Справа № 2а/406/12/0370
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/35285/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції у Волинській
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04 травня 2012 року у справі №2а/0370/406/12
за позовом Старовижівського районного
центру зайнятості до Державної
фінансової інспекції у Волинській
області про визнання незаконною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Старовижівський районний центр
зайнятості звернувся з позовом до
Державної фінансової інспекції у
Волинській області про визнання
незаконним та скасування пункту 4
листа-вимоги від 25.01.2012 року № 03-040-14-14/624.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю дій відповідача щодо
винесення оскаржуваної вимоги,
оскільки районним центром зайнятості
преміальна плата за липень 2011 року
колишнім працівникам та сплачення
єдиного внеску здійснено на законних
підставах.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано пункт 4
письмової вимоги Державної фінансової
інспекції у Волинській області від
25.01.2012 р. № 03-040-14-14/624.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції Державна
фінансова інспекція у Волинській
області звернулась з касаційною
скаргою, у якій просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції, та
залишити в силі судове рішення суду
першої інстанції, посилаючись на те, що
при прийнятті зазначеного судового
рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 25.10.2011р. по
16.12.2011р. службовими особами КРУ у
Волинській області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Старовижівського районного центру
зайнятості за період з 01.01.2009 року по
01.10.2011 року, про що складено акт від
16.12.2011 року № 040-24/31.

Вказаною ревізією встановлено
порушення, зокрема, ст. 1 Закону України
«Про оплату праці», а саме: у вересні 2011
року проведено нарахування та виплату
премій за липень 2011 року колишнім
працівникам Старовижівського
районного центру зайнятості, які були
звільнені з роботи у липні 2011 року та,
відповідно, не перебували у трудових
відносинах. Зазначене порушення
призвело до зайвого нарахування та
виплати премій у вересні 2011 року у
розмірі 502,86 грн., та відповідно до
зайвої сплати внесків до державних
цільових фондів у розмірі 184,85 грн.,
загальна сума становить 687,71 грн.

За результатами ревізії Державною
фінансовою інспекцією у Волинській
області винесено вимогу від 25.01.2012 року
№ 03-040-14-14/624, пунктом 4 якої зобов'язано
позивача, зокрема, відобразити
дебіторську заборгованість у сумі 687,71
грн., провести претензійно-позовну
роботу щодо повернення зайво
виплачених сум премій, в іншому випадку
стягнути з особи, винної у зайвих
грошових виплатах, кошти у сумі 502,86 грн.
у порядку та розмірах, встановлених ст.
ст. 133-136 КЗпП, після відшкодування
коштів у сумі 502,86 грн. зайво сплачені
внески до державних цільових фондів у
розмірі 184,85 грн. запропоновано
відшкодувати шляхом проведення
перерахунку та взаємозвірки сум
внесків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з
правомірності дій відповідача при
винесенні оскаржуваної вимоги,
оскільки під час виплати премії
працівникам, останні не перебували у
трудових відносинах з позивачем. Крім
того, наказ на преміювання виданий
позивачем значно пізніше, ніж це
передбачено Положенням про
преміювання працівників Волинської
обласної служби зайнятості.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
задовольнив позовні вимоги з тих
підстав, що повторне прийняття на
роботу працівників, які відпрацювали
неповний місяць і звільненні з
поважних причин не є обов'язковою
умовою для виплати їм премії.

Колегія суддів вважає передчасними
такі висновки суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства.

Згідно статті 15 цього Закону форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Преміювання працівників районного
центру зайнятості проводиться на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 9.03.2006 р. №268 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів», Закону України
«Про державну службу», наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 24.03.2006 р. № 86 «Про
умови оплати праці працівників
державної служби зайнятості» та
Положення про преміювання працівників
Волинської обласної служби зайнятості,
що є додатком №1 до Колективного
договору між адміністрацією та
профспілковим комітетом профспілки
працівників соціальної сфери
Старовижівського районного центру
зайнятості.

Відповідно до п.2.1. Положення премії
працівникам обласного, міських,
міськрайонних та районних центрів
зайнятості нараховуються за фактично
відпрацьований час у відсотках до
посадового окладу, з врахуванням часу
перебування на курсах підвищення
кваліфікації та у службових
відрядженнях, в межах наявного фонду
преміювання та економії фонду оплати
праці.

Згідно до п. 2.7. Положення розмір та
виплата премії працівникам міських,
районних, міськрайонних, центрів
зайнятості проводиться згідно листа
обласного центру зайнятості та наказу
директорів цих центрів.

Пунктом 2.12. Положення наказ про
преміювання працівників обласної
служби зайнятості видається до 30 числа
наступного місяця.

Згідно п. 2.15 Положення працівники, які
відпрацювали неповний місяць і
звільнені з поважних причин, а також
знову прийняті, можуть бути
премійовані пропорційно
відпрацьованому часу.

Відтак, з пункту 2.15 Положення чітко
вбачається, що можуть бути премійовані
лише ті звільнені працівники, які знову
прийняті на роботу. З огляду на це,
висновок суду апеляційної інстанції
про те, що відсутність наказів про
прийняття на роботу зазначених осіб
або наказу, який відміняє попередній
наказ про їх звільнення унеможливлює
виплату премії пропорційно
відпрацьованого часу є не обов'язковою
умовою для преміювання останніх, на
думку колегії суддів є помилковим.

Крім того, в порушення пункту 2.12
Положення наказ про преміювання
зазначених працівників за липень 2011
року було винесено лише 20.09.2011 року,
тобто через місяць встановленого
строку.

Таким чином, зазначені порушення
призвели до зайвого нарахування та
виплати премій у вересні 2011 року у
розмірі 502,86 грн., та відповідно до
зайвої сплати внесків до державних
цільових фондів у розмірі 184,85 грн.

З урахуванням викладеного судом першої
інстанції винесено законне і
обґрунтоване рішення, постановлене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке скасоване
помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Волинській області
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року скасувати, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: