Справа № 742/5486/14
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №
Єдиний унікальний № 742/5486/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 год. 00 хв. 22 грудня 2014 року
м.
Прилуки

суддя Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області Павлов В.Г.,
розглянувши адміністративну справу в
порядку скороченого провадження за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії з
врахуванням пільгового стажу -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2014 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання
неправомірною відмову в перерахунку
пенсії та зобов'язання провести
перерахунок пенсії з врахуванням
пільгового стажу.

Мотивуючи заявлений адміністративний
позов зазначає, що на підставі наданої
ним трудової книжки до УПФ в м. Прилуках
та Прилуцькому районі, було обраховано
стаж роботи, що дає йому право на
пенсійне забезпечення із розрахунку
один рік за один рік не беручи до уваги
те, що з 29.08.1979 року по 14.02.1990 року він
працював у Мегіонській
нафтогазорозвідувальній експедиції,
тобто в місцевості, прирівняної до
районів Крайньої Півночі, Росії.

Відповідно до Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі», постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року № 148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня
1967 року «Про розширення пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», а також
Інструкції, затвердженої постановою
Держкомпраці СРСР та ВЦСПЦ від 16 грудня
1967 року, періоди роботи в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі зараховуються до стажу роботи
у співвідношенні один рік за півтора.

Позивач, звернувшись до управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області з заявою про перерахунок
пенсії, 27.10.2014 року отримав відмову в
перерахунку пенсії, за виключенням
періоду з 29.08.1979 року по 29.08.1982 року, в
зв'язку з відсутністю в його трудовій
книжці та пенсійній справі документів,
що б підтверджували користування
пільгами при обчисленні стажу роботи в
районах Крайньої Півночі та в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі до 01.01.1991 року.

В зв'язку з чим, ОСОБА_1 вважає, що в
перерахунку та виплаті пенсії з
врахуванням пільгового стажу, йому
відмовлено безпідставно, а тому
вказана обставина і стала підставою
для звернення до суду з
адміністративним позовом в якому
просить визнати неправомірною відмову
в перерахунку пенсії та зобов'язати
відповідача здійснити йому
перерахунок пенсії за період роботи в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі в пільговому
обчисленні, зарахувавши стаж роботи із
розрахунку один рік за півтора роки та
її виплату.

Ухвалою суду від 08.12.2014 року клопотання
ОСОБА_1 було задоволено, а саме
поновлено пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду з
позовом про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі здійснити
перерахунок і виплату пенсії з дати її
призначення - з 03.02.2008 року по 03.06.2014 року
/включно/ /а.с.27-28/.

Ухвалою судді Прилуцького
міськрайонного суду від 15.12.2014 року
було відкрито скорочене провадження у
справі /а.с.35/.

Відповідачем, у встановлений законом
строк з дня одержання такої ухвали та
копії документів було подано
заперечення про категоричне
невизнання позовних вимог та
відсутність будь-яких підстав для
задоволення позову /а.с.31-32/.

Розгляд справи проведено в порядку
скороченого провадження без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, у строки, встановлені п.4 ч.5
ст.183-2 КАС України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
адміністративної справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши усі наявні докази у
сукупності, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

На виконання вимог п.4 ч.1 ст.7 КАС
України, суд, забезпечив сторонам
змагальність процесу, створив їм
відповідні умови для реалізації своїх
процесуальних прав і виконання
покладених на них процесуальних
обов'язків, попередив про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій, проте позивач, відповідно до ч.3
ст.11 та ч.2 ст.49 КАС України, скористався
на власний розсуд своїми правами щодо
предмету спору.

Згідно ст.8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Відповідно до ст.22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади і у своїй
діяльності керується Конституцією і
законами України, указами Президента
України та постановами Верховної Ради
України, прийнятими відповідно до та
законів України, актами Кабінету
Міністрів України, іншими
нормативно-правовими актами, а також
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженому Постановою КМ України
від 24.10.2007 № 1261 та організовує у межах
своїх повноважень виконання актів
законодавства, здійснює контроль за їх
реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у
районах, містах і районах у містах є
органами Фонду, підвідомчими
відповідно Головним управлінням Фонду
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що разом з
цими управліннями утворюють систему
органів Фонду.

Управління у своїй діяльності
керується Конституцією і законами
України, указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України, актами Кабінету
Міністрів України, Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.10.2007 N 1261, постановами правління,
наказами Фонду, наказами та
розпорядженнями регіональних
управлінь, іншими нормативно-правовими
актами, Положенням про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, затвердженим
Постановою Пенсійного фонду від 25.02.2008
року № 5-5.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до
його преамбули визначає принципи,
засади і механізм функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій.

З оглянутих в судовому засіданні
матеріалів адміністративного позову
встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.08.1979
року по 14.02.1990 року працював у
Мегіонській нафтогазорозвідувальній
експедиції, тобто в місцевості, яка
прирівняна до районів Крайньої
Півночі, що підтверджується копією
трудової книжки /а.с.15-16/.

21.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду в м.
Прилуках та Прилуцькому районі в
Чернігівській області з заявою про
перерахунок пенсії та видачу
розрахунку /а.с.9/.

27.10.2014 року управлінням Пенсійного
фонду в м. Прилуках та Прилуцькому
районі в Чернігівській області
направлено на ім'я позивача лист,
згідно якого в перерахунку пенсії,
останньому було відмовлено в зв'язку з
відсутністю в трудовій книжці та
пенсійній справі документів, що
підтверджують користування пільгами
по обчисленню стажу роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі до 01.01.1991 року /а.с.5-6/.

Згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи до 1 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювались пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Підпунктом д) пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що «робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах».

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що працівникам, які користуються в
даний час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 01 березня
1960 року зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 01 березня 1960 року
- за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» було постановлено
«скоротити тривалість трудового
договору, який дає право на отримання
пільг, які передбачені статтею 5 Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, з п'яти до трьох років».

З матеріалів адміністративної справи
достовірно встановлено, що позивач у
вищевказані періоди працював у
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Необхідність подання саме трудового
договору для пільгового розрахунку
трудового стажу на роботі в районах
Крайньої Півночі, як вбачається з
письмової відповіді № 158/10/с-3 від 27.10.2014
року, суперечить вимогам діючого
законодавства.

Згідно п.п.3 п.5 розділу XV «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Тобто, з даного положення випливає, що
для пільгового обчислення страхового
стажу вказана норма надає особі
можливість надавати вказані документи
за її вибором.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Таким чином, записи в трудовій книжці є
основним підтвердженням про укладення
трудових договорів в районі Крайньої
Півночі.

Оскільки трудова книжка позивача, а
також архівні довідки, які були ним
надані, містять всю необхідну
інформацію для пільгового обчислення
страхового стажу, тому відмова
відповідача в проведенні обчислення є
протиправною.

Питання врахування періодів роботи в
районах Крайньої Півночі (колишнього
СРСР, а потім Російської Федерації)
після 01 січня 1991 року до стажу при
призначенні пенсій на території
України регулюється нормами
міжнародних угод, підписаних Україною
та Російською Федерацією.

З 01 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року на
території РФ діяв Закон РРСФР «Про
державні пенсії в РРСФР» від 20
листопада 1990 року № 340-1, на підставі
якого всі періоди роботи в районах
Крайньої Півночі зараховуються в
трудовий стаж в полуторному розмірі.

У відповідності до ч.4 ст.1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05 листопада 1991 року № 1788 у тих
випадках, коли договорами (угодами) між
Україною та іншими державами
передбачені інші правила, ніж ті, які
містяться в цьому законі, то
застосовуються правила за цими
договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст.6 Угоди «Про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення» від 13
березня 1992 року, укладеною між Україною
і Росією, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасників угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР до
набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2,3 ст.6 Угоди між
Урядом України і Урядом РФ «Про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн» від 14
січня 1993 року трудовий стаж, включаючи
стаж який обчислюється у пільговому
порядку, і стаж роботи за
спеціальністю, набутий у зв'язку з
трудовою діяльністю на територіях обох
Сторін, взаємно визнається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством Сторони, на території
якої відбувалась трудова діяльність.
Сторонами визнаються дипломи,
свідоцтво, інші документи державного
зразка про рівень освіти і
кваліфікації, які видані відповідними
компетентними органами Сторін, без
легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про
співробітництво в галузі трудової
міграції та соціального захисту
трудівників - мігрантів» від 15 квітня
1994 року, підписаної Урядами
Азербайджанської Республіки,
Республіки Вірменія, республіки
Білорусь, Республіки Грузія,
Республіки Казахстан, Киргизької
Республіки, Республіки Молдова, РФ,
Республіки Таджикистан, Туркменістану,
Республіки Узбекистан, України,
передбачено, що трудовий стаж, зокрема
стаж на пільгових підставах і за
спеціальністю, взаємно визнається
Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод,
підписаних Україною та РФ, слідує, що
обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність; а
пільговий стаж, набутий на території
однієї з цих двох держав, визнається
іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи
на території РФ згідно з
законодавством цієї держави повинен
обчислюватися на пільгових підставах,
то в такому ж порядку цей же стаж
повинен враховуватись щодо цієї людини
і в Україні. Таким чином, стаж позивача
має бути обчислений згідно із
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність
особи.

За таких обставин,
проаналізувавши здобуті в судовому
засіданні докази, у зв'язку з тим, що по
31 грудня 2001 року на території РФ діяв
Закон РРСФР «Про державні пенсії в
РРСФР» від 20 листопада 1990 року № 340-1,
суд вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги в частині визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язання зарахувати періоди роботи
з 07.05.1983 року по 06.04.1988 року, з 07.05.1988 року
по 14.02.1995 року, з 21.02.1995 року по 24.02.1998
року (включно) в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, в пільговому обчисленні,
зарахувавши їх до стажу роботи, що дає
право позивачу на пенсійне
забезпечення з розрахунку один рік за
півтора року, оскільки дані обставини
знайшли своє підтвердження у
досліджених в судовому засіданні
матеріалах адміністративної справи.

Оскільки відповідачем було зараховано
позивачу до стажу роботи період роботи
у районах Крайньої Півночі з 29.08.1979 року
по 29.08.1982 року /включно/ на пільгових
умовах /а.с.5 зворот/, що власне не
заперечується і самим позивачем, то у
суду відсутні правові підстави для
визнання дій управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
зарахуванні до стажу роботи саме 29.08.1982
року, протиправними.

Таким чином, враховуючи викладене,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог ОСОБА_1, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача
підлягають задоволенню частково.

Однак, вважаючи обґрунтованими вимоги
позивача про визнання неправомірними
дій відповідача та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії з огляду на те, що
законодавством не встановлено ані
строковість, ані обмеженість виплати
її у часі, суд вважає за необхідне
зазначити в судовому рішенні лише дату,
з якої особа має право на перерахунок
спірних виплат. Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись жодним державним
органом, в тому числі і судом, оскільки
це суперечить самому визначенню та
суті пенсії.

Згідно п.8 ч.6 ст.183-2 КАС України в
постанові, прийнятій у скороченому
провадженні, зазначається обов'язок
відповідача виконати постанову
негайно. Водночас постанови, які
виконуються негайно, визначені ст.256
КАС України. До таких постанов згідно з
п.1 ч.1 та абз.9 цієї статті належать
постанови про присудження виплати
пенсій, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць та
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, суд приходить до висновку, що
звертаючи до негайного виконання
постанови щодо оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень з питань
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання,
зокрема, пенсій, прийняті в порядку
скороченого провадження, необхідно
застосовувати положення п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яке є спеціальним для даної
категорії справ.

В порядку ст.94 КАС України підлягає
стягненню з Державного бюджету на
користь позивача сплачений ним судовий
збір в сумі - 73 грн 08 к., що
підтверджується відповідною
квитанцією про його оплату /а.с.1/.

Керуючись Законом України «Про
пенсійне забезпечення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
ст.ст.2,6,17,18,104-106,128,158,159,161-163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії з
врахуванням пільгового стажу -
задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
зарахуванні до стажу роботи період
роботи у районах Крайньої Півночі з
30.08.1982 року по 14.02.1990 року (включно) на
пільгових умовах - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області зарахувати до стажу роботи
ОСОБА_1 період роботи в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі з 30.08.1982 року по 14.02.1990 року
(включно), в пільговому обчисленні з
розрахунку один рік за півтора року,
провести перерахунок та виплату пенсії
з моменту її призначення - з 03.02.2008 року,
з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73 гривень 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Прилуцький міськрайонний суд, шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області

В.Г.Павлов