Справа № 816/4948/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

26 грудня 2014 рокум. ПолтаваСправа
№816/4948/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Кукоба О.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" до відділу державної
виконавчої служби Полтавського
районного управління юстиції
Полтавської області, відділу державної
виконавчої служби Карлівського
районного управління юстиції
Полтавської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Публічне акціонерне товариство
"Автокразбанк", ОСОБА_1 про зняття
арешту з майна, скасування постанов,
зобов'язання вчинити дії та утриматись
від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" (надалі - позивач, ПАТ "ВТБ Банк")
звернулось до суду з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції Полтавської області (надалі -
ВДВС Полтавського РУЮ), відділу
державної виконавчої служби
Карлівського районного управління
юстиції Полтавської області (надалі -
ВДВС Карлівського РУЮ), треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Публічне акціонерне товариство
"Автокразбанк" (надалі - ПАТ
"Автокразбанк"), ОСОБА_1 (надалі -
ОСОБА_1.), в якому просить суд:

- зняти арешт з нерухомого майна -
нежитлова будівля (районна дирекція
кіновідеомережі), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу майна комунальної
власності Карлівського району від 31
серпня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Карлівського районного
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_2 та зареєстрованого в
реєстрі за №2705 /надалі - спірне
нерухоме майно/;

- скасувати постанову ВДВС
Полтавського РУЮ від 09 липня 2010 року
про відкриття виконавчого провадження
№20191744 в частині накладення арешту на
вказане нерухоме майно;

- зобов'язати ВДВС Полтавського РУЮ
зняти арешт, накладений на спірне
нерухоме майно;

- заборонити ВДВС Полтавського РУЮ в
ході виконавчого провадження вчиняти
будь-які дії, включаючи арешт, заборону
відчуження та примусову реалізацію,
стосовно спірного нерухомого майна, не
пов'язаних з реалізацією ПАТ "ВТБ Банк"
() своїх прав
іпотекодержателя цього майна;

- скасувати постанову ВДВС
Карлівського РУЮ від 07 жовтня 2011 року
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №26659470;

- скасувати постанову ВДВС
Карлівського РУЮ від 07 жовтня 2011 року
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №26659470 в частині
накладення арешту на спірне нерухоме
майно;

- зобов'язати ВДВС Карлівського РУЮ
зняти арешти (реєстраційний номер
обтяження 11702732 та 11702755), накладені на
спірне нерухоме майно;

- заборонити ВДВС Карлівського РУЮ в
ході виконавчого провадження вчиняти
будь-які дії, включаючи арешт, заборону
відчуження та примусову реалізацію,
стосовно спірного нерухомого майна, не
пов'язаних з реалізацією ПАТ "ВТБ Банк"
() своїх прав
іпотекодержателя цього майна.

ВДВС Карлівського РУЮ надав до суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що державним виконавцем
правомірно накладено арешт на спірне
нерухоме майно. Крім того, вказав на те,
що ВДВС Карлівського РУЮ 12.05.2014 за вих.
№5867/03-46 надсилало на адресу ПАТ "ВТБ
Банк" повідомлення про накладення
арешту на спірний об'єкт нерухомого
майна , а тому позивачу було відомо про
накладення арешту ще у травні 2014 року.

Інші особи, які беруть участь у справі,
письмових заперечень до суду не надали.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити. Стверджувала,
що про накладення арешту на спірне
нерухоме майно позивачу стало відомо
18.11.2014 із заяви ОСОБА_1 (вх. №1214/417-1).

Третя особа - ОСОБА_1 при вирішенні
спору покладався на розсуд суду.

Відповідачі надали до суду клопотання
про розгляд справи без участі їх
представників.

Третя особа - ПАТ "Автокразбанк" явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, про розгляд
справи повідомлена належним чином.

Виходячи з положень статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав за можливе
розглядати справу за даної явки.

Керуючись приписами частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, надавши
можливість присутнім учасникам
судового процесу у повній мірі
реалізувати свої процесуальні права,
та враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

На розгляд суду передано зазначені
вище вимоги ПАТ "ВТБ Банк".

Позовні вимоги мотивовано тим, що
спірне нерухоме майно є предметом
іпотеки, наданим ПАТ "ВТБ Банк" в
забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором від
25.01.2008 №22.53/08-СК. На переконання
позивача, у нього, як іпотекодержателя,
є першочергове право на задоволення
вимог за рахунок предмета іпотеки. За
твердженням позивача, відповідачі не
повідомляли ПАТ "ВТБ Банк" про
накладення арешту на спірне нерухоме
майно та про даний факт позивачу стало
відомо лише у листопаді 2014 року.

Так, до матеріалів справи залучено
заяву ОСОБА_1 /вх. від 18.11.2014 №1214/417-1/,
якою останній повідомив ПАТ "ВТБ Банк"
про накладення арешту на спірний об'єкт
нерухомого майна та просив звернутися
до суду з позовом про його зняття.

Натомість, ВДВС Карлівського РУЮ до
матеріалів справи надано копію листа
від 12.05.2014 за вих. №5867/03-46, яким ПАТ "ВТБ
Банк" повідомлено про накладення
арешту на вказане вище нерухоме майно
та роз'яснено право звернутись до суду
з позовом про звільнення майна з-під
арешту /а.с. 68/.

У відповідь на вказаний лист ПАТ "ВТБ
Банк" 21.05.2014 за вих. 1823/400-2 повідомив
державного виконавця про відсутність
правових підстав для звернення
стягнення на заставне майно /а.с. 70-71/.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що позивачу стало відомо про
накладення арешту на спірний об'єкт
нерухомого майна ще у травні 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
право особи на звернення до суду за
захистом прав, свобод та інтересів
конкретно визначеним строком. Це,
насамперед, викликано специфікою
спорів, що розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Дані строки обмежують час,
протягом якого вказані правовідносини
можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною другою статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

За приписами статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року
(ратифіковано Україною 17 липня 1997 року)
визначено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право
на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд
з прав людини в ухвалі щодо
прийнятності від 30 серпня 2006 року
(справа "Каменівська проти України"),
"право на звернення до суду, одним з
аспектів якого є право доступу до суду
..., не є абсолютним; воно може бути
обмеженим ... Правила регулювання
строків для подання скарги, безумовно,
мають на меті забезпечення належного
відправлення правосуддя і дотримання
принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні
розраховувати на те, що ці правила
будуть застосовані...".

Отже, за практикою Європейського Суду з
прав людини право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків на
звернення до суду за захистом
порушених прав (справа "Стаббігс на
інші проти Великобританії", справа
"Девеер проти Бельгії").

Суд зазначає, що у відповідності до
частини третьої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Так, особливості провадження у справах
з приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби визначено
статтею 181 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Зокрема, частиною першою вказаної
статті передбачено, що учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої вказаної
статті позовну заяву може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Суд зазначає, що позивачу стало відомо
про накладення арешту на належне гр.
ОСОБА_1 нерухоме майно з листа
Карлівського ВДВС від 12.05.2014 вих.
№5867/03-46 /а.с. 68/.

На даний лист позивачем надано
відповідь від 21.05.2014 вих. №1823/400-2.

Разом з цим, даний позов надіслано до
суду 11.12.2014, що підтверджено відбитком
календарного штемпеля пошти на
конверті /а.с. 30/.

Враховуючи наведене, даний позов
подано до суду як з пропущенням
спеціального 10-денного строку,
визначеного частиною другою статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, так і загальний шестимісячний
строк звернення до адміністративного
суду, передбачений частиною другою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Варто зауважити, що поважними є
причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для особи на вчинення певних дій (у
даному випадку - на подання позову до
суду). Оскільки дане поняття за своєю
суттю є оціночним, суд у кожному
конкретному випадку має надати правову
оцінку відповідним обставинам та, як
наслідок, визначити, чи можуть такі
обставини бути визнані поважними.

Так, на запитання про наявність
поважних причин пропуску строку
звернення до суду з даним позовом
представник позивача пояснила, що про
накладення арешту на майно ОСОБА_1 ПАТ
"ВТБ Банк" стало відомо лише з листа
третьої особи від 18.11.2014.

Разом з цим, вказані твердження
спростовуються наданими відповідачем
доказами про повідомлення позивача про
накладення арешту у травні 2014 року.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів,
що свідчили б про наявність поважних
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовом, представником
позивача не наведено.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що відповідний строк позивачем
пропущено безпідставно.

При цьому, суд також звертає увагу на
те, що представництво інтересів ПАТ
"ВТБ Банк" у даній справі здійснює гр.
ОСОБА_3, якою підписано лист-відповідь
Карлівському ВДВС від 21.05.2014 /а.с. 70-71/.

Згідно з частиною другою статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

У відповідності до пункту 9 частини
першої статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведені вище законодавчі
приписи та встановлені фактичні
обставини справи, суд дійшов висновку
про відсутність у позивача поважних
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовом, у зв'язку з чим
вважає за необхідне залишити позовну
заяву ПАТ "ВТБ Банк" без розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням).

Керуючись статтями 6-11, 86, 99, 100, 155, 160, 162,
165 Кодексу адміністративного
судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" до відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції Полтавської області, відділу
державної виконавчої служби
Карлівського районного управління
юстиції Полтавської області, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Публічне акціонерне товариство
"Автокразбанк", ОСОБА_1 про зняття
арешту з майна, скасування постанов,
зобов'язання вчинити дії та утриматись
від вчинення певних дій залишити без
розгляду.

Повернути Публічному акціонерному
товариству "ВТБ Банк" () з
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08
(вісім) копійок, сплачений квитанцією
від 09 грудня 2014 року №ПН16067.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Полтавський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання її копії з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя
О.О. Кукоба