Справа № 2а/1615/283/12 (1615/2371/12)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/42016/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5

на постанову Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 20 листопада 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду
України (далі - УПФУ) в м. Кременчуці
Полтавської області про визнання дій
протиправними,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом в інтересах ОСОБА_5 про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання нарахувати та виплатити
пенсію по інвалідності за минулий час.
В обґрунтування вимог зазначала, що
позивач є інвалідом ІІ групи через
психічне захворювання, у зв'язку з чим з
25 лютого 2011 року її за рішенням суду
визнано недієздатною та призначено
опікуном її доньку - ОСОБА_4 У 2011 році
опікун звернулась до відповідача із
заявою, в якій просила пояснити причини
невиплати з 2003 року позивачу пенсії по
інвалідності. Листом від 06 грудня 2011
року №152/П-07 УПФУ в м. Кременчуці
Полтавської області повідомило їй, що
виплата пенсії була зупинена у зв'язку
з тривалим неотриманням пенсіонером
нарахованих сум, проте з жовтня 2011 року
такі виплати ОСОБА_5 поновлені.
Посилаючись на те, що відповідач
виплатив заборгованість за 2008-2011 роки,
з урахуванням обмежень, встановлених
частиною 1 статті 46 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV),
просила суд визнати протиправними дії,
скасувати розпорядження начальника
відділу УПФУ в м. Кременчуці
Полтавської області від 04 липня 2008 року
про закриття особового рахунку №112564/630
з 01 листопада 2003 року та зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
ОСОБА_5 пенсію за період з 01 січня 2000
року по 19 вересня 2008 року.

Постановою Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 20 листопада 2012 року в позові
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року скасовано рішення суду першої
інстанції та постановлено ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування судових рішень
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права. Зазначає, що суди безпідставно
застосували положення статей 99,100 КАС
України, оскільки до спірних
правовідносин слід застосовувати
норми частини 2 статті 46 Закону
№ 1058-IV. Вказує, що до 19 вересня 2011
року не знала, що її матір не отримувала
пенсію.

УПФУ в м. Кременчуці Полтавської
області у запереченнях на касаційну
скаргу посилається на те, що рішення
суду апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, судом правильно
встановлені факти, досліджені докази
та наведені обґрунтовані висновки.
Вказує, що ОСОБА_4 тривалий час
проживала з ОСОБА_5 і знала, що остання
не отримує пенсію, що підтверджується
рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської
області від 25 лютого 2011 року. Просить
рішення апеляційного суду залишити
без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є
інвалідом ІІ групи та з 01 червня 1983 року
їй призначено пенсію по інвалідності.

З травня 2004 року нарахування і виплату
пенсії позивачу припинено через те, що
впродовж шести місяців з 01 листопада 2003
року по 30 квітня 2004 року нараховані
суми пенсії надходили на відповідне
поштове відділення за місцем
проживання ОСОБА_5, проте ці виплати
позивач не отримувала.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 лютого 2011 року ОСОБА_5 визнана
недієздатною та рішенням цього ж суду
від 29 липня 2011 року над нею, її майном,
житлом встановлено опіку та призначено
опікуна - ОСОБА_4

З 25 лютого 2011 року поновлено виплату
пенсії ОСОБА_5 та виплачено
заборгованість, починаючи з 19 вересня
2008 року, тобто за три роки до звернення
із заявою про поновлення виплати
пенсії, відповідно до частини 1 статті 46
Закону № 1058-IV, згідно із заявою опікуна
від 19 вересня 2011 року.

Статтею 99 КАС України встановлені
строки реалізації права подати
адміністративний позов.

Відповідно до частини 1 цієї норми,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів (частина 2 статті 99 КАС
України).

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_4
звернулась до суду за захистом
порушеного права ОСОБА_5 11 травня 2012
року без обґрунтування поважності
підстав пропуску строку звернення до
суду.

Частиною 1 статті 105 КАС України
встановлено, що пропущений з поважних
причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк,
встановлений судом, - продовжений судом
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі. Проте з таким клопотанням щодо
поновлення строку звернення до суду
позивач до суду не зверталась.

Згідно із статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи те, що з клопотанням про
поновлення строку звернення до суду не
зверталась, а про порушення прав
дізналася під час розгляду справи
№2о-14/11 за заявою ОСОБА_4 про визнання
недієздатною ОСОБА_5, апеляційний суд,
обґрунтовано залишив позов без
розгляду у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку.

Доводи касаційної скарги про те, що
відповідно до частини 2 статті статі 46
Закону № 1058-IV нараховані
суми пенсії, не отримані з вини органу,
що призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору, оскільки УПФУ в м.
Кременчуці Полтавської області
правомірно зупинило виплату пенсії
через відсутність інформації щодо
отримання її особою та відразу
поновило її виплату, після отримання у
вересні 2011 року заяви опікуна.

За таких обставин, підстави для
скасування ухвалених рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін, якщо
визнає, що судами не допущено порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судового рішення
чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак