Справа № 554/16610/14-а
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 11.12.2014

Октябрський районний суд м. Полтави:

у складі головуючого судді -
Микитенка В.М.,

при секретарі -
Різник А.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтави справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної інспекції сільського
господарства в Полтавській області про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення та
закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із
адміністративним позовом до Державної
інспекції сільського господарства в
Полтавській області про скасування
постанови №225 від 31.10.2014 року
державного інспектора сільського
господарства в Полтавській області
Чепуренка В.М. про накладення
адміністративного стягнення за ст.53-1
КУпАП в сумі 170 грн. та закриття
провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що оскаржувана постанова
винесена без повного і всебічного
з'ясування обставин справи, оскільки у
діях ОСОБА_2 не встановлено об'єктивної
сторони складу адміністративного
правопорушення, зважаючи на те, що
рішенням 44 сесії 6 скликання
Полтавської міської ради від 25.09.2014
року надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,1321 га по
АДРЕСА_1. Також зазначила, що до цих
правовідносин відповідач не
застосував вимоги ст.22 КУпАП та
положення ст.377 ЦК України, оскільки
зважаючи, що рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави вона фактично
набула права власності на будівлі і
споруди по АДРЕСА_1, тому має право
власності і на земельну ділянку без
зміни її цільового призначення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав з підстав у них зазначених.

Представник відповідача Пащенко А.О. в
судове засідання не з'явився, надав
заперечення проти позову, згідно яких
зазначив, що в результаті перевірки,
проведеної на вимогу прокуратури
Ленінського району м. Полтави,
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 самовільно
використовує земельну ділянку, яка
розташована в межах 50 метрової
прибережної смуги р. Ворскла для
обслуговування майна - об'єктів
комплексу відпочинку з рятувальною
станцією. Доступ до вказаної земельної
ділянки обмежено бетонним парканом,
який збудовано по периметру до урізу
води. Таким чином, відповідач вважав
свої дії зі складання протоколу та
постанови про адміністративне
правопорушення правомірними. При цьому
вказав, що на ОСОБА_2 було накладено
мінімальне стягнення, визначене ст.53-1
КУпАП.

Суд, заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
оцінюючи зібрані докази, приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, з огляду на таке.

Постановою Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області №225 від 31.10.2014 року на ОСОБА_2
накладено стягнення за ст.53-1 КУпАП в
сумі 170 грн., оскільки остання, в
порушення вимог ст.125 ЗК України,
використовує частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 378 кв.м. в
межах прибережної смуги р. Ворскла для
обслуговування господарських будівель
без відповідного рішення органів
місцевого самоврядування про надання
земельної ділянки у користування і без
оформленого належним чином права на
земельну ділянку (а.с.5).

Про виявлення указаного порушення
державним інспектором сільського
господарства в Полтавській області
Чепуренком В.М. складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства №21-04 від 29.10.2014 року та
протокол про адміністративне
правопорушення №000231 від 29.10.2014 року
(а.с. 6-8).

Під час складання акту і протоколу
ОСОБА_2 була присутня та їй були
роз'яснені процесуальні права, про що
свідчать відповідні її підписи. При
цьому сама позивачка у протоколі
зазначила, що земельна ділянка все ж
використовується в межах огорожі,
заперечень щодо вчинення указаних
процесуальних дій не висловлювала.

Таким чином, протокол про
адміністративне правопорушення та акт
порушення земельного законодавства зі
схемою приймаються до уваги судом в
якості належних та допустимих доказів.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає
адміністративне стягнення у виді
штрафу на громадян від десяти до
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за
самовільне зайняття земельної ділянки.

У статті 1 ЗУ «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» від 19.06.2003 року визначено, що
самовільне зайняття земельної ділянки
це будь-які дії особи, що свідчать про
фактичне використання не наданої їй
земельної ділянки чи намір
використовувати земельну ділянку до
встановлення її меж в натурі (на
місцевості), до одержання документа, що
посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації.

Фактичне використання земельної
ділянки означає, що на земельній
ділянці знаходяться об'єкти нерухомого
майна, які є власністю, зареєстрованою
у встановленому законом порядку, або
знаходять в оренді юридичних і
фізичних осіб.

Зважаючи, що відповідачем встановлено
використання позивачем земельної
ділянки до урізу річки Ворскла, суд
зазначає, що у відповідності до ст. 1
Водного Кодексу України прибережна
захисна смуга це частина
водоохоронної зони відповідної ширини
вздовж річки, моря, навколо водойм, на
якій встановлено більш суворий режим
господарської діяльності, ніж на
решті території водоохоронної зони;

Метою встановлення прибережних
захисних смуг є захист поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення, при цьому в їх межах
встановлюється обмежений режим
господарської діяльності.

Згідно зі ст.125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Заочне рішення від 28.05.2014 року
Ленінського районного суду м. Полтави,
на яке посилалась позивачка, як на
підставу виникнення у неї права
власності на будівлі по АДРЕСА_1 у м.
Полтава, з пояснень самого
представника позивачки було скасовано,
тому не може вважатися належним
доказом у справі. Із цих же міркувань
рішення Полтавської міської ради від
25.09.2014 року, яке ґрунтується на
вказаному рішенні суду, не підтверджує
право власності чи землекористування у
розумінні вимог ст.125 ЗК України
(а.с.9-28-30).

Водночас, зібрані у справі докази прямо
вказують на використання позивачем
частини земельної ділянки по АДРЕСА_1
площею 378 кв.м. в межах прибережної
смуги р. Ворскла для обслуговування
господарських будівель без
відповідного рішення органів
місцевого самоврядування про надання
земельної ділянки у користування і без
оформленого належним чином права на
земельну ділянку, що відповідно
порушує вимоги ст.125 ЗК України та тягне
за собою встановлену ст.53-1 КУпАП
адміністративну відповідальність.

Інших доказів на спростування
указаних обставин, в тому числі
належних правовстановлюючих
документів позивачем, з урахуванням
строку розгляду справи, суду не надано.

При цьому стягнення на позивача
накладено у межах санкції статті 53-1
КУпАП, до того ж на рівні її мінімальної
межі.

Виходячи із засад змагальності
сторін, відповідачем у встановленому
законом порядку підтверджено
правомірність свого рішення, тому суд
не вбачає підстав для визнання його
протиправним і скасування.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області про скасування постанови №225
від 31.10.2014 року державного інспектора
сільського господарства в Полтавській
області Чепуренка В.М. про накладення
адміністративного стягнення за ст.53-1
КУпАП в сумі 170 грн. та закриття
провадження у справі - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Повний текст постанови складений 16.12.2014
року.

СуддяВ.М. Микитенко