Справа № 489/5663/14-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а/489/280/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів Довгої
А.Г., Обухової Ю.В.

прокурора Кривди Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування
виконкому Ленінського району
Миколаївської міської ради (далі -
орган опіки та піклування), Ленінського
районного відділу в м.Миколаєві
Управлінням державної міграційної
служби в Миколаївській області (далі -
управління державної міграційної
служби), виконкому Миколаївської
міської ради (далі - виконком міської
ради), третьої особи - Очаківської
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної
ради (далі - Очаківська загально
освітня школа - інтернат) про визнання
дій неправомірними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом після
уточнення якого остаточно просила
визнати неправомірним дії органу опіки
та піклування та Управління державної
міграційної служби з реєстрації
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі
АДРЕСА_1; визнати недійсними та
скасувати рішення виконкому
Миколаївської міської ради від 30.07.2010 №
1002 та 20.08.2012 № 892 в частині закріплення
житлової площі за неповнолітнім;
зобов'язати Управління державної
міграційної служби зняти з реєстрації
неповнолітнього ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_1.

У обґрунтування вимог вказано, що
позивач є основним наймачем двох
кімнатної квартири АДРЕСА_1. Квартира
надана її сім'ї для постійного
користування. У квартирі зареєстровані
і постійно проживають позивач, її
чоловік ОСОБА_7, дочка ОСОБА_8 з онукою
ОСОБА_10, котрі є інвалідами 3 групи з
дитинства. Також була зареєстрована
дочка ОСОБА_9, яка з 2007 - 2010 роки за
вироком суду відбувала покарання у
місцях позбавлення волі. ОСОБА_9
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті
позивачу стало відомо про реєстрацію
02.06.2010 в квартирі сина дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, від якого вона
відмовилася в половому будинку.

Посилаючись на відмову дочки від
материнських прав на новонароджену
дитину, не цікавлення долею дитини в
подальшому, а також те, що дитина в
квартирі не проживала, має статус
дитини позбавленої батьківського
піклування, навчається і мешкає в
Очаківській загальноосвітній школі -
інтернаті і ніколи не була членом сім'ї
позивача, позивач вважає реєстрацію
ОСОБА_6 в квартирі, яка проведена на
підставі клопотання органу опіки і
піклування, та закріплення після цього
виконкомом Миколаївської міської ради
за ним житлової площі неправомірним та
таким, що порушенням прав осіб, які
мешкають в квартирі.

У судовому засіданні позивач і її
представник позов підтримали та
просили задовольнити.

Присутні в судовому засіданні
представники відповідачів органу
опіки та піклування і виконкому
міської ради та прокурор у задоволенні
позову просили відмовити з підстав
правомірності реєстрації дитини в
квартирі та закріплення за нею
житлової площі.

Відповідач Управління державної
міграційної служби та третя особа
представників в судове засідання не
направили, що не перешкоджає розгляду
справи.

Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і оцінивши зібрані у
ній докази, вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що 02.06.10 на підставі
клопотання Служби у справах дітей
адміністрації Ленінського району,
виконуючої функції органу опіки та
піклування, від 19.05.2010 № 08-01-13/1757 за
адресою: АДРЕСА_1 проведено реєстрацію
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На
час реєстрації дитина знаходилася в
Вознесенській спеціальній
загальноосвітній школі - інтернаті зі
статусом позбавленого батьківського
піклування. Мати дитини ОСОБА_9
відбувала покарання в місцях
позбавлення волі.

Формою № 3 ЖКП Миколаївської міської
ради «Південь» від 14.06.2010 № 2428
підтверджено, що на час реєстрації
дитини в квартирі були зареєстровані
позивач ОСОБА_1, основний
квартиронаймач, її чоловік ОСОБА_7, їхня
дочка ОСОБА_8 з онукою ОСОБА_10, та дочка
ОСОБА_9, сином якої є неповнолітній
ОСОБА_6.

Факт родинних відносин між
неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_9
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про народження № 0 від
25.03.2009. Згідно витягу відомості про
батька дитини записано відповідно до
частини першої статті 135 СК України.

Згідно Свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після реєстрації дитини в квартирі
рішенням виконкому Миколаївської
міської ради від 30.07.2010 № 1002, із змінами
внесеними рішенням від 20.08.2012 № 892, на
підставі клопотання служби у справах
дітей адміністрації Ленінського
району Миколаївської міської ради
закріплено житлову площу по
Ленінському району за неповнолітнім
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у двох кімнатній
квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради від 17.09.2014 № 830 ОСОБА_6
надано статус дитини-сироти.

З пояснень сторін та на підставі
довідки міського пологового будинку №
2 від 01.07.2014 № 01-10/14-468 встановлено, що
ОСОБА_9 відмовилася від материнських
прав на новонароджену дитину (ОСОБА_6)
відразу після її народження.

Згідно довідки Очаківської
загальноосвітньої школи від 02.07.2014 № 85
ОСОБА_6 навчається у вказаному
навчальному закладі, має статус дитини
позбавленої батьківського піклування
та перебуває на повному державному
забезпеченню.

Із змісту позову та пояснень
представника позивача слідує, що
реєстрація неповнолітнього в квартирі,
де мешкає позивач і її члени сім'ї,
порушує їхнє право на користування
квартирою, а не повідомлення органом
опіки та піклування та виконкомом
міської ради про реєстрацію дитини і
закріплення за нею житлової площі
позбавило позивача вчасно оскаржити
дії і рішення вказаних осіб.

Також представник позивача пояснила,
що неповнолітній не є членом сім'ї
позивача, оскільки після народження
мати від нього відмовилася і в
подальшою його долею ні вона ні позивач
не цікавилися, а тому підстави для його
реєстрації в квартирі в 2010 році та
закріплення після цього за ним
житлової площі є неправомірним.

Матеріалами справи підтверджується, що
квартира, в якій мешкає позивач, не
приватизована.

У відповідності до статті 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Детальний порядок реєстрації місця
проживання (перебування) фізичних осіб
в Україні на час виникнення спірних
правовідносин, врегульовано наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 03.02.2006 № 96 «Про затвердження
Примірного регламенту з оформлення
документів та контролю з питань
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання (перебування) фізичних осіб
в Україні».

Повноваження служби у справах дітей
щодо захисту майнових та житлових прав
дітей, дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування
врегульовано Порядком, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.09.2008 № 866.

Згідно з частиною третьою, четвертою
статті 29 ЦК України місцем проживання
фізичної особи у віці від десяти до
чотирнадцяти років та у віці до десяти
років є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або місце
знаходження навчального закладу чи
закладу охорони здоров'я тощо.

За правилами статті 156 ЖК України на
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до частини другої статті 3
СК України дитина належить до сім'ї
своїх батьків і тоді, коли спільно з
ними не проживає.

Пунктом 2 частини першої статті 248 СК
України передбачено, що дитина-сирота і
дитина, позбавлена батьківського
піклування, яка проживає у закладі
охорони здоров'я, навчальному або
іншому дитячому закладі, прийомній
сім'ї, має право на збереження права
користування житлом, у якому вона
раніше проживала. У разі відсутності
житла така дитина має право на його
отримання відповідно до закону.

Пунктом 3 частини третьої статті 71 ЖК
України передбачено, що жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, - протягом усього часу їх
перебування у родичів, опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

З аналізу наведених норм матеріального
права слідує, що право дитини на
користування житлом, незалежно від її
статусу, є похідним від відповідного
права її батьків. При цьому, право
користування житловим приміщенням
зберігається за дитиною на весь час
перебування в закладі для дітей сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, а захист такого права
покладається, зокрема, на службу в
справах дітей.

За таких обставин, вимоги в частині
визнання неправомірними дій органу
опіки та піклування та управління
державної міграційної служби щодо
реєстрації неповнолітнього в квартирі
АДРЕСА_1, яка належить до комунальної
власності, є безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

Задоволенню не підлягають і інші
вимоги.

Так, відповідно до частини третьої
статті 7 Закону України Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, осіб,
стосовно яких встановлено опіку чи
піклування, здійснюється за
погодженням з органами опіки і
піклування.

У даному випадку, таке погодження
органу опіки і піклування відсутнє.

Щодо визнання недійсним та скасування
рішення виконкому міської ради, із
змінами, підстави для цього відсутні
так як вказане рішення прийнято
відносно квартири, яка належить до
комунальної власності, з урахуванням
вимог пункту 3 частини третьої статті 71
ЖК України та права неповнолітнього на
користування житлом.

Керуючись статтями 9 -11, 71, 158 -163 КАС
України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд міста
Миколаєва протягом десяти днів з дня
її проголошення, а особами які були
відсутні в судовому засіданні при
проголошенні постанови, але приймали
участь у справі, - протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст постанови

підписано 30.12.2014.