Справа № 754/18278/14-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/818/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.12.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

при секретарі Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Деснянського районного центру
зайнятості, Київського міського центру
зайнятості про зобов»язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
відповідачів з невірного обчислення та
перерахунку йому допомоги по
безробіттю; зобов»язати Деснянський
районний Центр зайнятості
перерахувати, призначити йому та
надалі виплачувати до припинення
такого права допомогу по безробіттю
виходячи з розміру середньої
заробітної плати, отриманої ним за
розрахунковий період з 01.10.2013 року по
31.03.2014 року за основним місцем роботи,
враховуючи дохід, отриманий за цей
період від заняття підприємницькою
діяльністю відповідно до абз. 2 п. 3, абз.
1 п. 17, абз. 3 п. 17, п. 5 Постанови Кабінету
Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року
«Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення)
для розрахунку виплат за
загальнообов»язковим державним
соціальним страхуванням»; зобов»язати
Деснянський районний центр зайнятості
виплатити йому суму недоплаченої
допомоги з безробіття, нарахованої
виходячи з розміру середньої
заробітної плати, отриманої за
розрахунковий період з 01.10.2013 року по
31.03.2014 року за основним місцем роботи,
враховуючи дохід, отриманий за цей
період від заняття підприємницькою
діяльністю - відповідно до абз. 2 п. 3,
абз. 1 п. 17, абз. 3 п. 17, п. 5 Постанови
Кабінету Міністрів України №1266 від
26.09.2001 року «Про обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов»язковим державним
соціальним страхуванням» з часу
призначення допомоги по безробіттю (з
31.07.2014 року); допустити негайне
виконання рішення суду та зобов»язати
відповідача в місячний строк подати до
суду звіт про виконання судового
рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач працював на посаді наукового
співробітника Державної наукової
бібліотеки ім. В.О. Сухомлинського з 2008
року і був звільнений 07.04.2014 року в
зв»язку зі змінами виробництва і праці
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ. Загальний
трудовий стаж його складає 13 років.
Одночасно, з листопада 2000 року по 24.07.2014
року він був зареєстрований як фізична
особа-підприємець, однак з 01.01.2014 року
підприємницькою діяльністю він не
займався, доходу не отримував, не
сплачував страхові внески. В зв»язку з
відсутністю підходящої роботи, ним
було подано заяву до відповідача і
24.07.2014 року йому було надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю з 31.07.2014 року. Проте
відповідачем, як він вважає було
обчислено та перераховано йому
допомогу по безробіттю неправомірно,
ігноруючи вимоги Постанови Кабінету
Міністрів України «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов»язковим
державним соціальним страхуванням»,
тому він вимушений був звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
подав суду уточнення до
адміністративного позову, просив суд
також про зобов»язання відповідача
відшкодувати йому матеріальні втрати
від знецінення грошових коштів
внаслідок інфляційних процесів, а саме
провести нарахування і виплату суми
недоплаченої йому допомоги з
безробіття з урахуванням індексу
інфляції за кожний місяць прострочення
виплати грошового зобов»язання та
трьох процентів річних за кожен день
прострочення. Підтримав вимоги свого
адміністративного позову та просив суд
про його задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначила, що вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню з наведених
у письмових запереченнях підстав.

Вислухавши наведені сторонами доводи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як
безробітний у Деснянському РЦЗ з 25.07.2014
року та отримує допомогу по безробіттю
в розмірі 70% від середньої заробітної
плати відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст.
23 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» з 01.08.2014 року.

На вимогу Деснянського РЦЗ позивачем
було надано довідку Державної
науково-педагогічної бібліотеки
України ім. Сухомлинського про середню
заробітну плату від 22.04.2014 року №77 за
період з жовтня 2013 року по березень 2014
року.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови КМУ
від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов»язковим
державним соціальним страхуванням»
для страхування на випадок безробіття
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення), є період
(періоди) роботи за основним місцем
роботи (проходження служби), а у разі
його відсутності - період (періоди)
зайняття підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою
або іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
такої діяльності, виконання робіт
(надання послуг) згідно з
цивільно-правовими договорами перед
настанням страхового випадку
(реєстрація особи в державній службі
зайнятості як безробітної), протягом
якого сплачено страхові внески.

Пунктом 4 Постанови передбачено, що
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок (для
страхування на випадок безробіття - в
якому припинено дію трудового договору
або особу знято з обліку у державного
реєстратора як суб'єкта
підприємницької діяльності,
припинення адвокатської, нотаріальної,
творчої або іншої діяльності,
закінчення проходження служби.

Тобто,розрахунковий період для
розрахунку виплат допомоги по
безробіттю позивачу був визначений
Відповідачем відповідно до умов
чинного законодавства. Пункт 5
Постанови, на який посилається позивач
в своїх вимогах адміністративного
позову, де зазначено, що якщо
застрахована особа працювала та
сплачувала страхові внески або за неї
сплачувалися страхові внески менш як 6
календарних місяців, середня заробітна
плата (дохід, грошове забезпечення)
обчислюється за фактично
відпрацьовані календарні місяці (з
першого до першого числа), в яких
сплачено страхові внески, не може
застосуватися, оскільки у позивача є
відпрацьовані останні шість
календарних місяців, у тому числі
період у який позивач був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що передують місяцю,
в якому настав страховий випадок. Той
факт, що за останні три місяці страхові
внески не були сплачені не є підставою
для того, щоб не враховувати ці місяці у
розрахунковий період.

Аналізуючи все вище викладене, суд
приходить до висновку про не
можливість задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1 в
частині зобов»язання відповідача
перерахувати, призначити та надалі
виплачувати допомогу по безробіттю,
оскільки після звільнення 07.04.2014 року з
Державної наукової бібліотеки ім. В.О.
Сухомлинського, позивач залишався бути
приватним підприємцем по 24.07.2014 року,
тому розрахунковим періодом згідно
вимог чинного законодавства є січень
2014 року - червень 2014 року, куди входить
період роботи протягом трьох повних
календарних місяців в Державній
науково- педагогічній бібліотеці
України ім. Сухомлинського
(січень-березень 2014 року) зі сплатою
страхових внесків та період заняття
підприємницькою діяльністю
(квітень-червень 2014 року) без сплати
страхових внесків.

Вимоги позову в частині зобов»язання
відповідача відшкодувати йому
матеріальні втрати від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів, а саме провести нарахування і
виплату суми недоплаченої йому
допомоги з безробіття з урахуванням
індексу інфляції за кожний місяць
прострочення виплати грошового
зобов»язання та трьох процентів річних
за кожен день прострочення також
задоволенню не підлягають, оскільки є
похідними від вимог адміністративного
позову про зобов»язання відповідачів
вчинити певні дії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6,11,104,105,160,256 КАС України,
Постановою Кабінету Міністрів України
№1266 від 26.09.2001 року «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов»язковим
державним соціальним страхуванням»,
Законом України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня оголошення
постанови.

Головуючий: