Справа № 485/2305/14-а
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/485/63/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області про визнання
протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2014 року ОСОБА_1 через свого
представника ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача №17/17 від 22 жовтня 2014 року
щодо відмови у врахуванні у подвійному
розмірі періоду роботи у Снігурівській
виправній колонії №5, мотивуючи тим, що
з 2007 року отримував пенсію з
врахуванням того, що дана установа
являлася протитуберкульозним
закладом, однак з 01 листопада 2014 року
відповідачем його пенсійну справу було
приведено у відповідність за
відсутності документального
підтвердження статусу установи, як
інфекційного закладу охорони здоров»я
Державної кримінально-виконавчої
служби України.

У судове засідання представники сторін
не з"явилися, у адресованих суду заявах
просять про розгляд справи у їх
відсутність. Представник позивача
позовні вимоги підтримує, відповідач
такі вимоги не визнає з підстав
викладених у письмових запереченнях
наданих у справу.

Справа розглядається у відсутність
сторін, на підставі наявних у ній
письмових доказів.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 12.10.1976
по 01.12.2006 року працював в установі
ІН-316/5, що в подальшому була
переіменована в Снігурівську виправну
колонію №5 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Миколаївській
області.

Позивач з 02.12.2006 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі, як
отримувач пенсії по інвалідності.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», в редакції
Закону №1110-IV від 10.07.2003 року, робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

При визначенні загального страхового
стажу, позивачеві враховано в
подвійному розмірі стаж роботи в
Снігурівській виправній колонії №5 за
період з 27 червня 1983 року по 31 грудня 2003
року на підставі довідки установи про
її перепрофілювання в установу по
лікуванню засуджених хворих на
туберкульоз, виданої з посиланням на
наказ Міністерства внутрішніх справ
УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області №17/17 приведено у відповідність
пенсійну справу ОСОБА_1 з 01 листопада 2014
року без застосування періоду роботи в
Снігурівській виправній колонії №5 в
подвійному розмірі.

Як вбачається з оспорюваного рішення
підставою для неврахування
відповідачем стажу роботи позивача у
подвійному розмірі стало ненадання
документів у підтвердження його роботи
до 01.01.2004 року в інфекційному закладі
охорони здоров»я Департаменту
кримінально-виконавчої служби
(туберкульозній лікарні, міжобласній
туберкульозній лікарні).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз" №4565-УІ від 22.03.2012 року,
туберкульоз є соціально небезпечною
інфекційною хворобою, що викликається
мікобактеріями туберкульозу, а
протитуберкульозні заклади це
лікувально-профілактичні заклади
охорони здоров'я (протитуберкульозні
диспансери, лікарні,
санаторно-курортні, інші заклади) чи їх
структурні підрозділи, в яких
надається медична допомога хворим на
туберкульоз. Перелік
протитуберкульозних закладів
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 1 Переліку
закладів охорони здоров'я Державної
кримінально-виконавчої служби України,
затвердженого наказом Державного
департаменту з питань виконання
покарань від 24 грудня 2004 року № 247 до
лікарняних закладів та
лікувально-профілактичних закладів
особливого типу було віднесено
спеціалізовані - туберкульозна
лікарня. Цим же переліком визначено, що
лікарня є медичним закладом,
призначеним для надання
спеціалізованої (вторинної)
лікувально-профілактичної допомоги
хворим. Лікарня, де хворим надається
стаціонарна медична допомога за однією
лікарською спеціальністю, називається
спеціалізованою. Лікарня може мати у
своєму складі поліклініку
(амбулаторію,
амбулаторно-профілактичні відділення).
Лікарняні заклади, призначені для
медичного обслуговування засуджених,
у залежності від покладених функцій
можуть мати найменування міжобласних

Норми Законів України «Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз», «Про
пенсійне забезпечення», «Про захист
населення від інфекційних хвороб» є
нормами прямої дії і розроблення
додаткових механізмів їх застосування
не потребується.

Як встановлено судом, на підставі
наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983
року №0119 виправно-трудова колонія (№5),
тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС
Миколаївського облвиконкому з 01 липня
1983 року була перепрофільована в
установу виконання покарань, для
утримання засуджених чоловіків, хворих
закритими формами туберкульозу легень
з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому
числі стаціонару на 100 ліжок, з
направленням хворих засуджених на
лікування в ВТК №5 зі слідчих
ізоляторів і виправно-трудових колоній
у відповідності з вимогами наказу МВС
УРСР №0230-1980 року та за нарядами
медичного управління МВС УРСР. Цим
Наказом начальника УВД Миколаївського
облвиконкому зобов"язано до виконання
комплексу протиепідемічних і
санітарно-гігієнічних вимог,
направлених на попередження поширення
тубінфекції; начальника Медичного
управління МВС УРСР прийняття всіх
необхідних мір по забезпеченню
медичного обслуговування
спецконтингенту згідно чинних наказів
та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР,
МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

В Наказі МВС України від 11.10.1994 року №556,
затверджено Перелік спеціалізованих
установ та міжобласних лікарень УВП, до
яких направляються засуджені, хворі на
туберкульоз (додаток №2 до наказу) за №
п.п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС
України в Миколаївській області
визначена як спеціалізована установа,
в яку направляються на лікування
чоловіки, хворі на активну форму
туберкульозу, які підлягають триманню
на загальному та посиленому режиму
ув»язнення та неповнолітні чоловічої
статті, хворі на активну форму
туберкульозу (а.с.11).

Те ж саме визначення установи було
зазначено й у наступному переліку,
затвердженому наказом МВС України №836
від 03.12.1996 року (а.с.12).

Затим, як вбачається з листа №5/5-5490 від
02.12.2014 року Снігурівської виправної
колонії №5, згідно наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань №165 від 29.11.1999 року
«Про введення в дію нових найменувань
органів та установ
кримінально-виконавчої системи
України» установа ІН-316/5 перейменована
в Снігурівську виправну колонію
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Миколаївській області (№5).

Наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань
від 02 квітня 2009 року за №59 Снігурівську
виправну колонію №5 УДДУ у
Миколаївській області перейменовано
у спеціалізовану туберкульозну
лікарню середнього рівня безпеки, а
згідно наказу Державної
пенітенціарної служби України №427 від
18.06.2012 року вона була перейменована в
Снігурівську виправну колонію
управління Державної пенітенціарної
служби України в Миколаївській області
(№5) й станом на 01 грудня 2014 року,
значиться як спеціалізована
туберкульозна лікарня , середнього
рівня безпеки (для тримання чоловіків,
засуджених до позбавлення волі на
певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області з 01 червня 1983
року та по теперішній час в
Снігурівській виправній колонії №5
(далі - установа) утримуються та
лікуються засуджені чоловіки, хворі на
туберкульоз, у тому числі й на активну
форму туберкульозу, тобто фактично
установа виконує функції закладу
охорони здоров'я, призначеного для
надання спеціалізованої (вторинної)
медичної допомоги засудженим, хворим
на туберкульоз, а тому відноситься до
інфекційних лікувальних закладів.
Відмовляючи у зарахуванні стажу роботи
у вказаному закладі у подвійному
розмірі відповідач порушив пенсійні
права ОСОБА_1

Крім того, суд приймає до уваги, що
відповідач при призначенні пенсії
ОСОБА_1 з 2007 року у порушення пункту 38
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №22-1 не дотримався
обов'язку щодо перевірки документів,
поданих для призначення (перерахунку)
пенсій.

Стаття 19 Конституції України
передбачає обов'язок органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем - суб'єктом владних
повноважень не доведено в судовому
засіданні, що припинення за рішенням
від 22 жовтня 2014 року №17/17 з 1 листопада
2014 року виплати ОСОБА_1, пенсії без
зарахування у подвійному розмірі
періодів його роботи у Снігурівській
виправній колонії №5 здійснено у в
межах та у спосіб визначений законами
України, а тому позовні вимоги позивача
у частині визнання протиправним
вказаного рішення та його скасування є
законними і обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1. ст. 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Відповідно до глави 6 КАС України
склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування в справі.

На підтвердження по оплаті витрат на
правову допомогу у розмірі 350 грн. суду
надані договір про надання юридичних
послуг від 15 листопада 2014 року,
квитанція №534 про оплату витрат,
разрахунок вартості наданих юридичних
послуг із зазначенням об'єму робіт, їх
кількості та видів.

За такого є достатні підстави для
стягнення на користь позивача з
Державного бюджету України судових
витрат по оплаті судового збору у
розмірі 73 грн. та витрат по наданню
правової допомоги у розмірі 350 грн., а
всього 423 грн.

На підставі викладеного, суд ухвалює
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.122,138,158-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного Фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області про визнання протиправним і
скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області №17/17 від 22
жовтня 2014 року про приведення у
відповідність пенсійної справи ОСОБА_1
щодо незарахування до стажу роботи у
подвійному розмірі стаж роботи у
Снігурівській виправній колонії №5.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 423грн.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана учасниками
провадження на ім"я Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Снігурівський районний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя