Справа № 139/1080/14-а
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/1080/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді
Тучинської Н.В.

секретаря судового засідання
Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора з ОРД ВДАІ з
обслуговування
Мурованокуриловецького району
лейтенанта міліції Іванчишина
Олександра Леонідовича про скасування
постанови в справі про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою відповідача ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він 20 листопада 2014
року о 14-ій годині 40 хвилин на км. 201+300 м
автодороги М-21, керуючи автомобілем
«TOYOTA AVENSIS», номерний знак НОМЕР_1,
порушив правила обгону, перетнувши
суцільну білу лінію дорожньої розмітки
1.1 при повороті ліворуч. Цією ж
постановою на ОСОБА_1 накладено
стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді
штрафу в сумі 425 гривень.

Вважаючи постанову відповідача
передчасною та незаконною, а також
такою, що суттєво порушує норми чинного
законодавства та його конституційні
права, ОСОБА_1 звернувся до суду з
відповідним адміністративним позовом,
в якому просить скасувати постанову, а
справу закрити.

Позивач у судовому засіданні 22 грудня
2014 року позовні вимоги підтримав та
суду пояснив: Він дійсно 20 листопада
2014 року керував власним автомобілем
«Toyota Avensis» по автодорозі М-21 в напрямку
з м. Вінниці в смт Муровані Курилівці. В
районі с. Привітне
Мурованокуриловецького району перед
ним в попутному напрямку їхав
завантажений вантажний автомобіль з
напівпричепом із молдавськими
номерними знаками. На підйомі цей
автомобіль знизив швидкість приблизно
до 30 км/год і прийняв положення ближче
до правого краю дороги. Переконавшись,
що не створює незручностей для інших
учасників дорожнього руху, він, не
порушуючи Правил дорожнього руху
України, здійснив обгін транспортного
засобу, що рухався перед ним, і при
цьому дійсно пересік лінію 1.1
горизонтальної дорожньої розмітки.
Після цього його зупинив інспектор
Іванчишин О.Л. і звинуватив у
порушенні правил дорожнього руху. При
ньому відповідач зупинив, ще один
автомобіль з пасажирами і отримав у
протоколі щодо нього підписи, без
перевірки паспортних даних таких
свідків. Автомобіль, який він обганяв,
працівники ДАІ не зупиняли. Також
відповідач не повідомив його, що на
місці події мав приймати рішення за
протоколом про адміністративне
правопорушення, а повернув йому
документи і відпустив. Про існування
постанови йому стало відомо 09 грудня 2014
року. Вважає, що відповідач порушив
вимоги чинного законодавства, які
регулюють порядок притягнення особи до
адміністративної відповідальності, а
тому просить скасувати постанову, а
провадження у справі закрити.

Відповідач, інспектор з ОРД ВДАІ з
обслуговування
Мурованокуриловецького району у
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
день, час і місце розгляду справи (а.с.
13).

З врахуванням положень ч. 4 ст. 128 КАСУ,
суд ухвалив розглядати справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши справу у судовому
засіданні, дослідивши та оцінивши
наявні у ній письмові докази, пояснення
позивача, прийшов до висновку, що позов
підлягає до повного задоволення,
виходячи з наступного:

Як слідує із ст. 1 КУпАП, завданням
Кодексу України про адміністративні
правопорушення є охорона прав і свобод
громадян, власності, конституційного
ладу України, прав і законних інтересів
підприємств, установ і організацій,
встановленого правопрядку, зміцнення
законності, запобігання
правопорушенням, виховання громадян у
дусі точного і неухильного додержання
Конституції і законів України, поваги
до прав, честі і гідності інших
громадян, до правил співжиття,
сумлінного виконання своїх обов'язків,
відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КУпАП
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
ведеться на підставі закону, що діє під
час і за місцем розгляду справи про
правопорушення.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення серії АП1 № 648819 від 20
листопада 2014 року (а.с. 16) та постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 553985 від 20
листопада 2014 року (а.с. 7) вбачається, що
інспектором з ОРД ВДАІ з
обслуговування
Мурованокуриловецького району
зафіксовано факт порушення 20 листопада
2014 року о 14-ій годині 40 хвилин ОСОБА_1
на км. 201+ 300 м автодороги М-21, під час
керування автомобілем «TOYOTA AVENSIS»,
номерний знак НОМЕР_1, правил обгону з
перетинанням суцільної білої лінії
дорожньої розмітки 1.1 при повороті
ліворуч.

Вказаною вище постановою відповідача
(копія на а.с. 7) на позивача за ч. 2 ст. 122
КУпАП накладено стягнення у виді
штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці
дані встановлюються протоколом
про адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими
доказами, показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно
майнову шкоду, чи є підстави для
передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Статтею 268 КупАП передбачено, що
особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності має
право: знайомитися з матеріалами
справи, давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання; при
розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця у галузі права, який за
законом має право на надання правової
допомоги особисто чи за дорученням
юридичної особи, виступати рідною
мовою і користуватися послугами
перекладача, якщо не володіє мовою,
якою ведеться провадження; оскаржити
постанову по справі.

У протоколі про адміністративне
правопорушення відповідачем зазначено
два свідки події (а.с. 16). Однак, всупереч
вимогам п. 4.2 Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України

від 26 лютого 2009 р. N 77, письмові
пояснення свідків правопорушення не
долучені до протоколу.

Натомість до протоколу про
адміністративне правопорушення
долучено пояснення ОСОБА_3 від 21
листопада 2014 року (а.с. 17), з яких слідує,
що він 20 листопада 2014 року рухався
вантажним автомобілем на підйомі в бік
повороту на смт Муровані Кирилівці зі
швидкістю 60-70 км/год, і його обігнав
автомобіль «Toyota» темно-червоного
кольору.

Суд не може прийняти цей доказ як
належний оскільки:

- пояснення у свідка відібрано
наступного дня після події, факт якої
заперечує позивач;

- інспектором ВДАІ не встановлено
належним чином особу свідка (відсутні
паспортні дані;

- з пояснень не вбачається, яким
автомобілем рухався свідок, і чи саме
цей автомобіль обігнав ОСОБА_1 (ні в
поясненнях свідка, ні в протоколі про
адміністративне правопорушення не
зазначено марку автомобіля, його
номерний знак, належність, місце
реєстрації і т.п.).

Крім того, відповідно до вимог абзацу 3
п. 4.2 згаданої вище Інструкції, у разі
відмови порушника від підписання
протоколу про адміністративне
правопорушення, в протоколі робиться
запис про це, який засвідчується
підписом свідків. В порушення цієї
вимоги, інформація про відмову
порушника від підпису не посвідчена
підписами свідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
зазначено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбачених ст.
283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення, та
зазначити мотиви відхилення інших
доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

З пояснень позивача у судовому
засіданні слідує, що ОСОБА_1 на час
вчинення ним правопорушення
заперечував факт порушення ним Правил
дорожнього руху.

Як вбачається із постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 553985 від 20 листопада 2014 року (а.с. 7)
у ній відсутній опис пояснень позивача
та підстави їх відхилення, відсутній
опис доказів, на підставі яких
інспектор Іванчишин О.Л. прийшов до
висновку про його винуватість у
вчиненні правопорушення.

Крім того, інспектором з ОДР ВДАІ з
обслуговування
Мурованокуриловецького району у
прийнятій постанові не наведено
будь-якої оцінки доказам, зокрема,
запереченням порушника, що призвело до
спрощеного підходу розгляду справи про
адміністративне правопорушення.

Разом з тим ч. 1 ст. 285 КУпАП передбачає,
що постанова по справі про
адміністративне правопорушення
оголошується негайно після закінчення
розгляду справи, а її копія протягом
трьох днів вручається або висилається
особі, щодо якої її винесено.

Відповідач вищевказані норми закону
не виконав, в результаті чого про
існування постанови ОСОБА_1 дізнався
лише 09 грудня 2014 року (а.с. 8).

Крім того, як слідує з аналізу
підпункту 1 п. 34 ПДР, горизонтальна
розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія)
поділяє транспортні потоки
протилежних напрямків і позначає межі
смуг руху на дорогах; позначає межі
проїзної частини, на які в'їзд
заборонено; позначає межі місць
стоянки транспортних засобів,
майданчиків для паркування і край
проїзної частини доріг, не віднесених
за умовами руху до автомагістралей.
Лінію 1.1 перетинати забороняється.
Одночасно цей же пункт 34 ПДР дозволяє,
як виняток, за умови забезпечення
безпеки дорожнього руху, перетинати
лінію 1.1 для об'їзду нерухомої
перешкоди, розміри якої не дають змоги
здійснити її безпечний об'їзд, не
перетинаючи цю лінію, а також обгін
поодиноких транспортних засобів, що
рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як слідує з пояснень позивача у
судовому засіданні та не спростовано
відповідачем, перед ОСОБА_1 у
попутньому напрямку рухався вантажний
автомобіль, який на підйомі знизив
швидкість приблизно до 30 кмгод та
прийняв положення ближче до правого
краю дороги. У цей же час позивач
переконавшись, що не створює
незручностей для інших учасників
дорожнього руху, оскільки відсутні
автомобілі, які рухаються напроти,
здійснив обгін вищевказаного
транспортного засобу, при цьому
пересік лінію 1.1 горизонтальної
дорожньої розмітки.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частина 2 ст. 71 КАС України встановлює,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не навів суду доказів, які б
стверджували про правомірність
прийнятої ним постанови відносно
ОСОБА_1. Крім того, інспектором
Іванчишиним О.Л. не надано жодних
належних доказів, які б стверджували
факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення

Сам позивач суду довів, що він під час
обгону автомобіля, переконавшись, що не
створить перешкод іншим учасникам
дорожнього руху, здійснив обгін
транспортного засобу, який перед ним
рухався зі швидкістю біля 30 км/год, та
пересік лінію 1.1. горизонтальної
дорожньої розмітки, при цьому не
порушуючи вимоги Правил дорожнього
руху України. Такі пояснення є
логічними, обгрунтованими і
відповідають вимогам Закону.

Як слідує із ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що постанова інспектора з
ОРД ВДАІ з обслуговування
Мурованокуриловецького району
лейтенанта міліції Іванчишина О.Л.
серії ПС1 № 553985 від 20 листопада 2014 року
винесена без повного з'ясування всіх
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів із грубим порушенням норм
процесуального права, а тому є
незаконною, та має бути скасована.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 293
КУпАП орган (посадова особа) при
розгляді скарги або протесту на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Оскільки суд не знайшов доказів
вчинення ОСОБА_1 правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження
у справі про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю за
відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції
України, ч. 1 ст. 247, ст.ст. 287, 293 КпАП
України, ст.ст. 3, 71, 94, 159-167, 171-2 КАС
України, суд

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора з ОДР ВДАІ з обслуговування
Мурованокуриловецького району
Іванчишина Олександра Леонідовича
задовольнити.

Скасувати постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 553985 від 20 листопада 2014 року,
винесену інспектором з ОРД ВДАІ з
обслуговування
Мурованокуриловецького району
лейтенантом міліції Іванчишиним
Олександром Леонідовичем щодо ОСОБА_1
за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу щодо ОСОБА_1 про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП, провадженням закрити за
відсутністю події правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя: ______________