Справа № 524/4867/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р. Справа № 524/4867/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
30.10.2014р. по справі № 524/4867/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука третя особа
Профспілковий комітет Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука

про визнання дій
неправомірними,стягнення коштів та
зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 30.10.2014р. відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, третя особа:
Профспілковий комітет Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, про визнання дій
неправомірними,стягнення коштів та
зобов'язання вчинити дії .

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю задовольнити його
позовні вимоги. Скаржник зазначає, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ч. 3 ст. 42
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності", п. п.
1.3, 4.3 Рекомендацій щодо порядку сплати
та обліку членських профспілкових
внесків, затверджених постановою
Президії ФПУ від 21.09.2006 року за № П-6-15 та
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
позивача 07.12.2010 року було прийнято на
роботу до виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука на посаду начальника
юридичної служби . 27.09.2012 року він
звільнився із займаної посади.

В квітні 2014 року позивачу стало відомо,
що з нарахованої заробітної плати за
вказаний вище період відповідачем
утримано професійні внески.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з правомірності дій
відповідача щодо утримання із
заробітної плати позивача
профспілкових внесків.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про оплату праці", працівник має право
на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
трудового договору. Розмір заробітної
плати може бути нижчим за встановлений
трудовим договором та мінімальний
розмір заробітної плати у разі
невиконання норм виробітку,
виготовлення продукції, що виявилася
браком, та з інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника. Забороняється
будь-яке зниження розмірів оплати
праці залежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
та національної належності, статі,
мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про
оплату праці", суб'єкти організації
оплати праці не мають права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
України "Про оплату праці",
забороняється будь-яким способом
обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про
оплату праці" передбачено, що при
кожній виплаті заробітної плати
власник або уповноважений ним орган
повинен повідомити працівника про такі
дані, що належать до періоду, за який
провадиться оплата праці: а) загальна
сума заробітної плати з розшифровкою
за видами виплат; б) розміри і підстави
утримань із заробітної плати; в) сума
заробітної плати, що належить до
виплати.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
оплату праці" встановлено, що
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України
"Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності", роботодавець
щомісячно і безоплатно утримує із
заробітної плати та перераховує на
рахунок профспілки членські
профспілкові внески працівників за
наявності письмових заяв працівників,
які є членами профспілки.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 7
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності",
членами профспілок можуть бути особи,
які працюють на підприємстві, в
установі або організації незалежно від
форм власності і ви дів господарювання,
у фізичної особи, яка використовує
найману працю, особи, які забезпечують
себе роботою самостійно, особи, які
навчаються в навчальному закладі.
Громадяни України вільно обирають
профспілку, до якої вони бажають
вступити. Підставою для вступу до
профспілки є заява громадянина
(працівника), подана в первинну
організацію профспілки.

Тобто, лише наявність письмової заяви
працівника підприємства (установи,
організації) є підставою для утримання
членських профспілкових внесків.

Колегія суддів зазначає, що доказів
подання позивачем заяви про
постановлення його на профспілковий
облік, а також заяви про щомісячне
утримання із заробітної плати коштів в
якості членських профспілкових
внесків, матеріали справи не містять.

На виконання вимог ст. 11 КАС України,
судом апеляційної інстанції було
запропоновано Виконавчому комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області, надати
власноручну заяву ОСОБА_1 про
постановлення його на профспілковий
облік і відрахування із заробітної
плати членських внесків, однак, згідно
письмових пояснень відповідача
вказана заява в документах Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука Полтавської області за
спірний період з невідомих причин
відсутня..

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем всупереч
вимогам частини 2 статті 71 КАС України
не доведено, що утримання ним як
роботодавцем, у період з 07.12.2010 року по
27.09.2012 року із заробітної плати
позивача членських профспілкових
внесків здійснювалось на підставі
письмової заяви позивача, як члена
профспілки, як це передбачено частиною
3 статті 42 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності".

Як вбачається з матеріалів справи, з
позивача у період з 07.12.2010 року по 27.09.2012
року утримано профспілкові внески, на
підтвердження чого відповідачем
надано розрахункові листи ОСОБА_1 за
вказаний період.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню шляхом стягнення з
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області на користь
позивача частину заробітної плати,
утриманої на сплату профспілкових
внесків за період з 07.12.2010 року по 27.09.2012
року.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 30.10.2014р. по справі № 524/4867/14-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області щодо утримання із
заробітної плати ОСОБА_1 з 07.12.2010 року по
27.09.2012 року профспілкових внесків.

Стягнути з Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області на
користь ОСОБА_1 частину заробітної
плати, утриманої на сплату
профспілкових внесків, за період з
07.12.2010 року по 27.09.2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 26.12.2014 р.