Справа № 826/16609/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх
справ України, Артемівського міського
відділу ГУ МВС України в Донецькій
області, Головного управління МВС
України в Донецькій області про
визнання незаконним наказу про
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновлення на посаду та стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу, про стягнення
невиплаченої заробітної плати.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по
тексту також - позивач) з позовом до
Міністерства внутрішніх справ України
(надалі також - відповідач1),
Артемівського міського відділу ГУ МВС
України в Донецькій області (надалі
також - відповідач2), Головного
управління МВС України в Донецькій
області (надалі також - відповідач2), в
- визнати незаконним та скасувати наказ
МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ
України на підставі п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ;
- поновити позивача на посаді
начальника сектору карного розшуку
Артемівського міськвідділу (з
обслуговування міста Артемівськ та
Артемівського району) ГУМВС України в
- виплатити позивачу грошове
забезпечення за весь час вимушеного
- стягнути з Міністерства внутрішніх
справ України на користь позивача
заробітну плату за період часу з 11
серпня 2014 року по 08 жовтня 2014 року
включно, в розмірі 10 760 грн. 16 коп.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду про наступне.
Як свідчать матеріали справи, позивач
Наказом ГУ МВС України в Донецькій
області № 300 о/с від 12.08.2013 р. позивач
був призначений на посаду начальника
сектору карного розшуку Артемівського
міськвідділу (з обслуговування міста
Артемівськ та Артемівського району)
ГУМВС України в Донецькій області.
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України №1667 о/с від 26.08.2014 року позивача
звільнено у запас з посади начальника
сектору карного розшуку Артемівського
міського відділу (з обслуговування
міста Артемівська та Артемівського
району) Головного управління МВС
Україні в Донецькій області за п. 66
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ» за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу.
Позивач вважаючи наказ про звільнення
незаконним, таким завдає шкоди
охоронюваним законом правам та
інтересам, зокрема, права на працю,
звернувся з даним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.
Відповідач1 позов не визнав, та
зазначив, що підставою для звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
вчинення вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу стало виявлення фактів
зникнення спеціальних засобів в
Артемівському міському відділі,
неналежний контроль за діями підлеглих
та порушення положень Інструкції із
забезпечення контролю за обліком,
зберіганням, видачею й прийманням
вогнепальної зброї, боєприпасів до неї
та спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України. А відтак, на
переконання відповідача1 позивача
звільнено правомірно, що свідчить про
відсутність правових підстав для
Відповідачі2, 3 позиції щодо заявленого
Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Пунктом 62 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (затверджене
постановою КМУ від 29.07.1991 № 114)
передбачено, що Звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
а) у запас Збройних Сил (з
постановкою на військовий облік), якщо
звільнені особи не досягли граничного
віку, встановленого Законом України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України «Про військовий
обов'язок і військову службу» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово - лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).
Пунктом 66 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено,
що особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ. При цьому
звільнення проводиться з урахуванням
вимог пункту 62 цього Положення.
Як слідує із матеріалів справи,
працівниками Міністерства внутрішніх
справ України проводилось службове
розслідування у складі головного
інспектора інспекторського управління
ГШ полковника міліції Оксака В.Г.,
оперуповноваженого-інспектора ДВБ
підполковника міліції Баранчука Д.Г.,
головного інспектора інспекторського
управління ГШ підполковника міліції
Зубкова Д.П., старшого
оперуповноваженого в ОВС ДВБ
підполковника міліції Капуста О.В.,
заступника начальника відділу ДВБ
підполковника міліції Петлюшенко М.Л.,
головного інспектора інспекторського
управління ГШ підполковника міліції
Постельга І.Л., головного інспектора
інспекторського управління ГШ
підполковника міліції Сторощука М.В.,
головного інспектора управління
інспекції з особового складу ДКЗ
підполковника міліції Телюка О.О.,
головного інспектора управління
інспекції з особового складу ДКЗ
підполковника міліції Ушинського С.С.,
старшого оперуповноваженого в ОВС ДВБ
майора міліції Каранда О.С., головного
інспектора управління інспекції з
особового складу ДКЗ майора міліції
Працівниками Міністерства внутрішніх
справ України проводилось службове
розслідування за фактами порушення
службової дисципліни окремими
працівниками ГУМВС України в Донецькій
області, які відображені у висновку
службового розслідування від 11.08.2014р.
В ході проведення службового
розслідування встановлено, що вчинки,
які дискредитують звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ вчинено також і
Так, у висновку службового
розслідування зазначається, що 28.02.2014р.
в Артемівському міському відділі (з
обслуговування міста Артемівська та
Артемівського району) Головного
управління МВС України в Донецькій
області комісією, до складу якої входив
позивач, проведено інвентаризацію
зброї, боєприпасів та спеціальних
засобів, які зберігалися в
Артемівському МВ, за результатами якої
складено інвентаризаційний опис № 3.
Однак, після проведення позапланової
інвентаризації зброї, боєприпасів та
спеціальних засобів, які знаходились в
Артемівському міському відділі станом
на 05.08.2014, виявлено відсутність
бронежилету «Ескорт-2» - 1 шт.,
бронежилету «Панцир 3-95 - 2 м» - 1 шт.,
бронежилетів «Ескорт - 3» - 3 шт.,
бронежилетів «БЗТ - 75» - 6 шт., балонів
«Кобра» - 48 шт., ПР-73 - 127 шт., виробів БР - 93
шт. та інших спеціальних засобів.
Відповідно до пункту 12.6 Інструкції із
забезпечення контролю за обліком,
зберіганням, видачею й прийманням
вогнепальної зброї, боєприпасів до неї
та спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України (затверджена
наказом МВС України від 27.03. 2008 № 141)
контроль за наявністю в працівників
табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів і спеціальних засобів, які
закріплені на постійне носіння,
здійснюється безпосереднім
начальником - щотижня під час
перебування працівника на службі, про
що робиться відповідна відмітка в
Позивач проходив службу на посаді
начальника сектору карного розшуку
Артемівського МВ (з обслуговування
міста Артемівськ та Артемівського
району) ГУ МВС України в Донецькій
області, а тому до його посадових
обов'язків входив контроль за діями
підлеглих працівників сектору карного
розшуку міськвідділу.
Так, відповідач1 зазначав, що виявлення
фактів зникнення спеціальних засобів в
Артемівському міському відділі,
неналежний контроль за діями підлеглих
та порушення положень Інструкції із
забезпечення контролю за обліком,
зберіганням, видачею й прийманням
вогнепальної зброї, боєприпасів до неї
та спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України стало
підставою для звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за вчинення
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу.
Проте, суд зазначає, що сутність
службової дисципліни, обов'язки осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України щодо
її дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень (в тому числі і
звільнення), порядок і права
начальників щодо їх застосування, а
також порядок оскарження
дисциплінарних стягнень визначаються
Законом України «Про дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ».
Тобто, такий вид припинення служби в
органах внутрішніх справ, як
звільнення за пунктом 66 Положення, є
самостійною підставою для звільнення
осіб рядового і начальницького складу,
а не звільненням за порушення
дисципліни, проте факт скоєння вчинку,
що дискредитує звання рядового і
начальницького складу, який став
підставою для звільнення, повинен бути
Суд звертає, увагу, що факт скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу вважається
доведеним (а саме: чи мало місце діяння
та чи вчинене воно цією особою), якщо
він встановлений обвинувальним
вироком суду в кримінальній справі,
постановою про закриття кримінальної
справи з нереабілітуючих підстав, або
постановою суду в справі про
адміністративне правопорушення, якщо
вони набрали законної сили.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується сторонами, підставою
для винесення оскаржуваного наказу
слугувало виявлення фактів зникнення
спеціальних засобів в Артемівському
міському відділі, неналежний контроль
за діями підлеглих та порушення
положень Інструкції із забезпечення
контролю за обліком, зберіганням,
видачею й прийманням вогнепальної
зброї, боєприпасів до неї та
спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України.

Проте, як вбачається із копії постанови
про закриття кримінального
провадження від 27.08.2014р., під час
досудового розслідування не
встановлено достатніх даних, які б
свідчили про наявність в діях
начальника сектору охорони
громадського порядку Артемівського МВ
ГУ МВС України в Донецькій області
ОСОБА_2 та /або інших службових осіб
даного органу складу кримінального
правопорушення, передбаченого ст.. 191 ч.1
або іншою статтею (часиною статті) КК
України.

Так, постановою про закриття
кримінального провадження від 27.08.2014р.
кримінальне провадження №0000046
закрито за відсутністю в діях
начальника складу злочину сектору
охорони громадського порядку
Артемівського МВ ГУ МВС України в
Донецькій області ОСОБА_2 та /або інших
службових осіб даного органу складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.. 191 ч.1 або іншою
статтею (часиною статті) КК України.

Відповідачем не надано суду належних
доказів (обвинувальний вирок суду в
кримінальній справі, постанова про
закриття кримінальної справи з
нереабілітуючих підстав, постанова
суду в справі про адміністративне
правопорушення, що набрали законної
сили), які б слугували підставою для
звільнення позивача зі служби в
органах внутрішніх справ України за
пунктом 66 Положення.

У відповідності до вимог частини
першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже «на підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень повинний бути
утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним. «У
межах повноважень» означає, що суб'єкт
владних повноважень повинен вчиняти
дії, не виходячи за межі прав та
обов'язків, встановлених законами. «У
спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури вчинення дії, і повинен
обирати лише встановлені законом
способи правомірної поведінки при
реалізації своїх владних повноважень.

Суд звертає увагу, відповідачі є
обмеженими в своїх діях в силу приписів
статті 19 Конституції України,
відповідно до якої відхилення від
переліку їх повноважень та способів
реалізації своїх прав є протиправною
поведінкою суб'єкта владних
повноважень.

Як встановлено судом, звільнення
позивача зі служби органів внутрішніх
справ України за пунктом 66 Положення
здійснено відповідачем з порушенням
чинного законодавства та не у спосіб
передбачений законом, оскільки не
підтверджено факту скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу, відповідними
процесуальними документами.

З огляду на вищевикладене, позовна
вимога про визнання незаконним та
скасування наказу МВС України № 1667 о/с
від 26.08.2014 року в частині звільнення
майора міліції ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ України на підставі п.
66 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ підлягає
задоволенню.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що
пунктом 40 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено,
що призначення на посади рядового і
начальницького складу провадиться
відповідними начальниками згідно з
номенклатурою посад, що визначається
Міністром внутрішніх справ відповідно
до його компетенції.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач призначався на посаду
начальника сектора карного розшуку
Артемівського міського відділу ГУМВС
України в Донецькій області наказом
Головного управління МВС України в
Донецькій області від 12.08.2013р. № 300 о/с
«По особовому складу», а тому
поновлення його на посаді належить до
компетенції Головного управління МВС
України в Донецькій області.

При цьому, відповідно до пункту 1.5
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ (затверджена
наказом МВС України від 31.12.2007 № 499)
підставою для виплати грошового
забезпечення є наказ начальника органу
внутрішніх справ про призначення на
штатну посаду, яка входить у його
номенклатуру, наказ ректора вищого
навчального закладу про зарахування на
навчання або наказ про зарахування в
розпорядження відповідного органу та
встановлення конкретного розміру
окладів, надбавок, доплат тощо.

Пунктом 1.6 Інструкції
передбачено, що грошове забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ виплачується
за місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Судом встановлено, що Артемівський МВ
(з обслуговування міста Артемівськ та
Артемівського району) ГУМВС України в
Донецькій області є окремою юридичною
особою, яка має власні рахунки в
Державній казначейській службі
України, веде бухгалтерський облік та
виплачує заробітну плату працівникам
міського відділу.

Позивач не проходив службу на посадах
Міністерства внутрішніх справ України,
а був призначений на посаду та
звільнявся з посади, яка відноситься до
номенклатури Головного управління МВС
України в Донецькій області, а саме:
начальника сектору карного розшуку
Артемівського МВ (з обслуговування
міста Артемівськ та Артемівського
району) ГУМВС України в Донецькій
області.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
до висновку проте, що виплата
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу має здійснюватись
Артемівським МВ (з обслуговування
міста Артемівськ та Артемівського
району) ГУМВС України в Донецькій
області.

Водночас, суд звертає увагу на те, що
позовна вимога про стягнення з
Міністерства внутрішніх справ України
на користь позивача заробітної плати в
розмірі 10 760 грн. 16 коп. задоволенню не
підлягає, позаяк у матеріалах справи
відсутні докази невиплати позивачу
заробітної плати за період з 11 серпня
2014 року по 08 жовтня 2014 року включно
(оскільки він фактично продовжував
працювати на посаді до 08.10.2014р.).

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби. Відтак, постанова
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника сектору карного
розшуку Артемівського міськвідділу (з
обслуговування міста Артемівськ та
Артемівського району) ГУМВС України в
Донецькій області підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі
-Порядок), цей Порядок застосовується у
випадках вимушеного прогулу
працівника (підпункт "з" пункту 1). У
відповідності до частини 3 пункту 2
Порядку, збереження заробітної плати "у
всіх інших випадках", до яких
відноситься випадок й вимушеного
прогулу, середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014
року в частині звільнення майора
міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ України на підставі п. 66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника сектору карного розшуку
Артемівського міськвідділу (з
обслуговування міста Артемівськ та
Артемівського району) ГУМВС України в
Донецькій області.

Виплатити позивачу грошове
забезпечення за весь час вимушеного
прогулу.

Допустити негайне виконання постанови
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі на посаді начальника сектору
карного розшуку Артемівського
міськвідділу (з обслуговування міста
Артемівськ та Артемівського району)
ГУМВС України в Донецькій області та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у розмірі стягнення
за один місяць.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А.Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин