Справа № 809/2143/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 грудня 2014 року м. Київ
К/800/66550/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Конюшко К.В.,

перевіривши матеріали касаційної
скарги ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року, на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року

у справі № 809/2143/14
(876/8047/14)

за позовом ОСОБА_1

до директора Тисменицького
районного центру зайнятості Петринки
Ореста Миколайовича

про визнання
незаконною відмови та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга
ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року, на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року.

Вказана касаційна скарга підлягає
залишенню без руху з наступних підстав.

Пункт 4 частини другої статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що у касаційній скарзі
зазначаються обґрунтування вимог
особи, що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 213
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що до касаційної
скарги додається документ про сплату
судового збору.

Пункт 5 частини другої статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначає, що у касаційній скарзі
зазначаються вимоги особи, що подає
касаційну скаргу, до суду касаційної
інстанції.

Частиною третьою статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до касаційної скарги,
яка не оформлена відповідно до вимог,
встановлених статтею 213 цього Кодексу,
застосовуються правила статті 108 цього
Кодексу.

Частиною першою статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, встановлених статтею 106 цього
Кодексу, постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без руху, у
якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків.

У даному випадку не дотримано вимоги
пункту 4 частини другої статті 213
Кодексу адміністративного судочинства
України, так як з касаційної скарги не
убачається обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому саме полягає
порушення норм матеріального та
процесуального права судами
попередніх інстанцій.

Крім того, суд звертає увагу, що
скаржником подано касаційну скаргу на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
липня 2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року, на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року.

Частиною другою статті 185 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що ухвали суду першої
інстанції можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку окремо від
постанови суду повністю або частково у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з Кодексом адміністративного
судочинства України такою ухвалою є
зокрема ухвала щодо звернення
постанови до негайного виконання
(частина четверта статті 256).

Частиною другою статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що ухвали суду першої
інстанції після їх перегляду в
апеляційному порядку, а також ухвали
суду апеляційної інстанції можуть
бути оскаржені в касаційному порядку.

Отже, касаційному оскарженню
підлягають ухвали суду першої
інстанції після їх перегляду в
апеляційному порядку, визначені
частиною четвертою статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
(щодо звернення постанови до негайного
виконання) окремо від постанови суду.

Слід зазначити, що касатору необхідно
звернутися до суду касаційної
інстанції з окремою касаційною скаргою
на ухвалу Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
серпня 2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року для її розгляду в
окремому касаційному провадженні.

Також, з матеріалів касаційної скарги
вбачається, що скаржником не додано
документа про сплату судового збору
або доказів на підтвердження наявності
підстав для звільнення від сплати
судового збору.

Відповідно до пункту 3.3 частини 2 статті
4 Закону України «Про судовий збір» (із
змінами та доповненнями внесеними
Законом України від 19 вересня 2013 року №
590-VІІ) ставка судового збору за подання
касаційної скарги до
адміністративного суду встановлюється
у розмірі 70 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви.

Клопотання скаржника про звільнення
його від сплати судового збору на
підставі положень частини другої
статті 8 Закону України «Про судовий
збір» суд визнає необґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до абзацу першого частини
четвертої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства України
касаційна скарга залишається без руху
також у випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, встановлених
статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали про залишення касаційної скарги
без руху особа має право звернутися до
суду касаційної інстанції з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строку.

З доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скаржником
пропущено строк на касаційне
оскарження, проте клопотання про його
поновлення з наданням належних та
допустимих доказів поважності причин
пропуску строку ОСОБА_1 не заявляє.

Пункт 5 частини третьої статті 49
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначає, що особи, які беруть
участь у справі, мають право подавати
докази.

Частиною другою статті 49 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

У зв'язку з вищенаведеним скаржнику
слід усунути вищезазначені недоліки у
визначений судом касаційної інстанції
строк.

Керуючись статтями 102, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
руху, встановивши, що заяву про
поновлення строку на касаційне
оскарження та належні докази
поважності причин його пропуску;
документ про сплату судового збору або
докази на підтвердження наявності
підстав для звільнення від сплати
судового збору; належним чином
оформлену касаційну скаргу з
обґрунтуванням вимог особи, що подає
касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому саме полягає порушення норм
матеріального та процесуального права
судами попередніх інстанцій можуть
бути надані протягом тридцяти днів з
моменту отримання даної ухвали.

Суддя
К.В. Конюшко