січня
2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з
урахуванням фактично виплачених сум;

- позовні вимоги в частині нарахування
та виплати щомісячної доплати до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 01.01.2014 по 21.01.2014 року -
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі УПФУ, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 28.10.2014 року та
прийняти нове рішення, про відмову в
задоволенні позовних вимог позивача в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
законодавчо визначене право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри пенсійних виплат, яке останнім
використано шляхом прийняття 28.12.2011
року постанови № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верст населення", а подалі - у
2014 році шляхом прийняття 25.03.2014 року
постанови № 112 "Про внесення змін до
деяких постанов Кабінету Міністрів
України з питань пенсійного
забезпечення". Також, апелянт,
посилаючись на положення п.п. 20, 29 ч. 1 ст.
116 Бюджетного кодексу України, зазначає
про неможливість взяття на себе
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань та здійснення видатків
бюджету із перевищенням бюджетних
призначень. Крім того, відповідач
вважає, що позивач не звертався до УПФУ
з приводу здійснення перерахунку
розміру підвищення до пенсії - відсутні
підстави для розгляду спору за нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню, а оскаржувану
постанову, відповідно до положень п. 4 ч.
1 ст. 202 КАС України, слід скасувати, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни та за
приписами ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком. Перебуває на обліку в УПФУ.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", який
набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до Конституції України
закон про Державний бюджет України діє
з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від
23.12.2010 року № 2857-VI "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", в редакції закону, що
набула чинності з 22.07.2011 року згідно із
Законом України від 14 червня 2011 року N
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", п. 3 Прикінцевих положень
Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
п. 4 Прикінцевих положень Закону
України від 06.12.2012 року № 5515-VI "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках
розмір підвищення дітям війни пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії призначаються і здійснюються в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 06.07.2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнята постанова
№ 745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету".

28.12.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнята постанова N 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" (із змінами
і доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 5 квітня
2012 року N 293, від 23 квітня 2012 року N 327, від
13 березня 2013 року N 149, від 25 березня 2014
року N 112), пунктом 4 якою встановлений
розмір підвищення дітям війни пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" до
змін, внесених Законом України від
31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
03.08.2014 року, не передбачав того, що
підвищення дітям війни призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, з 01.01.2014 року до 03.08.2014 року
відновили свою дію положення ст. 6
Закону України від 18.11.2004 року № 2195-IV
"Про соціальний захист дітей війни" і в
зазначений період часу відповідач при
здійсненні нарахувань щомісячної
доплати до пенсії позивача повинен був
керуватися нормами зазначеного Закону,
а не положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що задовольняючи позовні
вимоги за період з 22.01.2014 року по 10.07.2014
року, суд першої інстанції правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права надавши
перевагу ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" над
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 2011 року за № 1381 "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення",
як нормативно-правовому акту, що має
вищу юридичну силу. Також судом
правильно визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Звертаючись до адміністративного суду
позивач просив здійснити перерахунок
його пенсії у чітко визначеному
періоді, а саме: «по 10 липня 2014 року».
Визнавши протиправною бездіяльність
та зобов'язавши відповідача здійснити
позивачу нарахування та виплату
державної соціальної допомоги як
дитині війни у відповідності до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", за період з 10 липня 2014 року по
02 серпня 2014 року включно, з урахуванням
фактично виплачених сум, суд першої
інстанції вийшов за межі заявлених
позовних вимог, однак дане рішення
нічим не обгрунтував, що є підставою
для скасування даної частини судового
рішення.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо залишення
адміністративного позову за період з
01.01.2014 року по 21.01.2014 року без розгляду,
оскільки державна соціальна підтримка
дітей війни у вигляді підвищення до
пенсії, встановленого ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", виплачується одночасно з
державною пенсією, а отже з урахуванням
положень ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", колегія суддів вважає, що
строк звернення до адміністративного
суду позивачем не пропущений.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового судового рішення є - порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
допущені судом порушення норм
процесуального права, вважає, що
рішення суду підлягає скасуванню в
частині визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
нарахування та виплату державної
соціальної допомоги як дитині війни у
відповідності до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, визначеної відповідно до ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", за період з 22 січня 2014 року по
02 серпня 2014 року включно, з урахуванням
фактично виплачених сум та в частині
залишення без розгляду позовних вимог
за період з 01.01.2014 по 21.01.2014 року, з
прийняттям нового судового рішення про
задоволення заявлених позовних вимог
ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах
ОСОБА_2.

В іншій частині, оскаржувана постанова
є такою, що відповідає приписам ст. 200
КАС України, підстав для її скасування
відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновок колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 28.10.2014 року по
справі 264/6566/14-а - скасувати в частинах:

- визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області
здійснити ОСОБА_1, яка діє від імені
ОСОБА_2 нарахування та виплату
державної соціальної допомоги як
дитині війни у відповідності до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", за період з 22 січня
2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з
урахуванням фактично виплачених сум;

- залишення без розгляду позовних вимог
в частині нарахування та виплати
щомісячної доплати до пенсії як дитині
війни в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 01.01.2014 по 21.01.2014 року,

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє
від імені та в інтересах ОСОБА_2, -
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області провести
ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах
ОСОБА_2, нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 10 липня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

В іншій частині Постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 28.10.2014 року по справі
264/6566/14-а - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.Судді
Бартош Н.С. Водолажська Н.С.