Справа № 803/2371/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Справа № 803/2371/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптима Трейд Групп»
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправною відмову та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оптима Трейд Груп»
(далі - ТзОВ «Оптима Трейд Груп»,
товариство) звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві) про визнання
протиправною відмови у прийнятті
податкової декларації з податку на
додану вартість з додатками за червень
2014 року та визнання її такою, що подана
вчасно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
21.07.2014 р. позивачем подано до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві в електронному вигляді
податкову декларацію з податку на
додану вартість та реєстр отриманих та
виданих податкових накладних за
червень 2014 року. Однак, відповідачем
звітні документи не прийнято, у графі
«виявлені помилки» зазначено: для
платника податків заборонено прийом
звітності по електронній пошті,
можливо відсутній договір з МДЗУ.

Позивачем повторно 21.07.2014 р. нарочно
подано ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві вищевказану
звітність у паперовому вигляді, проте
відповідачем знову було відмовлено у
прийнятті документів. 22.07.2014 р.
позивачем втретє подано відповідачу
звітність у паперовому вигляді
засобами поштового зв'язку.

Посилання відповідача про розірвання
договору про визнання електронних
документів, на думку позивача, не
відповідає дійсності, оскільки
відповідно до умов даного договору
орган ДПС має право розірвати Договір в
односторонньому порядку у випадку
зміни місця реєстрації, а товариство за
період з 05.05.2014 р. по 14.08.2014 р. місце
реєстрації не змінювало.

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає відмову в прийнятті податкової
декларації з податку на додану
вартість за червень 2014 року
протиправною, а тому просить суд
визнати такі дії протиправними, а також
визнати дану податкову декларацію з
додатками такою, що подана вчасно.

Відповідач в письмових запереченнях
позовні вимоги не визнав повністю,
посилається на те, що причиною
неприйняття податкової звітності
слугував висновок контролюючого
органу про незнаходження позивача за
місцем реєстрації та розірвання з цих
підстав договору про визнання
електронних документів в
односторонньому порядку. Відповідач
вважає позовні вимоги безпідставними,
а тому просить в задоволенні позову
відмовити повністю.

11.12.2014 р. відповідачем подано до суду
клопотання про заміну Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 06.08.2014 р. № 311 «Про
утворення територіальних органів
Державної фіскальної служби та
визнання такими, що втратили чинність
деяких актів Кабінету Міністрів
України» Державну податкову інспекцію
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
реорганізовано у Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
Головного управління ДФС у м. Києві.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку щодо необхідності здійснити
процесуальне правонаступництво та
замінити неналежного відповідача -
Державну податкову інспекцію у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
належного - Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
Головного управління ДФС у м. Києві.

Представник позивача в судове
засідання не прибула, проте подала
письмову заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду, про
причини неприбуття до суду не
повідомив, клопотання про розгляд
справи за його відсутності не заявив.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із
частиною четвертою статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною першою статті 41 КАС України
визначено, що у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки представники
позивача та відповідача, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, в судове засідання
не прибули, при цьому представником
позивача було заявлено письмове
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, а дану справу можливо
розглянути і вирішити на підставі
наявних у ній доказів, тому суд
приходить до висновку, що дану справу
можливо розглянути за відсутності
сторін, без фіксування судового
засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення повністю з
таких мотивів та підстав.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один із таких способів: а)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; б)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; в)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Порядок подання платниками податків
податкової звітності до органів
державної податкової служби України в
електронній формі із використанням
електронного цифрового підпису
встановлюється Інструкцію з
підготовки і подання податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку,
затвердженою наказом ДПА України від
10.04.2008 р. № 233 «Про подання електронної
податкової звітності» (далі -
Інструкція).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ
Інструкції платник податків здійснює
формування та подання податкових
документів в електронному вигляді
відповідно до законодавства із
застосуванням спеціалізованого
програмного забезпечення формування
податкових документів, засобу КЗІ,
керуючись цією Інструкцією та
договором.

Підставою для прийняття податкового
документа в електронному вигляді є:
його відповідність затвердженому
формату (стандарту); підтвердження ЕЦП
платника податків та його посадових
осіб, підписи яких є обов'язковими для
звітів в паперовій формі за умов,
встановлених в статті 3 Закону України
«Про електронний цифровий підпис»;
чинність відповідного посиленого
сертифіката ключа під час накладання
ЕЦП (підтверджується за допомогою
позначки часу, отриманої від
акредитованого центру сертифікації
ключів, або якщо до моменту одержання
електронного документа строк дії
відповідного сертифіката не був
закінчений або відповідний сертифікат
не був скасований/ блокований) (пункт 7
розділу ІІ Інструкції).

За змістом пункту 7 розділу ІІІ
Інструкції при поданні податкових
документів в електронній формі
телекомунікаційними каналами зв'язку
платник податків та органи ДПС повинні
додержуватися певного порядку.
Зокрема, перша квитанція є
підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо
на електронну адресу платника податків
не надійшла перша квитанція, то
податковий документ вважається
неодержаним.

Підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС (підпункт 7.5 пункту 7 розділу
ІІІ Інструкції).

Судом встановлено, що 29.06.2014 р. між ТзОВ
«Оптима Трейд Груп» та ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві укладено Договір № 1 про
визнання електронних документів (далі -
Договір), предметом якого є визнання
податкових документів (податкової
звітності, реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних з податку
на додану вартість та інших звітних
податкових документів) поданих
Платником податків в електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку
або на електронних носіях, як
оригіналу.

21.07.2014 р. товариством подано до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві в електронному вигляді
податкову декларацію з податку на
додану вартість та реєстр отриманих та
виданих податкових накладних за
червень 2014 року.

Відповідно до Квитанції № 1 зазначена
податкова звітність була доставлена до
контролюючого органу 21.07.2014 р. о 12 год. 08
хв., однак не прийнята через виявлені
помилки, а саме: для платника податків
заборонено прийом звітності по
електронній пошті, можливо відсутній
договір з МДЗУ.

Як вбачається зі змісту поданих
заперечень, податкова декларація ТзОВ
«Оптима Трейд Груп» з податку на додану
вартість та реєстр отриманих та
виданих податкових накладних за
червень 2014 року не прийняті податковим
органом в силу розірвання в
односторонньому порядку Договору про
визнання електронних документів № 1
від 29.06.2014 р. з підстав встановлення
відсутності позивача за місцем
реєстрації.

Відповідно до розділу 6 даного Договору
орган ДПС має право розірвати Договір в
односторонньому порядку у випадку
ненадання платником податків нового
посиленого сертифіката (сертифікатів)
відкритого ключа замість скасованих
або в разі зміни платником місця
реєстрації.

Посилання відповідача на довідку про
встановлення фактичного
місцезнаходження позивача для
одностороннього розірвання Договору
суд не приймає до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першої статті 16
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців» Єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною першою, третьою
статті 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Таким чином, в силу норм чинного
законодавства України єдиним доказом
зміни юридичною особою
місцезнаходження є дані з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до Витягів є Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТзОВ «Оптима
Трейд Груп» з 05.05.2014 року по 14.08.2014 року
не змінювало місця реєстрації та
знаходилось за адресою: 03150, м. Київ,
Голосіївський район, вул. Малевича
Казимира, буд. 86; станом на 21.07.2014 року
відомості про юридичну особу
підтверджено.

Крім того, на думку суду,
безпідставними є посилання
податкового органу на Довідку про
встановлення місцезнаходження
платника податків від 16.07.2014 р. № 382/3/07-01
та повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
від 17.07.2014 р. № 335/26-50-18-05-20 як на доказ
відсутності позивача за адресою
державної реєстрації.

Встановлення місця знаходження
суб'єкта господарювання повинно було
здійснюватись в рамках положень
розділу XII Порядку обліку платників
податків і зборів, затвердженого
наказом Мінфіну України від 09.12.2011р.
№1588 (далі - Порядок), відповідно до
якого за наслідками перевірки
складається акт перевірки
місцезнаходження платника податків.
Якщо встановлено відсутність платника
податків за його місцезнаходженням, то
проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
платника податків, відповідальних та
пов'язаних осіб.

Відповідно до пунктів 12.4 та 12.5 Порядку
щодо платника податків, стосовно якого
виявлена відсутність його за
місцезнаходженням та нез'ясоване його
фактичне місцезнаходження, підрозділ
органу державної податкової служби,
який з'ясував зазначений факт, готує та
передає підрозділам податкової
міліції запит на встановлення
місцезнаходження платника податків за
встановленою формою. Якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник органу державної податкової
служби приймає рішення про надсилання
до відповідного державного
реєстратора повідомлення про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням за формою 18-ОПП для
вжиття заходів, передбачених частиною
дванадцятою статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців».

Вказані приписи законодавчих актів
контролюючим органом не виконані. При
цьому жодних дій щодо зміни місця своєї
реєстрації позивач не здійснював.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, а також норми чинного
законодавства, податковим органом у
даному випадку цілком безпідставно
зроблено висновки щодо відсутності
позивача за юридичною адресою, а тому
відповідно розірвання податковим
органом Договору з мотивів відсутності
позивача за місцезнаходженням є
неправомірним.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що дії Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві щодо відмови у прийнятті
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «Оптима
Трейд Групп» з податку на додану
вартість за червень 2014 року з додатками
є протиправними.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК
України у разі якщо в установленому
законодавством порядку буде
встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини
другої статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, оскільки відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
надано суду належних і допустимих
доказів на підтвердження
правомірності дій щодо відмови у
прийняті податкової звітності
товариства, тому суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Частиною першою статті 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача 73 грн. 08 коп.
судового збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову відповідно
до квитанції від 21.11.2014 р. № 107.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Податкового кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним дії Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві щодо відмови у
прийнятті податкової декларації
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптима Трейд Групп»
з податку на додану вартість за червень
2014 року з додатками.

Визнати податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптима Трейд Групп»
з податку на додану вартість за червень
2014 року з додатками такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто 21
липня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптима Трейд Групп»
73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім
копійок) витрат по сплаті судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається сторонами протягом
десяти днів з дня отримання ними копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В.Дмитрук