Справа № 102/1923/13-а (6-а/102/109/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/9630/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Ситиникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
представника управління Пенсійного
фонду України в м. Армянську Автономної
Республіки Крим (далі - УПФ) на ухвали
Армянського міського суду Автономної
Республіки Крим від 04 грудня 2013 року та
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до УПФ
про зобов'язання перерахувати та
сплатити недоотриману щомісячну
соціальну допомогу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року заступник
начальника відділу державної
виконавчої служби Армянського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим (далі -
заступник начальника ВДВС) звернувся
до суду з поданням про зміну способу і
порядку виконання постанови
Армянського міського суду Автономної
Республіки Крим від 09 вересня 2011 року,
якою зобов'язано УПФ відповідно до
статті 6 Закону України від 18 листопада
2004 року № 2195-IV «Про соціальний захист
дітей війни» здійснити ОСОБА_4
перерахунок і виплату пенсії за період
з 19 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року з
підвищенням її на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком у розмірі,
встановленому частиною першою статті 28
Закону України від 9 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», з урахуванням фактично
виплачених сум.

Посилався на неможливість виконання
судового рішення у спосіб визначений
судом, у зв'язку з відсутністю
фінансування зазначених платежів.

Ухвалою Армянського міського суду
Автономної Республіки Крим від 04
грудня 2013 року, залишеною без змін
Севастопольським апеляційним
адміністративним судом від 29 січня 2014
року, подання задоволено. Змінено
спосіб і порядок виконання рішення
суду, із зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, на
стягнення з УПФ нарахованих коштів.

У касаційній скарзі представник
відповідача, з посиланням на порушення
норм процесуального права, допущені
судами, просить попередні рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову в
задоволенні подання.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи подання про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з неможливості виконання
рішення у спосіб визначений судом, у
зв'язку з відсутністю належного
державного фінансування виплати
пенсій, надбавок і підвищень до пенсій,
передбачених чинним законодавством, та
на положення Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

З таким висновком погодиться
неможливо, оскільки він не відповідає
нормам закону та обставинам справи.

Згідно з частиною четвертою статті 105
КАС України адміністративний позов
може містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (пункт 2 частини другої статті 162 КАС
України).

Стаття 124 Конституції України та стаття
14 КАС України встановлюють, що судові
рішення, зокрема постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За правилами статті 36 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606-ХІV), частини першої статті 263 КАС
України відстрочка і розстрочка
виконання, зміна чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення можливе лише за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
заступник начальника ВДВС посилався на
відсутність належного державного
фінансування виплати пенсій, надбавок
і підвищень до пенсій, передбачених
чинним законодавством, та на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Зазначені обставини не дають підстав
для задоволення подання, адже способи
виконання рішення суду слід визначати
через ті заходи, які вживаються за для
досягнення мети захисту порушених прав
та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання
рішень наведені у статті 32 Закону №
606-ХІV. Зокрема, до таких відносяться:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; інші заходи,
передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють
виконання судових рішень, суд вправі
змінити встановлені ним або законом
способи і порядок на інші, передбачені
законодавством. Проте, суд не може
встановити новий спосіб захисту
порушеного права, його дії щодо зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання повинні бути спрямовані лише
на забезпечення виконання
резолютивної частини рішення,
відповідати його меті, не спотворювати
його змісту.

Як зазначалося вище, єдиною підставою,
в тому числі для встановлення способу і
порядку виконання рішення, є наявність
обставин, що ускладнюють його
виконання. Проте ці обставини
об'єднуються їх об'єктивним та
надзвичайним характером, незалежністю
від настання та перебігу волі боржника,
причинним зв'язком між настанням цих
обставин та ускладненням виконання
рішення.

У справі, що розглядається, суд для
відновлення права ОСОБА_4 на щомісячну
соціальну допомогу, передбачену
Законом України від 18 листопада 2004 року
«Про соціальний захист дітей війни»,
прийняв рішення про зобов'язання УПФ
перерахувати і виплатити соціальну
допомогу в установленому законом
розмірі, що відповідало заявленим у
позові вимогам. Розрахунок суми
належної ОСОБА_4 соціальної допомоги за
спірний період судами не здійснювався,
тому, змінивши спосіб виконання такої
постанови із зобов'язання виплатити
зазначену допомогу на стягнення
конкретної суми цієї допомоги, суд
змінив постанову по суті, вийшовши при
цьому за межі позовних вимог та
вирішивши питання, що не були предметом
дослідження судами всіх інстанцій при
розгляді справи.

Зміна на підставі статті 263 КАС способу
і порядку виконання судового рішення
не передбачає зміни обраного судом
відповідно до статті 162 КАС при
ухваленні рішення способу відновлення
порушеного права. Отже, зміна способу і
порядку виконання рішення суду про
зобов'язання органу УПФ здійснити
виплату із зобов'язання на стягнення
такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 11
листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка
згідно зі статтею 244-2 КАС України, є
обов'язковою для суддів при прийнятті
рішень в подібних справах.

З урахуванням наведеного, попередні
судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених статтею 229 КАС
України, та ухваленню нового про
відмову в задоволенні подання щодо
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Армянську
Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Ухвали Армянського міського суду
Автономної Республіки Крим від 04
грудня 2013 року, Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року скасувати та
постановити нову про відмову в
задоволенні подання заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Армянського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим щодо зміни
порядку та способу виконання судового
рішення.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Судді: