Справа № 464/11265/14-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/275/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борейка С.В.

за участі секретаря судового засідання
Калітовській А.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Черевика Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій , -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із
позовною заявою, в якій просить:
визнати дії відповідача щодо не
включення до середньомісячного
заробітку державного службовця сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати під час
обчислення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу»
протиправними; зобов'язати відповідача
перерахувати розмір призначеної
позивачу з 16 травня 2013 року, з
урахуванням інших видів виплат
(матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та сум індексації заробітної плати), на
які нараховано та утримано страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та проводити її
виплату в такому розмірі в подальшому;
усунути допущені порушення прав
позивача шляхом зобов'язання
відповідача виплатити позивачу
недоотриману суму пенсії з урахуванням
індексу інфляції, починаючи з дати її
призначення 16 травня 2013 року;
зобов'язати відповідача в подальшому
при обчисленні пенсії розміру пенсії
державним службовцям дотримуватись
вимог Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та постанови Верховної
Суду України від 20.02.2012 по справі
№2а-430а11. В обґрунтування покликається
на те, що неврахування сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань на
індексації заробітної плати на які
нараховано та отримано страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, при
нарахуванні 16.05.2013 відповідачем йому
пенсії як державному службовцю не
відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав повністю та
просить такі задовольнити; дав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви та просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник
відповідача згідно з письмовими
запереченнями проти позову заперечив
та просить в такому відмовити, оскільки
пенсія позивачу виплачується
відповідно до норм чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 з 02 серпня 1976 року по 14 травня 2013
року перебував на державній службі та
працював на посадах державного
службовця; звільнений з посади
начальника відділу інспектування
органів державної влади державної
фінансової інспекції України у
Львівській області за ст.38 КЗпП України
за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію по інвалідності.
Позивач перебуває на обліку в
управлінні ПФ України у Галицькому
районі м. Львова як одержувач пенсії
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про державну службу» та
відповідачем не заперечується право
позивача та отримання пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до ст.37 Закону України
"Про державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату
праці" встановлено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст.33 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входять до
системи оплати праці державного
службовця, оскільки із них сплачено
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена ВС
України у постанові від 20.02.12 р. (справа
№ 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244
- 2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно - правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином доводи відповідача, про те,
що суми матеріальної допомога та
допомога на вирішення
соціально-побутових питань не
включаються до складу заробітної плати
державного службовця і не враховуються
при обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставними.

Щодо неврахування відповідачем сум
індексації заробітної плати,суд
приходить до наступного.

Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП заробітна плата
підлягає індексації у встановленому
законодавством порядку.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою кабінет міністрів України
від 17.07.2003 №1078, згідно з аналізу норм
яких об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці, яка
не має разового характеру.

Враховуючи, що до структуру заробітної
плати входить також додаткова
заробітна плата (ст.2 Закону України
«Про оплату праці»)- це винагороди за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці, зокрема доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством; премії, пов'язані з
виконаннями виробничих завдань і
функцій (ч.2 ст.2 цього Закону). Відтак,
суми вилат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входить
до складу фонду додаткової заробітної
плати, згідно з пп2.2.7 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказами Держкомстраху
України від 13.01.2004 №5.

З аналізу наведених норм, суд приходить
висновку, що індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою.

Разом із тим, індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України, які не
мають разового характеру, в тому числі
і пенсії.

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2
ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 цього
Кодексу. В адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на обґрунтування
правомірності своїх дій щодо
невключення спірних виплат при
обчисленні пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено судом, відповідач,
здійснюючи розрахунок розміру пенсії,
не діяв на підставі та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тобто діяв неправомірно, чим
порушив право позивача на отримання
пенсії у належному розмірі, в зв'язку з
чим таке право потребує судового
захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, вважає, що
виходячи з меж заявлених вимог, для
відновлення останнього необхідно і
достатньо визнати дії відповідача
протипранвими та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу та виплатити цю пенсію
позивачу як державному службовцю, з
урахуванням інших видів виплат (в тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації заробітної
плати), на які нараховано єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р.
- страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, починаючи з 12.05.2014, з
урахуванням індексу інфляції
відповідно до Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення".

Разом із тим, щодо позовної вимоги про
зобов'язання відповідача в подальшому
при обчисленні розміру пенсії
державним службовцям дотримуватись
вимог Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та постанови Верховної
Суду України від 20.02.2012 по справі
№2а-430а11, суд приходить наступного.

Згідно ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому
при обчисленні розміру пенсії
державним службовцям, в тому числі і
позивачу, як державному службовцю, а
тому у такій вимозі слід відмовити за
безпідставністю.

На підставі ст.ст.33, 37 Закону України
«Про державну службу», ст.41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст.66
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17,
18, 70, 71, 158-163 КАС України, с у д , -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити частково.

Визнати дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова щодо не включення
ОСОБА_1 середньомісячного заробітку
державного службовця сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати під час
обчислення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова здійснити перерахунок та
виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії,
починаючи з 12.05.2014 з урахуванням
отриманих ним інших виплат
(матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та сум індексації заробітної плати), на
які нараховано та утримано єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, якими
передбачені складові заробітної плати
для призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
(зі змінами і доповненнями станом на
08.11.2013 р.), з врахуванням індексу
інфляції відповідно до Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення".

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено згідно
зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з
дня її проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Сихівський районний суд м.Львова.
У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст.254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Головуючий