Справа № 808/7654/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року 10 год. 00 хв. Справа
№ 808/7654/14 Провадження № ДО/808/816/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Донецького міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття

до: ОСОБА_1

про: стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю

ВСТАНОВИВ:

Донецький міський центр зайнятості -
робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (далі -
позивач або Донецький МЦЗ) звернувся з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - відповідач або ОСОБА_1.) про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 19628 грн. 47
коп. за період з 28.09.2013 по 22.04.2014 та за
період з 23.08.2010 по 06.01.2011.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав до суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника Донецького МЦЗ.

Відповідач у судове засідання також не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Про причини неявки суд не повідомив,
заперечень чи будь-яких заяв до суду не
надіслав.

Враховуючи подане представником
позивача клопотання, відповідно до
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглянув справу у
відсутності представника відповідача
на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2010 до
Донецького МЦЗ звернувся ОСОБА_1 для
сприяння у працевлаштуванні. В поданій
заяві відповідач просив до вирішення
питання про працевлаштування надати
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю. У заяві також
зазначено, що у даний час відповідач не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

Громадянину ОСОБА_1 надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю відповідно до пунктів 2, 4
статті 22, пункту 2 статті 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000.

20.09.2013 ОСОБА_1 повторно звернувся до
Донецького МЦЗ для сприяння у
працевлаштуванні. В поданій заяві
відповідач також просив до вирішення
питання про працевлаштування надати
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю. У заяві
відповідачем зазначено, що у даний час
він не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

З 27.09.2013 ОСОБА_1 надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю відповідно до пунктів 2, 4
статті 22, пункту 2 статті 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
які протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної, за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування мають
страховий стаж менше шести місяців або
звільнені з останнього місця роботи з
підстав, передбачених статтею 37,
пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45
Кодексу законів про працю України,
особи, зазначені у частині другій
статті 6 цього Закону, мають право на
допомогу по безробіттю у мінімальному
розмірі.

Загальна тривалість виплати допомоги
по безробіттю не може перевищувати 360
календарних днів протягом двох років, а
для осіб, зазначених у частині другій
статті 6 цього Закону, - 180 календарних
днів. Для осіб передпенсійного віку (за
2 роки до настання права на пенсію)
тривалість виплати допомоги по
безробіттю не може перевищувати 720
календарних днів.

У ході проведеного розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, встановлено, що
громадянин ОСОБА_1 на дату реєстрації
та у період перебування на обліку в
центрі зайнятості як безробітний, був
фізичною особою-підприємцем, про що не
повідомив службу зайнятості, що в свою
чергу є порушенням вимог пункту 2
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». За наслідками
розслідування винесено Акт № 1231д від
23.04.2014.

Таким чином, під час перебування на
обліку в Донецькому МЦЗ як безробітний,
відповідач не повідомив спеціалістів
центру зайнятості про те, що він
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, чим порушив вимоги
пункту 2 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно з пунктом 2 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Даний факт відповідачем приховано.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті
31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», тривалість виплати
допомоги по безробіттю, матеріальної
допомоги у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації скорочується
на строк до 90 календарних днів у разі
приховування відомостей про
працевлаштування на тимчасову роботу
(у тому числі за межами України) або
здійснення іншої діяльності за
винагороду в період одержання допомоги
по безробіттю.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що відповідач
безпідставно, шляхом приховування
відомостей про реєстрацію відповідача
як фізичної особи-підприємця,
отримував допомогу по безробіттю.

24.06.2014 директором Донецького МЦЗ видано
наказ № 458 про повернення коштів ОСОБА_1
- незаконно отриманої допомоги по
безробіттю за період з 27.09.2013 по 22.04.2014 у
розмірі 19575 грн. 20 коп. та за період з
25.05.2010 по 06.01.2011 у розмірі 2183 грн. 55 коп.

24.06.2014 відповідачу направлено
повідомлення № 08-09/1790 про необхідність
повернути незаконно виплачені кошти,
яке отримано ОСОБА_1 особисто 01.07.2014 про
що свідчить відповідна відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Пропозиція про добровільне
відшкодування коштів відповідачем
залишена без задоволення та на час
розгляду справи кошти у добровільному
порядку не повернуті.

Відповідно до даних, наданих позивачем,
за період перебування на обліку з 23.08.2010
по 06.01.2011 ОСОБА_1 було виплачено
матеріальне забезпечення у розмірі 2183
грн. 55 коп. та у період з 28.09.2013 по 22.04.2014 у
розмірі 19575 грн. 20 коп., що
підтверджується наданими довідками
про матеріальне забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про зайнятість населення»,
безробітною визнається особа віком від
15 до 70 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Враховуючи, що відповідачем приховано
факт реєстрації як фізичної
особи-підприємця, що є підставою для
припинення виплати допомоги по
безробіттю на час здійснення такої
діяльності, суд приходить до висновку,
що отримана відповідачем у вказаний
період допомога по безробіттю у
розмірі 2183 грн. 55 коп. за період з 23.08.2010
по 06.01.2011 та у період з 28.09.2013 по 22.04.2014 у
розмірі 19575 грн. 20 коп. отримана
неправомірно та підлягає поверненню на
користь позивача.

Відповідно до пункту 7 спільного наказу
Міністерства праці та соціальної
політики, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62
«Про затвердження порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним» рішення про
повернення коштів особою або
роботодавцем оформлюється наказом.

Згідно з пунктом 9 вищезазначеного
наказу, рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів може бути оскаржено
в центрі зайнятості вищого рівня або в
судовому порядку.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
наказ Донецького МЦЗ про повернення
коштів ОСОБА_1 № 458 від 24.06.2014
відповідачем ані в судовому порядку,
ані до органів центру зайнятості
вищого рівня не оскаржувався.

З урахуванням викладеного, а також
враховуючи те, що на час розгляду
справи доказів сплати зазначених сум
та доказів оскарження наказу центру
зайнятості про повернення коштів не
надані, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
виплачених сум допомоги по безробіттю
ґрунтуються на законі, підтверджені
зібраними у справі доказами, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 94, 158, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Донецького
міського центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (р/р 2327 в ГУДК
України в Донецькій області, МФО 834016,
) незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 19628
(дев'ятнадцять тисяч шістсот двадцять
вісім) грн. 47 коп. за період з 28.09.2013 по
22.04.2014 та за період з 23.08.2010 по 06.01.2011.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша