Справа № 806/4621/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4621/14

категорія 6.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретаря Бондаренка Д.А.,

за участі прокурора Пустовіт М.Л.,

за участі представника відповідача
Головакової В.А.,

за участі представника третьої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Ружинського району
до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_3 про
визнання протиправними та скасування
наказів,

встановив:

Прокурор Ружинського району звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про надання ОСОБА_3 дозволів на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованих за межами: Вербівської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтовною
загальною площею 6,8664 га №
ЖТ/:07:000/00000494 від 24.02.2014, №
ЖТ/:03:000/00000495 від 24.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000537 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000536 від 25.02.2014,
№
ЖТ/:07:000/00000539 від 26.02.2014;
Ягнятинської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області орієнтовною загальною площею 14
га №
ЖТ/:04:000/00001408 від 23.12.2013; Жовтневої
сільської ради Ружинського району
Житомирської області орієнтовною
загальною площею 151 га
№ ЖТ/:05:000/00001409 від 23.12.2013, №
ЖТ/:02:000/00001411 від 23.12.2013.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що оскаржувані накази
Головного управління Держземагентства
у Житомирській області прийнято з
порушенням вимог земельного
законодавства та всупереч законодавчо
встановленій процедурі набуття права
оренди на земельні ділянки з метою
ведення фермерського господарства.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив його задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
просила відмовити в задоволенні
позовних вимог з підстав, викладених у
письмових запереченнях на позовну
заяву.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, просив відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення прокурора,
представників відповідача та третьої
особи, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

20 серпня 2014 року листом № 10-6-0.21-4741/2-14
начальник Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області, на вимогу в.о. прокурора
Ружинського району, повідомив
останнього про кількість виданих
Головним управлінням наказів щодо
надання дозволу на виготовлення
документації та наказів на
затвердження документації із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства на території Ружинського
району. До листа були додані копії
наказів та документів на підставі яких
вони приймалися, зокрема були
направленні накази Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області про надання
ОСОБА_3 дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення для ведення фермерського
господарства № ЖТ/:07:000/00000494 від
24.02.2014, № ЖТ/:03:000/00000495 від 24.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000537 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000536 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000539 від 26.02.2014;
Ягнятинської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області орієнтовною загальною площею 14
га № ЖТ/:04:000/00001408 від 23.12.2013;
Жовтневої сільської ради Ружинського
району Житомирської області
орієнтовною загальною площею 151 га №
ЖТ/:05:000/00001409 від 23.12.2013, №
ЖТ/:02:000/00001411 від 23.12.2013.

Лист отримано прокуратурою
Ружинського району 26.08.2014.

Судом з'ясовано, що наказами Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області №
ЖТ/:07:000/00000494 від 24.02.2014, №
ЖТ/:03:000/00000495 від 24.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000537 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000536 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000539 від 26.02.2014, №
ЖТ/:04:000/00001408 від 23.12.2013, №
ЖТ/:05:000/00001409 від 23.12.2013,
№
ЖТ/:02:000/00001411 від 23.12.2013 надано
дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
загальною площею 234,0664 га, в тому числі,
розташованих за межами населених
пунктів Вербівської сільської ради
Ружинського району орієнтованою
загальною площею 70,0664 га, Ягнятинської
сільської ради Ружинського району - 14
га, Жовтневої сільської ради
Ружинського району - 150 га з цільовим
призначенням - для ведення
фермерського господарства (а.с.8-15).

Зазначені накази були прийняті
Головним управлінням Держземагентства
у Житомирській області на підставі
заяв ОСОБА_3, його представника, та
доданих до них документів, а саме:
викопіювань з кадастрової карти (плану)
або інші графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки; довідки про стаж
роботи, копій паспорта, картки
платників податків, диплому про освіту,
довіреності представника. У цих заявах
третя особа та його представник
просили надати ОСОБА_3 дозволи на
розроблення документації із
землеустрою для отримання земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення з земель запасу в оренду
терміном на 10 років для ведення
фермерського господарства (а.с.17-24).

Проведеною прокуратурою Ружинського
району перевіркою було встановлено, що
вказані накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області винесені з порушенням вимог
земельного законодавства, зокрема ч.7
ст.7 Закону України "Про фермерське
господарство".

Перевіряючи оскаржувані накази на
відповідність того чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а також обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
суд виходить з наступного.

Поняття "землеустрою" визначено у
статті 1 Закону України "Про
землеустрій", в якій зазначено, що
землеустрій - сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональну
організацію території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

У відповідності до приписів ст.8 Закону
України "Про землеустрій" регулювання у
сфері землеустрою здійснюють, зокрема,
органи місцевого самоврядування,
місцеві державні адміністрації, а
також центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері земельних
відносин, центральні органи виконавчої
влади, що реалізують державну
політику у сфері земельних відносин та
у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі у межах
повноважень, встановлених законом.

Згідно зі ст.22 Закону України "Про
землеустрій", землеустрій здійснюється
на підставі: рішень органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо проведення робіт
із землеустрою; укладених договорів
між юридичними чи фізичними особами
(землевласниками і землекористувачами)
та розробниками документації із
землеустрою; судових рішень.

Пунктом 1 Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 8 квітня 2011 року № 445,
визначено, що центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності є Державне
агентство земельних ресурсів України
(Держземагентство України).

Згідно з п.7 згаданого Положення,
Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

У пункті 1 Положення про Головне
управління Держземагентства в області,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 10.05.2012 № 258 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30 травня 2012 р. за №
852/21164 (далі - Положення) закріплено, що
Головне управління Держземагентства в
області (далі - Головне управління) є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане. Голова
місцевої державної адміністрації
координує діяльність Головного
управління і сприяє йому у виконанні
покладених на нього завдань.

Згідно зі підпунктом 4.32 пункту 4
Положення, Головне управління
відповідно до покладених на нього
завдань передає відповідно до закону
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Питання надання земельних ділянок
державної або комунальної власності в
оренду для створення фермерських
господарств регулюється Земельним
кодексом України від 25 жовтня 2001 року №
2768-III та Законом України "Про фермерське
господарство" від 19 червня 2003 року №
973-IV (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону
(ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу
України, у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- ЗК України, передбачено, що
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону
України "Про фермерське господарство"
(далі - Закон № 973-IV) фермерське
господарство є формою підприємницької
діяльності громадян із створенням
юридичної особи, які виявили бажання
виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону. Фермерське
господарство може бути створене одним
громадянином України або кількома
громадянами України, які є родичами або
членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 1 статті 7 Закону № 973-IV
передбачено, що для отримання
(придбання) у власність або в оренду
земельної ділянки державної власності
з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. Для отримання у
власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Суд звертає увагу на те, що частиною 7
статті 7 Закону визначено, що земельні
ділянки надаються громадянам для
ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

Термін "єдиний земельний масив"
введений до законодавства України
Законом України "Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)", однак його зміст чітко не
визначений.

Закон України "Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)" передбачає виділення земельних
часток (паїв) у натурі (на місцевості)
єдиними земельними масивами двох
видів. Перший з них являє собою
сукупність суміжно розташованих
індивідуальних земельних ділянок в
одному полі чи групі компактно
розташованих полів. Другий вид єдиного
земельного масиву - це одна земельна
ділянка, яка передається у спільну
власність групі власників земельних
часток (паїв).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
ринок земель", земельний масив -
сукупність земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
(сільськогосподарських угідь)
придатних для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
особистого селянського господарства
та несільськогосподарських угідь,
необхідних для їх обслуговування
(зокрема, земель під польовими
дорогами, меліоративними системами,
господарськими шляхами, прогонами), що
мають спільні межі та обмежені
природними та/або штучними елементами
рельєфу (автомобільними дорогами
загального користування,
полезахисними лісовими смугами та
іншими захисними насадженнями, водними
об'єктами тощо).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 особисто та через свого
представника за довіреністю звернувся
із заявами до відповідача про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою щодо передачі в оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
які розташовані не єдиним масивом, та
на зазначеній відстані одна від одної,
а саме: за межами населених пунктів
Вербівської сільської ради (5 масивів
загальною площею 70,0664 га), Ягнятинської
сільської ради (1 масив площею 14 га),
Жовтневої сільської ради (2 масиви
площею 150 га) для ведення фермерського
господарства. Вказані сільські ради
знаходяться на значній відстані одна
від одної.

Крім того, у зазначених заявах ОСОБА_3
та його представник не обґрунтували
розмірів вищевказаних земельних
ділянок з урахуванням можливості їх
обробітку, не обґрунтували
необхідність отримання таких великих
площ земельних ділянок та не зазначили
при цьому самі перспективи діяльності
фермерського господарства (а.с.17-24).

Із наявного у матеріалах справи
викопіювання з технічної документації
із землеустрою в межах території
Ягнятинської, Вербівської і Жовтневої
сільських рад Ружинського району
Житомирської області видно, що
земельні ділянки, дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення в оренду для ведення
фермерського господарства яких надано
спірними наказами відповідача,
знаходяться в різних масивах (полях),
прилягають до окремих земельних часток
(паїв), тобто не є єдиним масивом.

Суд вважає, що надані докази свідчать
про недотримання відповідачем
вищевказаної норми в частині надання
земельної ділянки єдиним майновим
масивом.

В процесі розгляду справи
представником третьої особи не надано
жодних доказів, які підтверджують
намір ОСОБА_3 займатися фермерським
господарством.

З пояснень представника третьої особи
встановлено відсутність у ОСОБА_3
сільськогосподарської техніки та
інших засобів для обробітку земель.

Таким чином, вказані обставини дають
підстави для висновку про те, що
ОСОБА_3 не мав наміру створювати
фермерське господарство, а переслідує
мету отримання земельних ділянок в
користування поза встановленим
Земельним кодексом України порядком,
без проведення аукціону.

Зважаючи на викладені обставини, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області прийняті з порушенням вимог
земельного законодавства та всупереч
законодавчо встановленій процедурі
набуття права оренди на земельні
ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду від 22.01.2014 у справі № К/800/40388/13.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх
доказів на підтвердження
правомірності прийняття оскаржуваних
наказів, а тому суд приходить до
висновку, що оскаржувані рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню в повному обсязі.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 158-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
накази Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про надання ОСОБА_3 дозволів на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованих за межами:

- Вербівської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області орієнтовною загальною площею
6,8664 га № ЖТ/:07:000/00000494 від 24.02.2014,
№ ЖТ/:03:000/00000495 від
24.02.2014, № ЖТ/:07:000/00000537 від 25.02.2014, №
ЖТ/:07:000/00000536 від 25.02.2014,
№
ЖТ/:07:000/00000539 від 26.02.2014;

- Ягнятинської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області орієнтовною загальною площею 14
га № ЖТ/:04:000/00001408 від 23.12.2013;

- Жовтневої сільської ради Ружинського
району Житомирської області
орієнтовною загальною площею 151 га №
ЖТ/:05:000/00001409 від 23.12.2013,
№
ЖТ/:02:000/00001411 від 23.12.2013.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва