Справа № 182/4899/14-а
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4899/14-а
Провадження № 2-а/0182/186/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.12.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді:
Рунчевої О.В.

при секретарі:
Снєгульській В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого інспектора
технічного нагляду УМВДМ м. Умань
капітана міліції Мельник Івана
Олександровича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що він 09.06 2014 року
керуючи автобусом IVEKO DELI держномер АЕ
6919 АА їхав у м. Умань до м. Нікополь з
родиною. У м. Умані він з родиною був у
гостях у родичів, з ним в бусі
знаходились, його дружина з дитиною,
мати, та брат.

На одній із вулиць м. Умань приблизно в
11-00 час його зупинив ст. інспектор
технагляду УВДМ м. Умань, капітан
міліції Мельник І.О. який склав на нього
два протоколи про адміністративне
правопорушення серії АГ2 № 809505 за ст. 121
ч. 2 КУпАП України посилаючись на
порушення правил дорожнього руху п 31.1
та п 31.3 і протокол серії АГ2 № 809506 за ст.
126 ч. 1 КУпАП України посилаючись на
порушення правил дорожнього руху п.2.1.

На підставі протоколів відповідач
виніс постанову серії СА1 № 015789 про
адміністративне правопорушення та
наклав на нього штраф в розмірі 680 грн.

Він на вимогу інспектора ДАЇ пред'явив
йому всі необхідні документи, як на
транспортний засіб так і посвідчення
водія. І що в нього не комерційний рейс,
а приватний і йому не потрібна ліцензія
для перевезення пасажирів. Але
інспектор слухати його не хотів
погрожував, що зараз поставить автобус
на штраф площадку без всяких пояснень і
свідків яких він просив інспектора
запросити при складанні як протоколів
так і постанови, інспектор
проігнорував його прохання, про що
свідчать протоколи без підпису
свідків. Він в протоколах дав пояснення
і написав їх під тиском працівника
міліцій писав все, що він говорив. Все
це проходило на очах його родини, які
можуть підтвердити ці факти. Інспектор
ДПС грубо порушив його Конституційні
права як громадянина України, та норми
КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23.12.2005 року № 14 « про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам
передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній
зокрема потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
адміністративного правопорушення, та
зазначити мотиви відхилення інших
доказів, на які посилається
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів. Таких даних в постанові про
адміністративне правопорушення немає.

Крім того інспектором не були
роз'ясненні права передбачені ст. 63
Конституції України, та ст. 268 КУпАП, що
позбавило його можливості
скористатися допомогою фахівця в
галузі права.

Викладене свідчить про порушення його
прав на справедливий і неупереджений
розгляд справи про притягнення до
адміністративної відповідальності з
суб'єктивних та надуманих міркувань з
мотивів особистої неприязні.

Враховуючи те, що при винесені
постанови від 09.06.2014 року ст. інспектор
Мельник І.О. припустився порушень
порядку притягнення особи до
адміністративної відповідальності,
невірно оцінив підстави для
притягнення до адміністративної
відповідальності, отже зазначена
постанова підлягає скасуванню.

Кодексом України про адміністративні
правопорушення передбачено, що
адміністративним правопорушенням (
проступком) визнається противоправна,
вина ( умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і зв'язку законом
передбачено адміністративну
відповідальність», а в його вчинку
будь-які противоправні дії відсутні,
оскільки він виконав усі вимоги ПДР.

Враховуючи вищевикладене він вважає,
що в його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення, а
постанова про притягнення його до
адміністративної відповідальності не
відповідає обставинам справи, вимогам
закону, є противоправною та підлягає
скасуванню.

Просить суд визнати протоколи про
адміністративне правопорушення АГ2 №
809506 від 09.06.2014 року та АГ2 №809505 від
09.06.2014 року незаконними та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення СА1 №
015789 від 09.06.2014 року за відсутністю у
його діях складу такого правопорушення
та припинити справу.

У судове засідання позивач не з'явився,
на адресу суду надіслав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
провину свою визнав, та у звязку з
тяжким матеріальним становищем просив
суд застосувати до нього ст. 22 КУпАП.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оглянувши адміністративний матеріал
відносно ОСОБА_1 вважає за можливе
звільнити позивача від
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП на підставі ст.
22 КУпАП, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у публічно-правових
відносинах, які врегульовані КАС
України. Постанова про притягнення
фізичних осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п. 3 Постанови
Пленуму Вищого Адміністративного Суду
України № 2 від 06.03.2008 р.).

У судовому засіданні встановлено, що
09.06.2014 року ст. інспектором технічного
нагляду УМВДМ м. Умань капітаном
міліції Мельником Іваном
Олександровичем було складено два
протоколи про адміністративне
правопорушення Серія АГ2 №809506 та Серія
АГ2 №809505 про те, що ОСОБА_1 09.06.2014 року о
11-10 год., керував автобусом «IVECO DAILY» н/з
НОМЕР_1 в м. Умань по вул.
Інтернаціональна, в якому заблокований
задній аварійний вихід та здійснював
перевезення пасажирів не маючи на це
ліцензії, чим порушив вимоги п.п. 2.1, 31.1,
31.3А ПДР, за що передбачена
відповідальність ч.2 ст.121 КУпАП та ч.1
ст. 126 КУпАП (а.с.3, а.с 4).

На підставі даного протоколу
відповідачем було винесено постанову
Серія СА 1 № 015789 в справі про
адміністративне правопорушення від
09.06.2014 року стосовно ОСОБА_1 про
притягнення останнього до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. на
користь держави за вчинення
правопорушення передбаченого ч.2 ст.121
КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5).

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що ст.
інспектором технічного нагляду УМВДМ
м. Умань капітаном міліції Мельник
Іваном Олександровичем складені
протоколи про адміністративне
правопорушення від 09.06.2014 року та
постанова в справі про адміністративне
правопорушення від 09.06.2014 року стосовно
ОСОБА_1 відповідають вимогам статей 254,
256, 285 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи
внутрішніх справ розглядають справи
про адміністративні правопорушення,
передбачені ч.2 ст.121 КУпАП, ч.1 ст. 126
КУпАП.

За правопорушення, передбачені ч.2 ст.121,
ч.1 ст. 126 КУпАП адміністративне
стягнення може бути накладено
працівником Міністерства внутрішніх
справ України, які мають спеціальні
звання.

З огляду на наведене вище, суд вважає,
що стягнення було накладено
правомочною особою.

Враховуючи те, що позивач скоїв
адміністративне правопорушення вперше
та малозначність вчиненого, провину
свою визнає, суд вважає за можливе
застосувати у відношенні позивача ст. 22
КУпАП.

Керуючись ст.ст. 4-9, 13, 14, 159, 160, 161, 162, 163
КАС України, ст. 22, 24 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП , ч.1 ст. 126
КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від
адміністративної відповідальності по
ч.2 ст. 121 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП за
малозначністю, обмежившись усним
зауваженням.

Закрити провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене частиною 2 статті 121,
частиною 1 статті 126 Кодексу України
про адміністративне правопорушення,
відносно ОСОБА_1 на підставі статті 22
Кодексу України про адміністративне
правопорушення.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Рунчева