Справа № 2а-20059/11 (6-а/404/32/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/13709/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
представника управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді (далі -
УПФ) на ухвали Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 28 листопада 2013
року та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2014 року про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до УПФ про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
державної та додаткової пенсії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області (далі - державний виконавець
ВДВС) звернувся до суду з поданням про
зміну способу і порядку виконання
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2013 року, якою визнано
протиправними дії УПФ щодо відмови у
перерахунку ОСОБА_4 державної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю. Зобов'язано відповідно до
статей 50, 54, 67 Закону України від 28
лютого 1991 року «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
перерахувати і виплатити позивачу
державну та додаткову пенсію за період
25 травня 2011 року по 22 липня 2011 року в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком,
розрахованим від встановленого
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з урахуванням
фактично проведених виплат.

Посилався на відсутність фінансування
зазначених платежів в розмірах
встановлених законом, що призводить до
неможливості виконання судового
рішення у спосіб визначений судом.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року, подання задоволено. Змінено
спосіб і порядок виконання рішення
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року, із зобов'язання провести
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на стягнення з УПФ
нарахованих коштів.

У касаційній скарзі представник
відповідача, з посиланням на порушення
норм процесуального права, допущені
судами, просить попередні судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову в задоволенні подання.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи подання про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з неможливості виконання
рішення у спосіб визначений судом, у
зв'язку з відсутністю належного
державного фінансування на зазначені
виплати та прийняттям Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», за яким реалізація
рішень судів про стягнення коштів з
державних органів покладається на
Державну казначейську службу України.

З таким висновком погодиться
неможливо, оскільки він не відповідає
нормам закону та обставинам справи.

Згідно з частиною четвертою статті 105
КАС України адміністративний позов
може містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (пункт 2 частини другої статті 162 КАС
України).

Стаття 124 Конституції України та стаття
14 КАС України встановлюють, що судові
рішення, зокрема постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За правилами статті 36 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606-ХІV), частини першої статті 263 КАС
України відстрочка і розстрочка
виконання, зміна чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення можливе лише за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
державний виконавець ВДВС посилався на
відсутність належного державного
фінансування виплати пенсій, надбавок
і підвищень до пенсій, передбачених
чинним законодавством, та на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Зазначені обставини не дають підстав
для задоволення подання, адже способи
виконання рішення суду слід визначати
через ті заходи, які вживаються за для
досягнення мети захисту порушених прав
та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання
рішень наведені у статті 32 Закону №
606-ХІV. Зокрема, до таких відносяться:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; інші заходи,
передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють
виконання судових рішень, суд вправі
змінити встановлені ним або законом
способи і порядок на інші, передбачені
законодавством. Проте, суд не може
встановити новий спосіб захисту
порушеного права, його дії щодо зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання повинні бути спрямовані лише
на забезпечення виконання
резолютивної частини рішення,
відповідати його меті, не спотворювати
його змісту.

Як зазначалося вище, єдиною підставою,
в тому числі для встановлення способу і
порядку виконання рішення, є наявність
обставин, що ускладнюють його
виконання. Проте ці обставини
об'єднуються їх об'єктивним та
надзвичайним характером, незалежністю
від настання та перебігу волі боржника,
причинним зв'язком між настанням цих
обставин та ускладненням виконання
рішення.

У справі, що розглядається, суд для
відновлення права ОСОБА_4 на державну
та додаткову пенсію, передбачену
Законом України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», прийняв
рішення про зобов'язання УПФ
перерахувати та виплатити державну та
додаткову пенсію в установленому
законом розмірі, що відповідало
заявленим у позові вимогам. Розрахунок
сум за спірний період судами не
здійснювався, тому, змінивши спосіб
виконання такої постанови із
зобов'язання виплатити зазначену
пенсію на стягнення конкретної суми,
суд змінив постанову по суті, вийшовши
при цьому за межі позовних вимог та
вирішивши питання, що не були предметом
дослідження судами всіх інстанцій при
розгляді справи.

Таким чином, зміна на підставі статті 263
КАС способу і порядку виконання
судового рішення не передбачає зміни
обраного судом відповідно до статті 162
КАС при ухваленні рішення способу
відновлення порушеного права. Отже,
зміна способу і порядку виконання
рішення суду про зобов'язання органу
УПФ здійснити виплату із зобов'язання
на стягнення такої виплати є
незаконною.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 11
листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка
згідно зі статтею 244-2 КАС України, є
обов'язковою для суддів при прийнятті
рішень в подібних справах.

З урахуванням наведеного, попередні
судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених статтею 229 КАС
України, та ухваленню нового про
відмову в задоволенні подання щодо
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді задовольнити.

Ухвали Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 листопада 2013 року та
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року скасувати та постановити нову про
відмову в задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області щодо зміни
порядку та способу виконання судового
рішення.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

О.Ф. Ситников