Справа № 826/18379/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
складі головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу
за позовом Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління ДФС у м. Києві
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління ДФС у м. Києві
звернулася до суду з позовом про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 78 314
В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилається на Податковий
кодекс України та зазначає, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 не сплачено
узгоджене грошове зобов'язання у
Відповідачем через канцелярію суду
подані заперечення по суті заявлених
позовних вимог, в яких відповідач
посилається на Податковий кодекс
України та вказує на те, що Державна
податкова інспекція у Подільському
районі Головного управління ДФС у м.
Києві передчасно звернулася до суду з
позовом про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу в розмірі 78 314 грн.,
оскільки грошове зобов'язання є
неузгодженим в зв'язку з його
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на обліку як платник
податків в Державній податковій
інспекції у Подільському районі
Головного управління ДФС у м. Києві,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
Як вбачається з матеріалів справи, 24
жовтня 2013 року Головним управлінням
Міндоходів у м. Києві складено акт №
0035/26-15-21-01-13 про результати перевірки з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, яким встановлено
порушення фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 вимоги статей 11, 15 Закону
України "Про регулювання виробництва,
обігу спирту етилового, коньячного,
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", Постанови Кабінету
Міністрів України "Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв", пункту 12 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме: суб'єкт
господарювання здійснює роздрібну
торгівлю алкогольними напоями та
тютюновими виробами без отримання
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами. Також перевіркою встановлено
зберігання з метою подальшої
реалізації алкогольних напоїв без
марок акцизного податку встановленого
зразку та встановлено, що суб'єктом
господарювання здійснюється роздрібна
торгівля алкогольними напоями за
цінами нижчими від встановлених.
На підставі складеного акту перевірки
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
винесені рішення про застосування
- № 0000096/26-56-17-01-09 від 22 листопада 2013 року,
яким за порушення постанови Кабінету
Міністрів України 30.10.2008 № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв", статті
18 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а саме: за здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями за цінами нижчими від
встановлених роздрібних мінімальних
цін застосовано до ОСОБА_1 фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі
- № 0000097/26-56-17-01-09 від 22 листопада 2013 року,
яким за порушення статті 11, абзацу
п'ятнадцятого частини другої статті 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а саме: за зберігання
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору встановленого зразка
застосовано до ОСОБА_1 фінансові
санкції у вигляді штрафу у розмірі 8 500
- № 0000098/26-56-17-01-09 від 22 листопада 2013 року,
яким за порушення абзацу п'ятого
частини другої статті 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", а саме: за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями без
наявності ліцензії застосовано до
ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді
штрафу в розмірі 56 090,50 грн.
- № 0000099/26-56-17-01-09 від 22 листопада 2013 року,
яким за порушення статті 15, абзацу
п'ятого частини другої статті 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", а саме: за
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами без наявності ліцензії
застосовано до ОСОБА_1 фінансові
санкції у вигляді штрафу у розмірі 8 500
Як встановлено під час розгляду справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не
погоджуючись з винесеними рішеннями
про застосування фінансових санкцій,
оскаржила їх до суду.
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
8 липня 2014 року у справі № 826/7302/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування рішень про
застосування фінансових санкцій, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено повністю.
Вказаним рішенням встановлено
правомірність прийнятих Державною
податковою інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві рішень про
застосування фінансових санкцій від 22
листопада 2013 року № 0000096/26-56-17-01-09,
№ 0000097/26-56-17-01-09, № 0000098/26-56-17-01-09 та №
0000099/26-56-17-01-09.
Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що рішення суду з будь-якої
справи, яке набрало законної сили, не
може бути поставлено під сумнів (див.
рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v., no.
48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no.
22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007). Таким чином,
суд приймає до уваги позицію, наведену
у рішенні Окружного адміністративного
суду міста Києва від 8 липня 2014 року.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Проте, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 не сплачено узгоджену суму
грошового зобов'язання у розмірі 78 314
грн.

Позивачем, з метою стягнення
податкового боргу направлено
відповідачу податкову вимогу від 16
травня 2014 року № 1403-25.

Згідно пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення..

Пунктом 59.5. статті 59 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Проте, станом на день розгляду спору
заборгованість в розмірі 78 314 грн.
відповідачем не сплачена, вимога
відповідачем не оскаржена. Доказів
зворотнього суду не пред'явлено.

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на те, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не отримувала
податкової вимоги, оскільки, як
вбачається з повідомлення про вручення
поштового відправлення, податкову
вимогу відповідач отримала 21 травня 2014
року.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1.
статті 41 Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Згідно підпункту 20.1.34. статті 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи відповідача відносно
безпідставності звернення податкового
органу до суду з вимогами про стягнення
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу в розмірі 78 314 грн.,
оскільки фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на
рішення Окружного адміністративного
суду міста Києва від 8 липня 2014 року та
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2014
року та зазначає про наступне.

Рішення Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про застосування фінансових
санкцій від 22 листопада 2013 року
№ 0000096/26-56-17-01-09, № 0000097/26-56-17-01-09, №
0000098/26-56-17-01-09 та № 0000099/26-56-17-01-09 є
узгодженими з моменту набрання
рішенням Окружного адміністративного
суду міста Києва від 8 липня 2014 року у
справі № 826/7302/14 законної сили,
відповідно Державна податкова
інспекція у Подільському районі ГУ ДФС
у м. Києві правомірно та в межах своїх
повноважень звернулась до суду з
позовними вимогами про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості.

Разом з тим, суд звертає увагу
відповідача, що у разі відкриття Вищим
адміністративним судом України
касаційного провадження та в
подальшому скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
наділена правом звернутися до суду із
заявою про перегляд судового рішення у
даній справі за нововиявленими
обставинами, як це передбачено статтею
246 Кодексу адміністративного
судочинства України.

З огляду на встановлене та беручи до
уваги те, що суму боргу у розмірі 78 314
грн. відповідач у встановлені
законодавством строки не сплатив,
податковий борг є узгодженим, тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
визнає їх такими, що підлягають
задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 98, 160-163, 1832, 254, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Державної податкової інспекції
у Подільському районі Головного
управління ДФС у м. Києві задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місце проживання: місце
проживання: 04108, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р
НОМЕР_2, НОМЕР_3 у ПАТ "КБ "Надра", МФО 380764,
р/р НОМЕР_4 у ПАТ "Перший інвестиційний
банк", МФО 300506) заборгованість у розмірі
78 314 (сімдесят вісім тисяч триста
чотирнадцять) грн. на р/р 0008,
одержувач: Управління Державної
казначейської служби України у
Подільському районі м. Києва, , банк одержувача: Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, код банку 820019.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова, прийнята у
скороченому провадженні, крім випадків
її оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. У разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
ухвала суду апеляційної інстанції по
такій справі є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя
М.А. Бояринцева