Справа № 817/2521/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2521/14

22 грудня 2014 року 17год. 18хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О. за
участю секретаря судового засідання
Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,
третьої особи позивача: представник не
з'явився,

відповідача: представник Брагіна О.Л.,
третьої особи відповідача: представник
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Рівненська обласна
профспілкова організація атестованих
працівників органів внутрішніх справ
України

до Управління МВС України в
Рівненській області третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Начальник УМВС України в Рівненській
області, полковник міліції Щирук
Микола Олександрович

про визнання нечинним і скасування
наказу, поновлення на службі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідача про визнання не
чинними та скасування наказів,
поновлення на посаді з виплатою
грошового забезпечення за весь період
вимушеного прогулу. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що з квітня 1995
року проходив службу в органах
внутрішніх справ України, з березня 2009
року працював інспектором патрульної
служби відділення з обслуговування
нафтопродуктопроводів ДП «Прикарпат
Західтранс», розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області. 26 червня 2013 року
наказом № 191 о/с його було незаконно
звільнено з займаної посади і з органів
внутрішніх справ в запас збройних сил
за пунктом 63»з» (через скорочення)
згідно з Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ. На підставі
постанови Рівненського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 року
та ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду, начальником
УМВС України в Рівненській області
Щируком М.О. Наказом № 174 о/с від 18.06.2014
року скасовано пункт наказу від 26.06.2013
року в частині звільнення ОСОБА_1 в
запас Збройних сил за пунктом 63 «з»
(через скорочення штатів), цим же
наказом підтверджено його поновлення
на посаді яку він займав і передбачені
нею службові обов'язки фактично
виконував до скорочення і до
звільнення в запас Збройних сил
України та зараховано у розпорядження
УМВС України в Рівненській області. З
24.07.2014р. по 22.07.2014р. позивачу була надана
чергова відпустка за 2013 рік. 01.08.2014р.
наказом №1684 позивача притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
порушення службової дисципліни, а
наказом № 246 о/с цією ж датою позивача
звільнено з органів внутрішніх справ.
Позивач вважає такі накази є не чинними
оскільки позивач не знав, що його
18.06.2014р. було поновлено на посаді та
зараховано в розпорядження МВС України
в Рівненській області. Про даний наказ
позивач взнав лише 25.07.2014р., а вже з
28.07.2014р. по 06.08.2014р. перебував на
лікарняному, а відтак зазначені накази
належать до скасування.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення, відповідно до
яких позовні вимоги не визнає, вважає
їх необґрунтованими та безпідставними
та вказує, що накази прийняті
правомірно, оскільки видані на
підставі матеріалів проведеного
службового розслідування, позивач не
був зацікавлений у своїй робота, не мав
бажання самостійно дізнатися про своє
поновлення, не хотів спілкуватися в
телефонному режимі з працівниками ОВС.
Крім цього, група працівників
виїжджала безпосередньо до місця
проживання позивача, щоб особисто
повідомити його про поновлення на
роботі, однак останнього не було вдома.
Крім того зазначає, що позивачу
неодноразово повідомлялось по
телефону, що його поновлено на роботі,
однак, останній бажав спілкуватися
лише письмово. Враховуючи, що позивача
не було значний термін перебування на
службі після поновлення, то такі дні
вважаються прогулами, за що і був
звільнений з ОВС. а тому просить суд в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору у
судове засідання не з'явилися, про день,
час та місце судового розгляду
повідомлялися належним чином, про
причини неприбуття суд не повідомили.
Відтак, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов позивача належить до часткового
задоволення.

Суд виходив з такого.

Позивач з квітня 1995 року проходив
службу в органах внутрішніх справ
України, з березня 2009 року працював
інспектором патрульної служби
відділення з обслуговування
нафтопродуктопроводів ДП «Прикарпат
Західтранс», розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області.

26 червня 2013 року наказом № 191 о/с
позивача звільнено з займаної посади і
з органів внутрішніх справ в запас
збройних сил за пунктом 63»з» (через
скорочення) згідно з Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду 03.06.2014р.
позивача поновлено на посаді.

18.06.2014р. відповідачем прийнятий наказ №
174 о/с, яким позивача поновлено на
посаді з виплатою грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Цим же наказом позивача зараховано у
розпорядження УМВС України в
Рівненській області.

19.06.2014 на адресу УМВС поштою надійшов
рапорт ОСОБА_1 про надання йому
відпустки за 2013 рік. Рапорт ОСОБА_1 був
задоволений і йому була надана
відпустка за 2013 рік тривалістю 29 діб,
тобто з 24.06.2014 по 22.07.2014. (наказ УМВС від
24.06.2014 №182 о/с).

01.08.2014р. затверджений висновок
службового розслідування за фактом
порушення службової дисципліни
позивачем, відповідно до якого за
порушення службової дисципліни, що
виявилось у відсутності на службі без
поважних причин, у порушенні Присяги
працівника міліції, свідоме
ігнорування вимог відомчих
нормативних документів, спрямованих на
безумовне дотримання дисципліни та
законності під час проходження служби
в ОВС позивача, який перебуває в
розпорядженні УМВС, звільнено з
органів внутрішніх справ за п.63 «Є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

01.08.2014р. наказом №1684 «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності»,
позивача притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за порушення
службової дисципліни, що виразилось у
невиході на службу без поважних причин
з 18.06.2014 по 23.06.2014 та з 23.07.2014р., 01.08.2014р. та
звільнено з органів внутрішніх справ
на підставі п. 63 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

01.08.2014р. виданий наказ №246 о/с про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ.

Вирішуючи даний спір та надаючи
правову оцінку встановленим
обставинам, суд виходить з такого.

Згідно із нормами ст.1 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку; повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту; умілим
поєднанням і правильним застосуванням
заходів переконання, примусу,
дисциплінарного та громадського
впливу; належним виконанням умов
контракту про проходження служби.

Відповідно до ст.2 цього ж Закону,
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» передбачені
види дисциплінарних стягнень. Так, на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений ст.14 вказаного
Закону, відповідно до якого, зокрема, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Відповідно до підпункту "є" пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в органах внутрішніх справ в
запас (з постановкою на військовий
облік) за порушення дисципліни.

Як зазначено вище по тексту постанови,
висновком службового розслідування та
наказом про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
встановлено порушення службової
дисципліни позивачем у вигляді
невиходу на роботу без поважних причин
з 18.06.2014р. по 23.06.2014р. та з 23.07.2014р. по
01.08.2014р. ( а. с. 79-82, 87-88).

Також представник відповідача в
судовому засіданні стверджував той
факт, що позивач неодноразово
повідомлявся як в письмовому вигляді,
так і в телефонному режимі про його
поновлення на посаді. Крім того,
працівники ОВС виїжджали за місцем
проживання позивача з метою
повідомлення останнього про його
поновлення. Однак, як вважає
представник відповідача, позивач
свідомо ігнорував своє поновлення на
посаді, не бажав отримувати поштову
кореспонденцію від відповідача,
направлену за адресою, вказаною самим
же позивачем, не брав слухавку, коли
йому дзвонив відповідач, а відтак
відповідач прийшов до висновку про
небажання позивача працювати в лавах
ОВСУ.

В судовому засіданні судом досліджені
докази, надані сторонами та наявні в
матеріалах справи і суд прийшов до
висновку про те, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення
відповідачем не враховані всі
обставини, за яких скоєно порушення
службової дисципліни, не врахована
попередня поведінка позивача, його
ставлення до виконання службових
обов'язків до моменту звільнення,
рівень кваліфікації тощо.

На початку суд звертає увагу, що
позивач проживає у м.
Новоград-Волинський, Житомирської
області.

Так, представник відповідача
стверджує, що позивач знав про наказ
від 18.06.2014р. про його поновлення
оскільки 19.06.2014р. на адресу відповідача
надійшов рапорт позивача про надання
відпустки.

Однак, такі твердження не заслуговують
на увагу, оскільки рапорт позивача про
надання відпустки датований 16.06.2014р. (а.
с. 43), в той час як наказ про поновлення
виданий лише 18.06.2014р. (а. с. 91-92), тобто,
фактично, наказу про поновлення
позивача на посаді ще не існувало ні в
часі, ні в просторі.

Щодо неодноразових письмових
повідомлень позивача про його
поновлення, то судом встановлено, що
інформація про поновлення та про
відпустку, викладена відповідачем у
листах і отримана позивачем лише
25.07.2014р., що підтверджується копіями
зворотних повідомлень на адресу
відповідача (а. с. 46-49, 69-74) та крім того
не заперечується і самим відповідачем
в судовому засіданні.

При цьому представник відповідача
зазначає, що позивачем було
проігноровано поштове повідомлення,
направлене відповідачем 18.06.2014р.,
оскільки позивач відмовився його
отримувати і таке повідомлення
повернулося за закінченням терміну
зберігання (а. с. 45-45а). Та вказаний факт
повністю спростовується матеріалами
справи. В судовому засіданні
встановлено, що інформація відповідача
про поновлення позивача від 18.06.2014р.
направлена по зовсім іншій адресі і
позивач не міг фізично її отримати.
Даний факт підтверджується
інформацією, наданою центром поштового
зв'язку №4 Житомирської дирекції (а. с.
140).

Посилання відповідача на те, що
працівниками ОВС було здійснено виїзд
за місцем проживання позивача, та
повідомлення в телефонному режимі,
судом до уваги не береться. При цьому
суд звертає увагу на те, що працівники
ОВС приїхали не за місцем проживання
позивача, а за місцем проживання його
родичів, що підтверджується рапортами
працівників ОВС (а. с. 52-53). Щодо
повідомлень в телефонному режимі, то
відповідачем не взято до уваги той
факт, що син позивача є учасником
антитерористичної операції на
території України, а відтак у позивача
були обґрунтовані побоювання не
підіймати слухавку з невідомим номером
телефону.

Таким чином із аналізу вище
викладеного судом встановлено, що
позивач офіційно взнав про своє
поновлення, а також про наказ про
відпустку лише 25.07.2014р.

В той же час, починаючи з 28.07.2014р. по
06.08.2014р. позивач перебував на
лікарняному, що підтверджується листом
непрацездатності від 28.07.2014р. №1191 (а.
с.25).

Отже, матеріалами справи
спростовується висновок службового
розслідування та наказ про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
щодо не виходу на роботу позивача без
поважних причини в період з 18.06.2014р. по
23.06.2014р. та з 23.07.2014р. по 01.08.2014р.

Крім того перед проведенням службового
розслідування, відповідачем не
відбирались письмові пояснення
позивача, акт про відмову в наданні
таких пояснень також відсутній, з
матеріалами службового розслідування
його ознайомлено не було, що є
порушенням ст.14 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України».

З врахуванням викладеного суд прийшов
до висновку про протиправність наказу
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача, наказу про
його звільнення, а відтак такі накази
належать до скасування.

Щодо позовних вимог позивача про
скасування наказу №174 о/с від 18.06.2014р. в
частині зарахування позивача у
розпорядження МВС України в
Рівненській області, то така позовна
вимога задоволенню не належить з
огляду на наступне.

Як зазначено вище по тексту постанови,
рішенням суду постановлено поновити
позивача на посаді інспектора
патрульної служби відділення з
обслуговування нафтопродуктопроводів
ДП «Прикарпат Західтранс»,
розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області. Спірним наказом
відповідача позивача поновлено на
зазначеній посаді та зараховано у
розпорядження УМВС України в
Рівненській області, оскільки
відбулось скорочення чисельності
відділу спеціальної міліції
Управління МВС в Рівненській області.
Зазначене підтверджується матеріалами
справи (а. с. 37-41).

Відповідно до п.40 «в» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС, при
здійсненні організаційно-штатних
заходів особи рядового і
начальницького складу можуть
зараховуватися в розпорядження органу
внутрішніх справ на строк не більше 15
діб. У виняткових випадках, пов'язаних
особливими обставинами, перебування в
розпорядженні органу внутрішніх справ
понад 15 діб, але не більше двох місяців,
допускається з дозволу Міністра
внутрішніх справ. До цього строку не
зараховуються періоди перебування в
установлених цим Положенням
відпустках /крім відпусток по
вагітності, родах і догляду за дитиною
на лікуванні (обстеженні) у лікувальних
закладах.

Також не заслуговують на уваги суду
твердження позивача про порушення
порядку звільнення позивача без
наявності на те згоди профспілкового
комітету з огляду на таке.

Право працівників міліції створювати
професійні спілки передбачене у
частині 7 статті 18 Закону України «Про
міліцію». Відповідно до преамбули
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності» від 15
вересня 1999 року, цей Закон визначає
особливості правового регулювання,
засади створення, права та гарантії
діяльності професійних спілок.

За сферою дії Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» в частині 2 статті 3 цього
Закону передбачені особливості його
застосування у збройних силах України,
органах внутрішніх справ, Службі
безпеки України, Службі зовнішньої
розвідки України, які встановлюються
відповідними законами.

Частина 2 статті 4 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» встановлює, що закони та
інші нормативно-правові акти не можуть
бути спрямовані на обмеження прав і
гарантій діяльності профспілок,
передбачених Конституцією України, цим
Законом, крім випадків, передбачених ч.
2 ст. 3 цього Закону.

Отже, вказаний Закон повинен
застосовуватися з урахуванням вимог
Закону України «Про міліцію» та
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ і
застосовується до правовідносин,
пов'язаних із реалізацією положень
цього Закону лише в частині, що не
суперечить спеціальному
законодавству.

Закон України «Про міліцію» не
передбачає отримання попередньої
згоди профспілкової організації на
звільнення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ через службову
невідповідність.

Не містить такої норми і Положення про
проходження служби рядовим
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 року №114.

Враховуючи, що спеціальними
нормативно-правовими актами, які
регулюють порядок проходження служби в
ОВС, права, обов'язки та
відповідальність, а саме ЗУ «Про
міліцію», Положенням про проходження
служби не передбачено обов'язку
відповідача погоджувати або
одержувати згоду профспілкового
органу на звільнення осіб за скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу, посилання
позивача на незаконність його
звільнення без згоди профспілкового
органу є безпідставними.

Суд звертає увагу на те, що під час
вирішення спорів даної категорії,
пріоритетними є норми спеціальних
законів, а норми трудового
законодавства підлягають застосуванню
лише у випадках, якщо нормами
спеціальних законів не врегульовано
спірних правовідносин, та коли про
можливість такого застосування прямо
зазначено у спеціальному законі. Тому,
якщо у спеціальному Законі України
«Про міліцію» не передбачено
застосування норм трудового
законодавства, то особу може бути
звільнено виключно з підстав,
передбачених цим законом та іншими
спеціальними законами, які регулюють
прийняття на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, судом встановлено, що на
момент звільнення, позивач не був
членом профспілкової організації, про
що свідчить лист голови Рівненського
обласного профспілкового комітету
професійної спілки атестованих
працівників ОВС від 01.08.2014 № 177 (а. с. 83).

Підсумовуючи вищевикладене в його
сукупності позовні вимоги позивача
належать до часткового задоволення.

Окрім того, позивач просить стягнути з
відповідача заробітну плату за час
вимушеного прогулу. В той же час,
відповідачем не надано суду довідки
про середньомісячний заробіток, на
підставі якої суд мав би можливість
визначити суму заробітної плати
позивача за час вимушеного прогулу, а
відтак, судом приймається рішення з
урахуванням вимог ст.162 КАС України.

Положенням п.1 ч.1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», від сплати
судового збору звільняються позивачі
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Керуючись статтями 160-163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
накази управління МВС України в
Рівненській області від 01 серпня 2014
року №1684 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності" в
повному обсязі та №246 о/с "Про
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора
патрульної служби відділення з
обслуговування магістральних
нафтопродуктопроводів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс", розташованих на
території Житомирської області,
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області з
урахуванням наказу управління МВС
України в Рівненській області №174 о/с
від 18.06.2014 року.

Зобов'язати управління МВС України в
Рівненській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної
служби відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктопроводів
ДП "ПрикарпатЗахідтранс", розташованих
на території Житомирської області,
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області з
урахуванням наказу управління МВС
України в Рівненській області №174 о/с
від 18.06.2014 року виконується негайно.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комшелюк
Т.О.