Справа № 2а-4727/12/2070
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/63109/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах
дітей Московського району Управління
Служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі -
Московський відділ ДВС);

- заборонити Московському відділу ДВС
вчиняти будь-які дії, направлені на
реалізацію трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 63 кв. м. без
одержання згоди органу опіки та
піклування Служби у справах дітей
Московського району Управління Служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради (далі - Служби у справах
дітей);

- зобов'язати Московський відділ ДВС
закінчити виконавче провадження ВП №
27444230 щодо стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 боргу
в сумі 255261 гривня у зв'язку зі спливом
строку його здійснення;

- зобов'язати Московський відділ ДВС
зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовує тим, що 7 липня
2011 року державним виконавцем
Московського відділу ДВС відкрито
виконавче провадження ВП № 27444230 на
примусове виконання рішення
Господарського суду Харківської
області від 22 лютого 2011 року
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
боргу в сумі 255261 гривня. 4 листопада 2011
року ним же описано та арештовано
квартиру АДРЕСА_1, з наміром подальшого
продажу її через прилюдні торги,
незважаючи те, що разом з ОСОБА_5 у цій
квартирі проживає їх неповнолітня
донька ОСОБА_7 Крім того, сплив
строк, передбачений законом, для
здійснення виконання цього
провадження. У зв'язку з цим, просив
позовні вимоги задовольнити.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
позивач посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування прийнятих ними рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідач та треті особи заперечень
на касаційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанції
виходили з того, що відповідач діє в
межах, наданих йому повноважень та
відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для його
задоволення відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про
виконавче провадження" (далі - Закон №
606-ХІV) державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Державний виконавець має право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку (пункт 5 частина третя статті 11
Закону № 606-ХІV).

Згідно із частинами першою, другою
статті 57 Закону № 606-ХІV арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення, зокрема, шляхом проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на примусове виконання
рішення Господарського суду
Харківської області від 22 лютого 2011
року про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 боргу
в сумі 255261 гривня до Московського
відділу ДВС надійшов наказ цього суду
від 6 червня 2011 року.

7 липня 2011 року державним виконавцем
Московського відділу ДВС відкрито
виконавче провадження ВП № 27444230.

В ході примусового виконання рішення
суду державним виконавцем
здійснювалась перевірка майнового
стану боржника, за результатами якої
встановлено, що вона володіє на праві
приватної власності та зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1.

29 серпня 2011 року державним виконавцем
здійснено вихід за вказаною адресою
для виявлення рухомого майна боржника,
на яке можливе звернення стягнення,
проте, в доступі до приміщення йому
було відмовлено.

4 листопада 2011 року державним
виконавцем здійснено наступний вихід
за цією ж адресою, при якому в доступі
до приміщення йому знову було
відмовлено.

Того ж дня державним виконавцем
Московського відділу ДВС описано та
арештовано квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 63 кв. м., і тільки 2 грудня 2011 року,
як встановлено судами, від ОСОБА_5
надійшла довідка про склад родини.

Отже, державним виконавцем, вчинялись
всі необхідні для виконання рішення
суду дії, передбачені Законом № 606-ХІV,
на час проведення яких, йому не було
відомо і не могло бути відомо про інших
осіб, крім ОСОБА_5, зареєстрованих за
вказаною адресою.

На виконання ухвали Московського
районного суду міста Харкова від
21 лютого 2012 року про заборону
державному виконавцю проводити
будь-які дії з примусової реалізації
арештованої спірної квартири до
вирішення по суті справи за позовом
ОСОБА_4 про визнання права власності на
неї, державним виконавцем 24 лютого 2012
року зупинено виконавче провадження ВП
№ 27444230.

Протягом строку, на який виконавче
провадження зупинено, виконавчі дії
не провадяться. Накладений державним
виконавцем арешт на майно боржника, не
знімається (частина четверта статті 39
Закону № 606-ХІV).

Відповідно до частини першої статті 60
Закону № 606-ХІV особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Судами встановлено, що шлюб між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 було розірвано 10 червня 2003
року, а спірна квартира придбана ОСОБА_5
згідно з договором купівлі-продажу 5
грудня 2003 року.

Тож, оскільки на момент придбання
квартири позивач у шлюбі з ОСОБА_5 не
перебував та доказів, зокрема судових
рішень, які набрали законної сили, про
визнання його права власності на цю
квартиру суду не надано, він не є її
власником, а, отже, і не має права
вимагати зняття з неї арешту.

З огляду на наведене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині визнання
протиправними дій Московського
відділу ДВС, заборони вчиняти будь-які
дії, направлені на реалізацію квартири
АДРЕСА_1 без дозволу Служби у
справах дітей та зобов'язання зняти
арешт з цієї квартири.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язання закінчити
виконавче провадження у зв'язку
закінченням строку, передбаченого
законом для його здійснення, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що 16 грудня 2011 року виконавче
провадження ВП № 27444230 було об'єднане у
зведене виконавче провадження, тож,
відповідно до статті 30 Закону № 606-ХІV,
строк його здійснення обчислюється з
моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа, а саме, з 16 грудня 2011 року, і
не пропущений відповідачем.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки ж в матеріалах справи
відсутня постанова державного
виконавця про об'єднання декількох
виконавчих проваджень у зведене
виконавче провадження, на яку
посилаються суди при винесенні своїх
рішень, колегія суддів позбавлена
можливості перевірити обґрунтованість
посилання на цю обставину та не може
погодитись з висновками судів про
відмову в задоволенні позову у цій
частині.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасувати оскаржувані судові рішення в
цій частині та направити справу в цій
частині до суду першої інстанції на
новий розгляд, під час якого врахувати
зазначене вище та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року в
частині відмови в задоволенні позову
про зобов'язання закінчити виконавче
провадження ВП № 27444230 щодо стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 боргу в сумі 255261 гривня у зв'язку
зі спливом строку, передбаченого
законом для його здійснення, а справу в
цій частині направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 29
травня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф.Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко