Справа № 820/18768/14
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 грудня 2014 р.
№ 820/18768/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Панов М.М.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІКОМ" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЮНІКОМ", звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 04.09.14 та № 000652201 від 04.09.14.

Представник позивача у судове
засідання не з`явився, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином. Надав
заяву про розгляд справи без участі
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІКОМ".

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Пунктом 10 ч. 1 ст. З КАС України
визначено, що письмове провадження -
розгляд і вирішення адміністративної
справи в суді першої, апеляційної чи
касаційної інстанції без виклику осіб,
які беруть участь у справі, та
проведення судового засідання на
основі наявних у суду матеріалів у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому у відповідності до ст. 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що фахівцями ДПІ у
Київському районі м. Харкова на
підставі направлення від 21.10.2013 № 591,
направлення від 21.10.2013 № 602, від 21.10.2013р.
№ 592, від 21.10.2013р. №593,від 21.10.2013 року №
594, від21Л0.2013р.№600, від 21.10.2013 року №
599,згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, пунктом 77.1, пунктом 77.4 статті
77, пункту 82.1 статті 82 Податкового
кодексу України, було проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ «Юніком» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства за період з
01.01.2010р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки складено акт
від 15.11.2013 року № 995/20-31-22-01-07/24330728 , в
якому встановлені порушення: п.5.3,9
п.5.3.ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 р. за № 334/94 «Про
оподаткування прибутку підприємств»
зі змінами та доповненнями , в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 1 квартал 2011р. в сумі 5 273
грн.; п. 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 88195 грн. в т.ч. 2 квартал
2011р. в сумі 6626 грн., за 4 квартал 2011р. в
сумі 81228 грн., за 1 квартал 2012 р. в сумі 1484
грн. ; п. 198.3 .3 статті 198, п.201.6. ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 80909 грн., в
т. ч. за березень 2011 року на суму 4218грн.
за квітень 2011 р. на суму 5762 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ «Монт Сервіс»
(); за жовтень 2011р. на
суму 18335 грн. по взаємовідносинам з ПП
«ІНТЕР-БУД-К0МФ0РТ» (код 35702465) , за
грудень 2011р. ш суму 52297 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ «БК «Уровень»
() та ПП «Омнітек» () , за січень 2012р. на суму 297
грн. по взаємовідносинам з ПП
«Омнітек», код ЄДРПОІ 374223083) абз.г) пп.17,
п.2, ст..164, розділу IV Податкового Кодексу
України № від 02.12.2010р. із змінами та
доповненнями, донараховано податку з
доходів фізичних доходів в 2011р. у сумі
31 грн.86 коп.;п.201.1,п.201.2 ст.201 Податкового
кодексу України , наказу від 01.11.2011р. №
1379 «Про затвердження форми податкової
накладної та порядку заповнення
податкової накладної», в результаті
чого занижено податок на додану
вартість в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 80326 грн. в т.ч. за грудень
2011р. на суму 1485 грн., за січень 2012р. в
сумі 29498 , за лютий 2012р. на суму 567 грн., за
березень 2012р. на суму 22136 грн., за
квітень 2012р. на суму 292 грн., за травень
2012р. на суму 8080 грн., за червень 2012р. на
суму 6047 грн., за липень 2012р. на суму 4381
за серпень 2012р. на суму 1041 грн., за
жовтень 2012р. на суму 6493 грн., за грудень
2012р. на суму 299 грн. ; п.2.8 Положення про
ведення Касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою і Правління
Національного банку України від
15.12.2004р. № 637, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005р.
за № 41/10320, в результаті чого
встановлено перевищення ліміту каси в
сумі 350 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області було прийнято податкові
повідомлення рішення № від 04.09.14
та № 000652201 від 04.09.14р.

В мотивувальній частині акту
перевірки, висновки якого покладені в
основу оскаржуваних рішень, зазначено,
що ДПІ у Київському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області було отримано акти
перевірок контрагентів позивача ТОВ БК
"Уровень", ПП "Омнітек", ТОВ "Монт Сервіс",
ПП "Інтербудкомфорт". Вказаними актами
встановлено неможливість реального
здійснення господарських операцій
даними контрагентами за спірний період
у зв"язку з відсутністю трудових
ресурсів, складських приміщень,
виробничих потужностей для здійснення
будь-якого виду діяльності, вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов"язання,
зокрема, у випадках, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру. На
підставі цього відповідач робить
висновок про нереальність здійснення
господарських операцій між ТОВ "ЮНІКОМ"
та ТОВ БК "Уровень", ПП "Омнітек", ТОВ
"Монт Сервіс", ПП "Інтербудкомфорт" за
спірний період та відповідно
протиправне віднесення позивачем сум
до витрат та податкового кредиту по
взаємовідносинам з даними
контрагентами.

Суд зазначає, що відповідно до п. 138.1 ст.
138 Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, складаються із:
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
інші витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.5 ст. 138 Податкового
кодексу України інші витрати
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому вони були здійснені
згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є
митна територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну складену за вибором
покупця (отримувача) в один з таких
способів: а) у паперовому вигляді; б) в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному
реєстрі податкових накладних. У такому
разі складання податкової накладної
у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються
в окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної
особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної
особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг; е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
податку; ж) ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ
ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді
покупцю видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»первинні та
зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п. 2.4 Розділу 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст
та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Жодних первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
в підтвердження реальності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами ТОВ БК "Уровень",
ПП "Омнітек", ТОВ "Монт Сервіс", ПП
"Інтербудкомфорт" за спірний період до
суду не надано.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N
996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Жодних доказів зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства за результатами
господарських операцій з
контрагентами ТОВ БК "Уровень", ПП
"Омнітек", ТОВ "Монт Сервіс", ПП
"Інтербудкомфорт" за спірний період
позивачем до суду не надано.

За відсутності факту придбання товарів
чи послуг або в разі якщо придбані
товари чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
або податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем у судовому засіданні
належними та допустимими доказами не
доведено обставин на яких грунтуються
його позовні вимоги, тому у задоволенні
даного позову належить відмовити в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІКОМ" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАСУ, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Панов М.М.