Справа № 130/2386/14-а
Суддя: Порощук П. П.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Жмеринський міськрайонний суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.12.2014
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області у складі:

Головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Рожик О.М.

предстаників позивача:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

Представника відповідача: ОСОБА_3

Представників третьої особи на
сторонві відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Жмеринка справу за
адміністративним позовом позовом
ОСОБА_7 до Кам'яногірської сільської
ради (третя особа без самостійних вимог
на стороні відповідача ОСОБА_8) про
скасування рішення 32 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки» в
частині, -

В С Т А Н
О В И В:

У позовній заяві позивачка вказує, що
її покійний чоловік ОСОБА_9 11.09.1993 року
придбав (купив) у ОСОБА_10 житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, що
розташований на земельній ділянці
розміром 0,2879 га., та на підставі ст.30 ЗК
України 1990 року до нього перейшло і
право користування вказаною земельною
ділянкою. Після смерті ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка прийняла
спадщину чоловіка шляхом вступу у
фактичне володіння і управління
будинком та земельною ділянкою, якою
добросовісно, відкрито і безперервно
користується більше 20 років. Дана
земельна ділянка сільською радою у неї
не вилучалася.

З метою її приватизації у березні
поточного року позивачка звернулася до
відповідача з відповідною заявою.
Рішенням 42 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
07.04.2014 року позивачці надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку загальною площею
0,77 га, в т.ч.0,25 га. для обслуговування
житлового будинку та 0,52 га для ведення
особистого селянського господарства
за адресою: АДРЕСА_5 при цьому сільський
голова ОСОБА_3 пояснив позивачці, що
доцільно оформити дві сусідні земельні
ділянки під одним номером.

У червні 2014 року за замовленням
позивачки ПП "Граунд ХХІ" виготовив
технічну документацію, в т.ч. на спірну
ділянку площею 0,2879 га., та позивачка
звернулася до сільської ради з заявою
про її затвердження, однак їй було
відмовлено, оскільки вказана ділянка
вже приватизована іншою особою - ОСОБА_8

Дійсно, відповідно до витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:004:0099), власником земельної
ділянки площею 0,8091, до складу якої
включено земельну ділянку площею 0,2879
га, яка перебуває в користуванні
позивачки, є ОСОБА_8 Технічна
документація виготовлена 16.09.2013 року,
дата державної реєстрації - 10.10.2013 року.

Так, достовірно знаючи, що позивачка
користується земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, сільська рада допустила її
приватизацію іншою особою шляхом
винесення рішення 32 сесії 6 скликання
від 16.09.2013 року "Про задвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки", яким затвердила
технічну документацію ОСОБА_8 і
передала їй у власність земельну
ділянку площею 0,8091 га, в т.ч., земельну
ділянку площею 0,2879 га, яка перебуває у
користуванні позивачки.

Факт безперервного користування
позивачем земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 може бути підтверджений як
сільським головою ОСОБА_3 так і інщими
свідками. Знаючи про приватизацію
даної земельної ділянки іншою особою, в
квітні 2014 року сільська рада дозволила
також і позивачу приватизацію вказаної
ділянки, при цьому сільський голова
ОСОБА_3 підписав акт прийомки та
передачі межових знаків на зберігання
від 13.04.2014 р., та сусідка ОСОБА_8 погодила
позивачу межі спірної земельної
ділянки.

В даному випадку сільська рада,
порушуючи норму ч.3,5 ст.116 ЗК України,
прйняла незаконне рішення, яким
земельну ділянку, що перебуває у
користуванні позивача, без вилучення у
позивача, не надавши її в користування
ОСОБА_8, передала їй у приватну
власність.

Позивач просить скасувати як незаконне
рішення 32 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року. "Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки" в
частині "затвердження технічної
документації ОСОБА_8 на земельну
ділянку площею 0,8091 га в с.Кам'яногірка
для ведення особистого селянського
господарства та передаці їй даної
земельної ділянки у власність".

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити
його з підстав, викладених у позовній
заяві.

Крім того судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримала у повному обсязі, зазначила
що чоловік позивачки ОСОБА_9, 11.09.1993 року
купив у ОСОБА_10 житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці площею 0,2879 га. Однак
даний договір не був зареєстрований
належним чином в сільській раді, тобто
на момент виникнення права власності у
спадкодавця в 2001 році чинне
законодавство України такої
реєстрації будинків не передбачало,
тому й у ньому не було і такої потреби.
На момент купівлі будинку 11.09.1993 року
діяла норма закону ст.134 ЦК України, (1963
р) (редакція 1985 р.) житловий будинок, що
знаходиться в сільскій місцевості може
відчуджуватись громадянинові лише за
умови, коли йому в установленному
порядку надається в користування
земельна ділянка при будинку, тобто з
правом власності на будинок до
чоловіка позивачки в обов'язковому
порядку перейшло і право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0, 2879 га. Також представник
зазначила, що в 1993 році реєстрація
переходу прав на нерухоме майно та
земельну ділянку здійснювалося шляхом
внесення відповідних записів та
відкриття особистих рахунків на ім'я
власника у господарській книзі, інших
правовстановлюючих документів на той
час чинне законодавство не
передбачало.

Являючись добросовісним постійним
користувачем ділянки біля будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_9 став суб'єктом права на
приватизацію земельної ділянки, однак
невстигши використати це право помер.
Після смерті його майнові права та
обов'язки перейшли до спадкоємиці
ОСОБА_7, яка прийняла спадщину шляхом
вступу у фактичне володіння і
управління як будинком №№ 28, 30 так і
земельними ділянками, закріпленими за
цими будинками.

Після 20 років користування землею,
рішенням 42 сесії 6 скликання позивачці
було надано дозвіл на виготовлення
тех..документації земельної ділянки
загальною площею 0,77 га., в т.ч.0,25 га., для
ведення особистого господарства, де
спірна ділянка входить до складу цієї
землі. Позивачка виготовивши
документацію в червні 2014 року
дізналася, що ділянка землі площею 0,2879
га., яка перейшла до неї після смерті
чоловіка і належала їй протягом 20 років
на праві користування, рішення 32 сесії 6
скликання була передана у власність
ОСОБА_8, тому вважає дане рішення
Кам'яногірської сільської ради
прийняте всупереч чинного
законодавства. Тому просила позов
задоволити.

Представник відповідача сільський
голова Кам'яногірської сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області ОСОБА_3 просив суд відмовити в
задоволенні даного цивільного позову,
тому що позов є необгрунтованим та
безпідставним. Зазначив, що 32 рішенням 6
скликання Кам'яногірської сільської
ради від 16.09.2013 року "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки" в частині
"затвердження технічної документації
ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,8091
га в с.Кам'яногірка для ведення
особистого селянського господарства
та передаці їй даної земельної ділянки
у власність" було прийнято законно без
порушення норм ЗУ "Про місцеве
самоврядування" та ЗК України. Стороною
позивача ненаведено будь - яких
аргументів та належних обгрунтованих
підстав щодо скасування рішення.

Предстаник третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_6, заперечив з
приводу задоволення позову так, яка
вважає його необгрунтованим та
безпідставним. Також зазначив, що
позивач не навів жодного доказу на
підтвердження своїх доводів та
міркувань, вказуючи лише на обставини,
які ніколи на мали місце. Наголосив на
тому, що позивачем зазначено про те, що
після смерті свого чоловіка в 2011 році
вона вступила у фактичне володіння і
управління будинком за адресою
АДРЕСА_1, та земельною ділянкою площею
0,2879 га., на якій знаходиться будинок, в
підтвердження чого позивачем до
позовної заяви було додано, як доказ
договір купівлі - продажу будинку від
11.09.2013 року, однак позивачем не надано
доказів користування ним данною
земельною ділянкою. Крім того вказав,
що з долученого до справи договору
купівлі - продажу видно лише, що ОСОБА_10
продав ОСОБА_9 будинок в с.Кам'яногірка,
без зазначення номера будинку, вулиці а
також розміру змелеьної ділянки. Тому
вважає, що позивачем недоведено факт
користування земельною ділянкою, яка
на даний час приватизована ОСОБА_8, тому
і просив в задоволенні позову
відмовити.

Предстаник третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_4, заперечив з
приводу задоволення позову, підтримав
думку і позицію представник
відповідача сільського голови
Кам'яногірської сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області ОСОБА_3. Крім того зазначив, що
на його думку предстаники позивача
жодним належним чином не обгрунтували
причини скасування рішення сесії
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року, які б могли підтверджувати
факти незаконності чи порушень норм
закону ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні».

Предстаник третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Управління
Держземагенства у м.Жмеринка та
Жмеринському районі ОСОБА_5, заперечила
з приводу задоволення позову, тому як
вважає що рішення 32 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки»,
являється законним та обґрунтованим.
Крім того зазначила, що видані на ім'я
ОСОБА_8 державні акти, відповідають
вимогам чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_11, пояснив суду що з 1983
року проживав в с.Кам'яногірка
Жмеринського району на даний час
проживає у м.Жмеринка. Кожну середу,
п'ятинця, суботу та неділю приїздить на
батьківщину, тобто у с.Кам'яногірка
Жмеринського району. ОСОБА_7 являється
його сусідкою. Його будинок
розташований АДРЕСА_2. Знає що по
сусідству помешкання гр.ОСОБА_12, на
даний час проживає тітка ОСОБА_7, тобто
ОСОБА_7. Останя придбала дане
помешкання у ОСОБА_10, який помер на
даний час, договору купівлі продажу не
бачив. Будинок у якому жив ОСОБА_10,
ОСОБА_7 з часом повалила, та
користується земельною ділянкою на
якому був будинок до даного часу. Знає
що будинок та земельна ділянка під № 30
належили колись ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_14, пояснив суду наступне а
саме, що до 1992 року проживав в
с.Кам'яногірка Жмеринського району, на
даний час живе у м.Жмеринка а в се5лі
залишилася жити мати. Знає ОСОБА_7 як
сусідку, що проживає в селі чезер три
будинку від його будинку, який
значиться АДРЕСА_3. Також його сусідом
являється ОСОБА_11, у якого будинок
рахується під № 20. Знає де розташоване
помешкання гр.ОСОБА_12, та вказав що біля
ОСОБА_12 земельної ділянки останнього,
розташована ділянка ОСОБА_7, за якою
вона доглядає та обробляє її.

Свідок ОСОБА_20, пояснив суду наступне а
саме, що на даний час проживає в
с.Курилівці Жмеринського району. Після
одруження у 1985 році, із с.Кам'яногірка
переїхав жити у інше село. Знає ОСОБА_7
як колишню сусідку, разом навчалися у
школі. До переїзду в с.Курилівці жив по
АДРЕСА_4, поруч проживали сусіди ОСОБА_12
та ОСОБА_21. Помешкання ОСОБА_12
розташовані із колишньою земельною
ділянкою свідка межа в межу. Знає що
будинок разом із земельною ділянкою,
який належав ОСОБА_16, її син ОСОБА_10
(дядько свідка) продав ОСОБА_9,
приблизно 20 років тому.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
висновку про те, що у задоволенні
позову слід відмовити повністю з таких
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено
:у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
(254к/96-ВР) та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» наголошує:
правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
законами, які не повинні суперечити
положенням цього Закону. Правовий
статус місцевого самоврядування в
містах Києві та Севастополі, а також в
Автономній Республіці Крим
визначається Конституцією України та
цим Законом з особливостями,
передбаченими законами про міста Київ
і Севастополь. Органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у сфері земельних відносин
встановлено ст. 12 Земельного кодексу
України, відповідно до вимог якої
відповідним радам надано право
розпоряджатися землями територіальних
громад; передавати земельні ділянки з
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, відповідно
до вимог Кодексу; надавати земельні
ділянки у користування із земель
комунальної власності відповідно до
вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Відповідно до ст..71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно договору від 11.09.1993 року ОСОБА_10
продав ОСОБА_9 житловий будинок в
с.Кам'яногірка Жмеринського району
Вінницької області, який належав
продавцеві на підставі свідоцтва про
право на спадщину № 6 від 11.02.1991 року.
(а.с.7); Відповідно до довідки
виконавчого комітету Кам'яногірської
сільської ради за № 229 від 22.04.2014 року
ОСОБА_7, постійно проживала і була
прописана в с.Кам'яногірка, та прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: вступила в
фактичне володіння та управління майно
померлого, розпорядилася домашніми та
особистими речами померлого в січні 2012
року.(а.с.8); Згідно ст..128 ЦК України (1963
року) право власності у набувача майна
за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не передбачено
законом або договором. Ст..227 ЦК України
передбачає, що договір підлягає
реєстрації у виконавчому комітеті
місцевої ради народних депутатів.
Також ст.134 ЦК України, зазначено, що
житловий будинок, який знаходиться в
сільській місцевості може
відчуджуватись громадянинові лише за
умови, коли йому в установленому
порядку надається в користування
земельна ділянка при будинку, це право
також закріплялося і ст..30 Земельного
Кодексу України 1990 року; Рішення 42
сесії 6 скликання Кам'яногірської
сільської ради від 07 квітня 2014 року,
громадянці ОСОБА_7 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
та встановлення межових знаків
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_5:
для будівництва та обслуговування
жилих будинків - 0.2500 га., для ведення
особистого селянського господарства -
0.5200 га., (а.с.9) - суд вбачає, що дане
рішення об'єктивним та законним,
прийнятим відповідно до вимог ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Так рішенням 32 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року прийнято «Затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки громадянці ОСОБА_8 за
адресою АДРЕСА_6 для ведення особистого
селянського господарства 0,8091 га» (а.с.
6). Ст.23 Земельного кодексу України (в
редакції 1990 року) встановлюється
вичерпний перелік документів, що
посвідчують право користування
земельною ділянкою - державними актами,
які видаються та реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районним радами народних депутатів.
Судом встановлено, що фактично
представниками позивача не надано
доказів користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1. Як вбачається із
договору купівлі продажу укладеного
між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 встановити номер
придбаного будинку, та на якій вилиці
він знаходиться не представилося
можливим. Також залишився і не
встановлений розмір земельної ділянки,
що закріплений за будинком. Слід
зазначити і те, що станом на 1993 рік
відповідно до п.п.6,7 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР, яка була
затверджена Міністерством
Комунального господарства Української
РСР 31 січня 1996 року, реєстрації
підлягали в бюро технічної
інвентаризації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалася вона на
підставі документів, що встановлюються
право власності, однак до справи не
додано документів, щоб підтверджували
факт державної реєстрації а органах
БТІ будинковолодіння зазначеного у
договорі купівлі - продажу.

Крім того відповідно до частини першої
ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в
порядку встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.15
Цивільного кодексу України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорюування сааме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленного вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволені.

Беручи до уваги всі наведені обставини
у справі вказують на те, що позивачем та
її представниками не доведено факт
користування сааме тією земельною
ділянкою, яка була

приватизована громадянкою ОСОБА_8, а
тому суд вбачає, що жодних прав та
інтересів громадянки ОСОБА_7, через
прийняття Кам'яногірською сільською
радою рішенням 32 сесії 6 скликання від
16.09.2013 року порушено не було, тому і
підстав для задоволення позову не має.

Керуючись статтями 19 Конституції
України, ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 12, 118, 122 Земельного Кодексу
України, статтями 2, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_7 до
Кам'яногірської сільської ради (третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_8) про скасування
рішення 32 сесії 6 скликання
Кам'яногірської сільської ради від
16.09.2013 року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки» в
частині, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків її оскарження.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання її копії до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області.

Повний текст рішення буде виготовлено
на протязі п'яти днів.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду

Вінницької області
П.П.Порощук