Справа № 489/7757/14-а
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/489/351/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в
Миколаївській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження у
справі, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 р. позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив скасувати постанову УДАІ
УМВС України в Миколаївській області
ПС1 № 691353 від 03 листопада 2014 р. у справі
про адміністративне правопорушення,
посилаючись на незаконність
притягнення до адміністративної
відповідальності, а саме: порушення
порядку провадження у справі зі
сторони співробітника відповідача
щодо права на надання правової
допомоги, недоведеність його провини
належними технічними засобами,
неможливості встановлення особи водія,
який керував транспортним засобом.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, доповнив їх підстави
письмовими поясненнями щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності без перевірки ознак
повторності складу та недотримання
обов'язку розташування на ділянці
дороги з достатньою оглядовістю.

Відповідач надав суду письмові
заперечення проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного.

03 листопада 2014 р. співробітником
відповідача на позивачка складено
протокол про адміністративне
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП щодо перевищення того ж дня
дозволеного режиму швидкості руху, що є
порушенням п. 12. 4 ПДР України.

Того ж дня на місці складання протоколу
співробітником відповідача була
розглянута справа про адміністративне
правопорушення по відношенню до
позивача та винесено постанову ПС1№691353
від 03 листопада 2014 р., якого позивача
було визнано у вчиненні правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255
грн.

У протоколі та постанові позивач
поставив підпис про ознайомлення з
цими документами та написав свої
заперечення проти дій працівника ДАІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України та
ст. 251 КУпАП, доказами є, зокрема,
протокол про адміністративне
правопорушення та показання технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фотозйомки, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Чинним наказом МВС України № 33 від
01.03.2010 р. «Про затвердження Переліку
технічних засобів, що використовуються
в підрозділах Державтоінспекції МВС
для виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху», до
спеціальних технічний засобів, які
працюють в автоматичному режимі, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису: вимірювач швидкості
радіолокаційний відеозаписувальний
"ВИЗИР".

Згідно свідоцтва від 21 лютого 2014 р.
використаний співробітником ДАІ
прилад «ВИЗИР» №0711224 є метрологічно
повіреним на час оформлення
адміністративного правпорушення. Суду
надано роздруківка фіксації вчинення
правопорушення позивачем із
зазначенням швидкості руху, що
відповідає значенням зазначеним у
протоколі про адміністративне
правопорушення.

Отже посилання позивача на
невідповідність технічного засобу
фіксації правопорушення вимогам ст. 14-1
КУпАП суд сприймає критично. Також суд
не сприймає його посилання щодо не
встановлення особи водія, так як про
наявність іншої особи за керування
автомобіля, позивач жодних доказів
суду не надав.

Посилання позивача на невідповідність
розміщення екіпажа ДАІ на час зупинки
автомобіля в розрізі оглядовості на
місці суд не може прийняти до уваги,
оскільки візуальних доказів про
розміщення екіпажу ДАІ на час запинки
автомобіля позивача суду не надано, а
тому ці доводи є суб'єктивними.

Відсутність правої допомоги при
вирішення справи на місці скоєння
адміністративного правопорушення не
позбавляє доказовості факту його
вчинення, а тому позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності
обґрунтовано.

Питання про не встановлення ознак
повторності в діях позивача віднесено
до компетенції ДАІ, не погіршувало
становища позивача, а тому підставою
для задоволення позову слугувати не
може також.

За таких обставин, позов є недоведеним
і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 158, 160-162 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною.

.

Суддя
Губницький Д.Г.