Справа № 2а-251/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа № 876/9345/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі міста
Львова на ухвалу Залізничного
районного суду міста Львова від 14 липня
2014 року про зміну порядку і способу
виконання судового рішення у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Скиба Р.В. звернувся до суду з
поданням про встановлення порядку і
способу виконання виконавчого листа №
2а-251/11, виданого 18.05.2012 року Залізничним
районним судом міста Львова.

Ухвалою Залізничного районного суду
міста Львова від 14 липня 2014 року
подання задоволено: змінено спосіб
виконання постанови Залізничного
районного суду міста Львова від 15.03.2011
року у справі № 2а-251/11 за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Залізничному районі міста Львова про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії дитині війни
шляхом зміни зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період з 21.11.2009 року до 19.05.2010
року відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
з врахуванням проведених виплат на
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії за період з 21.11.2009
року до 19.05.2010 року коштів в сумі 2118,20
грн.

Ухвала мотивована тим, що наявні
підстави для зміни порядку і способу
виконання судового рішення,
передбачені ч. 2 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме тривале невиконання
зазначеної постанови, неможливість її
виконання у визначений судом спосіб
через відсутність коштів на
відповідних рахунках боржника.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
відповідач, вважає, що при її
постановленні суд порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить скасувати
ухвалу та постановити нову, якою у
задоволенні подання державного
виконавця відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, зокрема, що судове
рішення про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яке
набрало законної сили, виконується
Управлінням в межах повноважень,
передбачених законодавством та за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Крім того,
суд першої інстанції не врахував, що
постановою державного виконавця від
22.06.2013 року винесено постанову про
закінчення зазначеного виконавчого
провадження, дана постанова учасниками
виконавчого провадження не оскаржена і
на час постановлення оскаржуваної
постанови була чинною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено
можливість відстрочення і
розстрочення виконання, зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, зокрема,
частиною першою цієї статті визначено,
що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

При цьому, дана норма містить не тільки
механізм процесуальної процедури
розгляду питань зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, а й підстави для розгляду цих
питань, тому її положення слід
розглядати у сукупності з положеннями
ст. ст. 105, 162 цього Кодексу, які
визначають зміст способів захисту
порушеного права в адміністративному
судочинстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити як
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії, так і
стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 162 цього Кодексу у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про: визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії; стягнення з
відповідача коштів. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України та ст. 14
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що судові рішення,
які набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

В свою чергу, під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття судом нових заходів
для реалізації рішення у разі
неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Постановою Залізничного районного
суду міста Львова від 15.03.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2012 року, частково задоволено
позов ОСОБА_1 і, зокрема, зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячне підвищення в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
період з 21.11.2009 року по 31.12.2010 року на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
з врахуванням проведених виплат.

На виконання цієї постанови Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
здійснило нарахування ОСОБА_1
підвищення до пенсії у сумі 2118,20 грн.,
однак ця сума на час звернення
державного виконавця до суду із
зазначеним вище поданням не виплачена
у зв'язку з відсутністю у боржника
відповідних коштів з державного
бюджету.

Як зазначено вище, ухвалою
Залізничного районного суду міста
Львова від 14.07.2014 року задоволено
подання державного виконавця і змінено
спосіб виконання даної постанови
шляхом зміни зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період з 21.11.2009 року до 19.05.2010
року відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
з врахуванням проведених виплат на
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії за період з 21.11.2009
року до 19.05.2010 року коштів в сумі 2118,20
грн.

Однак зазначені обставини, на думку
колегії суддів, не унеможливлюють
виконання судового рішення і
відповідно не створюють підстав для
зміни способу і порядку його виконання,
оскільки виплата нарахованих сум
підвищення до пенсії буде здійснена
боржником після надходження
відповідних сум із державного бюджету.

Посилання державного виконавця на
неможливість виконання рішення суду
зобов'язального характеру у зв'язку з
відсутністю такого виду рішень у
визначеному ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» переліку рішень,
виконання яких гарантовано державою,
колегія суддів не бере до уваги,
оскільки, як зазначено вище, постанови
в адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України
незалежно від обраного судом способу
захисту порушеного права позивача, в
тому числі зобов'язання відповідача
вчинити певні дії чи стягнення з нього
коштів.

В даній справі суд для відновлення
права ОСОБА_1 на щомісячне підвищення
до пенсії, передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», прийняв постанову про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова нарахувати та виплатити
на його користь спірне підвищення в
розмірі, встановленому цим Законом
відповідало до заявлених позовних
вимог.

Водночас колегія суддів враховує, що
розрахунок суми спірного підвищення до
пенсії суди не здійснювали, тому,
змінивши спосіб виконання зазначеної
вище постанови із зобов'язання
виплатити таке підвищення на стягнення
конкретної суми цієї допомоги, суд
змінив постанову по суті, вийшовши при
цьому за межі позовних вимог та
вирішивши питання, що не були предметом
дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи по суті.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що зміна
відповідно до положень статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України способу і порядку виконання
судового рішення не передбачає зміни
обраного судом при ухваленні рішення
способу відновлення порушеного права
відповідно до ст. 162 цього Кодексу, в
зв'язку з чим зміна способу і порядку
виконання судового рішення із
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова нарахувати та виплати
соціальну допомогу на стягнення такої
допомоги є безпідставною.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від
11.11.2014 року у справі № 21-394а14, а
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального
справа, тому її слід скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду
міста Львова від 14 липня 2014 року про
зміну порядку і способу виконання
судового рішення у справі № 2а-251/11/1309
скасувати та постановив нову ухвалу,
якою відмовити у задоволенні подання
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Скиби Р.В. про зміну порядку і
способу виконання виконавчого листа №
2а-251/11, виданого Залізничним районним
судом міста Львова 18 травня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
оскарження протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 15.12.2014
року