Справа № 2-а/489/325/2013
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/46420/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
соціальних виплат і компенсацій
Ленінського району Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду першої інстанції з позовом в якому
просив:

- визнати протиправними дії та
скасувати відмову Управління
соціальних виплат і компенсацій
Ленінського району Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради у праві
йому користуватись пільгами
передбаченими Законом України «Про
міліцію»;

- зобов'язати відповідача поставити
його на облік та внести до Єдиного
державного реєстру осіб, які мають
право на пільги з 29.05.2012 року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 6 вересня 2013 року
адміністративний позов задоволено
частково, а саме: зобов'язано
Управління соціальних виплат і
компенсацій Ленінського району
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради включити позивача до
Єдиного державного автоматизованого
реєстру осіб, які мають право на пільги;
в задоволені іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що не заважаючи на те, що
позивач з 30.09.2011 року звільнений у запас
з органів Міністерства внутрішніх сил
за пп. «в» п. 64 (через обмежений стан
здоров'я) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, він має право
на пільги, встановлені ст. 22 Закону
України «Про міліцію»

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, а саме Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 6
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
мотивував своє рішення тим, що позивач
звільнений із органів внутрішніх справ
відповідно до підпункту «в» пункту 64
Положення - через обмежений стан
здоров'я в запас, а тому він не має права
на збереження встановлених Законом
України «Про міліцію» пільг з підстав
визначених ч. 6 ст. 22 цього ж закону та
дії відповідача є правомірними.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, як такого,
що ухвалене із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що він має право на пільги
встановлені ст. 22 Закону України «Про
міліцію».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач звільнений з посади старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ УБОЗ УМВС України в
Миколаївській області за пп. «в» п. 64
(через обмежений стан здоров'я)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 30.09.2011 року,
є пенсіонером та отримує пенсію за
вислугу років.

29.05.2012 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, а якій просив
постановити його на облік та внести
його до Єдиного державного реєстру
осіб, які мають право на пільги. Листом
відповідача від 25.06.2012 року № П-31
отримав відмову з посиланням на те, що
він звільнений з 30.09.2011 року наказом
УМВС Миколаївської області від 23.09.2011
року № 54 по ст. 64-В «у запас через
обмежений стан здоров'я», а тому не має
права на пільги.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про міліцію» та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 року № 11 (далі - Положення, в
редакціях чинних на момент звернення
позивача до відповідача).

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про
міліцію» за працівниками міліції,
звільненими зі служби за віком,
хворобою або вислугою років,
зберігається право на пільги за цим
Законом за умови, якщо
середньомісячний сукупний доход сім'ї
в розрахунку на одну особу за попередні
шість місяців не перевищує величини
доходу, який дає право на податкову
соціальну пільгу у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Частиною шостою статті 22 Закону
України «Про міліцію» визначено
підстави, звільнення за якими
передбачено право на збереження пільг,
встановлених цим законом, а саме: за
віком, хворобою або вислугою років.

Зокрема, п. 65 Положення передбачено, що
особи рядового і начальницького складу
звільняються зі служби у відставку (із
зняттям з військового обліку):

а) за віком - при досягненні граничного
віку, встановленого Законом СРСР «Про
загальну військову повинність» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання;

б) через хворобу - у разі визнання їх
непридатними до військової служби за
рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до пп. «в» п. 64 Положення
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) через обмежений стан
здоров'я - у разі визнання їх придатними
до військової служби поза строєм у
мирний час (у військовий час обмежено
придатними 1-го ступеня) за рішенням
військово-лікарської комісії при
неможливості використання їх на службі
у зв'язку з відсутністю відповідних
вакантних посад.

Суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позивач
хоч і отримує пенсії за вислугу років,
однак він звільнений із органів
внутрішніх справ відповідно до пп. «в»
п. 64 Положення (через обмежений стан
здоров'я) в запас, а тому він не має
права на збереження встановлених
Законом України «Про міліцію» пільг з
підстав визначених ч. 6 ст. 22 цього ж
закону.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що при його ухвалені, суд
апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2014 року у справі № 2-а/489/325/2013
- без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска