Справа № 756/3971/14-ц
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5368/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Пасічник С.С., Білуги С.В., Головчук
С.В., Кочана В.М., Ліпського Д.В.

перевіривши заяву ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_7 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.
Києві про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
Оболонського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку пенсії у зв'язку
із збільшенням грошового забезпечення
співробітників МВС, зобов'язати
відповідача перерахувати позивачу
пенсію на підставі довідки про розмір
грошового забезпечення від 07.07.2012 р.
№19/893/29625, наданої Управлінням
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУ МВС України
в м. Києві, та здійснити відповідні
виплати з 24.09.2013 р.

Постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року, позов задоволено. Визнано
протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_7. Зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві перерахувати ОСОБА_7
пенсію на підставі довідки №19/89/29625, що
видана Управлінням фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку ГУ МВС України в м. Києві 07.07.2012 р.
та здійснити відповідні виплати з
урахуванням проведених виплат,
починаючи з 24.09.2013 р.

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2014 року касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві задоволено, рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасовано та ухвалено постанову, якою
позов задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві щодо неналежного розгляду
звернення ОСОБА_7 про перерахунок
пенсії та зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві розглянути заяву позивача і
прийняти рішення у відповідності до
вимог, передбачених Законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року
№2262-XII, постановою Кабінету Міністрів
України від 13 лютого 2008 року №45, та з
урахуванням встановлених судом
обставин. В решті позовних вимог
відмовлено.

Скасовуючи рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалюючи нове
про часткове задоволення позовних
вимог, Вищий адміністративний суд
України виходив з того, що Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві, що наділене дискреційними
повноваженнями, рішення по зверненню
ОСОБА_7 щодо перерахунку йому пенсії не
приймалося, а отже останнє, а не суд,
повинне вчинити дії у межах своєї
компетенції щодо його розгляду та з
урахуванням положень, зокрема, Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992
року №2262-XII, постанови Кабінету
Міністрів України від 13 лютого 2008 року
№45.

В заяві про перегляд Верховним
Судом України зазначеної вище ухвали
Вищого адміністративного суду України
порушується питання про її скасування
з посиланням на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Згідно з положеннями статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

3) порушення норм матеріального
чи процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Встановлений статтею 237 КАС України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як вже зазначалося, у заяві, що
надійшла до Вищого адміністративного
суду України, заявник посилається на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції ст. 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992
року №2262-XII.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник додав до
матеріалів заяви копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від 25
вересня 2013 року №К/800/33019/13, від 27
березня 2014 року №К/800/23751/13, від 14 жовтня
2014 року №К/800/21856/14.

Проте, проаналізувавши вказані судові
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що ці рішення ухвалені за
інших фактичних обставин, встановлених
судами, а тому не можуть свідчити про
неоднакове застосування судом норм
матеріального права.

Зважаючи на викладене, підстави
для допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_7 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_7.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
С.С. Пасічник

С.В. Білуга

С.В. Головчук

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський