Справа № 509/450/14-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 509/450/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Козирський Є.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Запорожана Д.В.,
Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області на постанову Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання протиправним та
скасування рішення про відмову в
призначені пенсії за віком на
пільгових умовах, зобов'язання
зарахувати до спеціального стажу стаж
роботи та призначити пенсію за віком
на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області подало апеляційну скаргу на
постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 квітня 2014
року, в якій просить скасувати
оскаржену постанову та ухвалити нову,
якою відмовити у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1.

Постановою від 22 квітня 2014 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Овідіопольський районний
суд Одеської області частково
задовольнив адміністративний позо
ОСОБА_1, визнав неправомірним рішення
відповідача № 7011 від 09.12.2013 р. про
відмову в призначені позивачу пенсії
за вислугою років, зобов'язав
відповідача призначити позивачу
пенсію за вислугою років, за період з
01.01.1992 р. по 31.09.2013 р., з виплатою
зазначеної пенсії з 10.09.2013 року.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права і процесуального
права, оскільки в трудовій книжці
позивача відсутній запис про те, що
вона після 01.01.1992 року була переведена з
посади старшої піонервожатої на посаду
педагога-організатора.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про часткове
задоволення адміністративного позову,
суд першої інстанції встановив, що
відповідно до матеріалів справи:

- наказом №356 від 01.09.1988 року
позивача прийнято на посаду вихователя
групи продовженого дня до
Надлиманської середньої школи;

- наказом №448 від 13.09.1989 року
позивача переведено на посаду старшої
піонервожатої;

- наказом № 125 від 05.04.1991 року
позивачу надана оплачувана відпустка
по догляду за дитиною на період з 05
квітня 1991 року по 25 серпня 1992 року та
неоплачувана відпустка з 26 серпня 1992
року по 25 лютого 1994 року.

З 17.09.1992 року на посаду педагога -
організатора, на період декретної
відпустки позивач, призначено ОСОБА_2
(наказ від 23.09.1992 року № 14 по
Надлиманській середній школі).
Відповідно до витягу з наказу №76 від
15.08.1993 року, по закінченню декретної
відпустки, позивач працювала на посаді
педагога - організатора.

Також суд першої інстанції
встановив, що ОСОБА_1 02 вересня 2013 року
звільнена з посади вчителя історії у
зв'язку з виходом на пенсію за вислугою
років відповідно до ст. 38 КЗпП України

10 вересня 2013 року позивач
звернулася до управління Пенсійного
фонду України в Овідіопольському
районі Одеської області з заявою про
призначення пенсії за вислугу років, як
вчителю Надлиманської середньої школи
зі стажем роботи 25 років.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області № 7011 від 09 грудня 2013
року позивачу відмовлено в призначенні
пенсії, внаслідок не врахування до
стажу, який дає право на пенсію за
вислугу років, періоду роботи з 01 січня
1992 року по 31 серпня 1993 роки, що
обумовлено відсутністю запису у
трудовій книжці про переведення
позивача на посаду педагога
організатора з посади старшої
піонервожатої.

З урахуванням Рішення колегії Мінпраці
УРСР №25 від 29.03.1991 року «Про умови
оплати праці та розміри ставок
заробітної плати й посадових окладів
працівників народної освіти в
Українській РСР», листа Міністерства
народної освіти УРСР №1/9 від 03.01.1991
року, листа Міністерства освіти і науки
України від 19.06.2001 року №1/9-234, листі
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України від 06.10.2011 року №10/2-724,
якими встановлена ідентичність
посадових обов'язків працівників, які
займають посади педагогів -
організаторів або старших вожатих, та
визначена можливість зарахування
періоду роботи на посаді старшого
вожатого до спеціального стажу роботи,
який дає право на призначення пенсії за
вислугу років, суд першої інстанції
дійшов висновку про безпідставність не
врахування пенсійним органом стажу
роботи позивача на посаді старшої
піонервожатої в період з 01.01.1992 р. по
31.09.2013 р.,.

При цьому суду першої інстанції
встановив, що ОСОБА_1 в 1991 році не
зроблено відповідних змін у трудовій
книжці згідно рішення колегії
Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 року
№ 25, що підтверджується листом
Директора школи вих. №31 від 19.12.2013 року.,
а відповідно до довідки керівника
відділу освіти Овідіопольської РДА
Григораш К.В. в період з 17.09.1992 року на
посаду педагога-організатора, на
період декретної відпустки ОСОБА_1,
призначено ОСОБА_2 Після декретної
відпустки ОСОБА_1 працювала на посаді
педагога-організатора, що підтверджено
наказом директора школи №76 від 15.08.1993
року.

Оскільки відсутність належного запису
в трудовій книжці на час розгляду заяви
про призначення пенсії не відповідає
фактичним обставинам, які підтверджені
наданими довідками та наказами, і така
невідповідність запису в трудовій
книжці відбулася з причин неналежного
виконання обов'язків по її веденню
роботодавцем, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивач за це не
повинен нести відповідальність, та
така відсутність відповідного запису в
трудовій книжці не є належною та
законною підставою для відмови в
нарахуванні пенсії позивачу, з
урахуванням педагогічного стажу за
період 01.01.1992 р. по 31.08.1993 р.

Справа призначена до апеляційного
розгляду в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до записів трудової книжки,
ОСОБА_1 працювала в Надлиманській
середній школі з 01 вересня 1988 року по 02
вересня 2013 року (а.с. 11, 12, 13, 14-15, 16).

09 вересня 2013 року ОСОБА_1 звільнена з
посади вчителя історії у зв'язку з
виходом на пенсію за вислугою років
відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 15).

10 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області із заявою про призначення
пенсії за вислугою років, але рішенням
пенсійного органу № 7011 від 09 грудня 2013
року їй відмовлено у призначені пенсії.

Відмова вмотивована недостатністю
спеціального стажу, який на думку
пенсійного органу складає 23 роки 04
місяці 2 дні, за необхідного стажу не
менше 25 років.

Недостатність спеціального стажу
пов'язана з тим, що пенсійний орган не
врахував до спеціального стажу
позивача, час роботи ОСОБА_1 старшою
піонервожатою в період з 01 січня 1992
року по 31 серпня 1993 року, посилаючись
при цьому на Постанову КМУ України від
04.11.1993 року № 909, про що зазначено в
оскарженому рішенні (а.с. 5).

Приймаючи постанову про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що стаж роботи позивача
за період з 01.01.1992 року по 31.08.1993 року на
посаді старшої піонервожатої підлягає
зарахуванню до спеціального стажу, що
дає право на призначення пенсії за
вислугу років.

Апеляційний погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
право на пенсію за вислугою років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку. При цьому
згідно з ч.2 ст.7 цього закону, пенсії за
вислугою років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на
пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 № 909 із змінами, внесеними
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1436 від 26.09.2002, затверджений Перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років.

Згідно з цим Переліком, користуються
правом на призначення пенсії за
вислугу років особи, які працювали в
загальноосвітніх навчальних закладах
на посадах учителів, логопедів,
вчителів-логопедів,
вчителів-дефектологів, викладачів,
навчальних сурдопедагогів,
тифлопедагогів, вихователів,
завідуючих та інструкторів слухових
кабінетів, директорів, завідуючих їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної),
навчально-виробничої частини або
роботи з виробничого навчання,
завідуючі навчальною і
навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та
позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи, педагоги
організатори, майстри виробничого
навчання, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Так, Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 не
передбачає посади старшої
піонервожатої. Проте, згідно з
приміткою 3 до зазначеного Переліку
робота на посаді старшої піонервожатої
до 01.01.1992 р. зараховується до стажу для
призначення пенсії.

Зазначене пов'язане з тим, що
постановою колегії Мінпраці УРСР від
29.03.1991р. № 25 «Про умови оплати праці та
розміри ставок заробітної плати й
посадових окладів працівників
народної освіти в Українській РСР»
замість посади старшого
піонервожатого з 01.04.1991р. введена
посада педагога-організатора. З того
часу в жодному нормативному акті
відсутня посада старшої піонервожатої
і відповідно не визначені для неї
посадові оклади.

При цьому, у листі Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України від
06.10.2011р. за № 10/2-724 підтверджена
ідентичність посадових обов`язків
працівників, які займають посади
педагогів-організаторів або старших
вожатих, та відповідно про можливість
зарахування періоду роботи на посаді
старшого піонервожатого до
спеціального стажу роботи, який дає
право на призначення пенсії за вислугу
років.

До спеціального стажу зараховується
час роботи на посадах у відповідних
закладах і установах, віднесених до
Переліку за умови, що ця робота є
основною.

Наказом № 448 від 13.09.1989 р. по
Овідіопольському районному відділу
освіти, ОСОБА_1 переведена на посаду
старшої піонервожатої з 01 вересня 1989
року, з правом ведення уроків історії
(а.с. 12).

Наказом № 125 від 05 квітня 1991 року по
Овідіопольському районному відділу
освіти ОСОБА_1, старшій піонервожатій
надана оплачувана відпустка по догляду
за дитиною з 05 квітня 1991 року по 25
серпня 1992 року (а.с. 12).

На час перебування ОСОБА_1 у декретній
відпустці, наказом № 14 від 23 вересня 1992
року по Надлиманській
загальноосвітній школі, на посаду
педагога організатора прийнята ОСОБА_2
(а.с. 16), що також підтверджено довідкою
відділу освіти Овідіопольської
районної державної адміністрації від
29.01.2014 р. № 01-12-4/112 (а.с. 9).

Наказом № 76 від 15.08.1993 р. по
Надлиманській загальноосвітній школі
по закінченню декретної відпустки
педагог-організатор ОСОБА_1 вважається
такою що приступила до роботи з 16.08.1993
року (а.с. 11).

Наказом № 79 від 01.09.1993 року по
Надлиманській загальноосвітній школі
ОСОБА_1 переведена з посади
педагога-організатора на посаду
вчителя історії з 01.09.1993 р. (а.с. 11).

Наказом № 18-К від 14.02.2014 р. по
Надлиманській загальноосвітній школі
(а.с. 24) посада старшого піонервожатого,
на яку прийнята ОСОБА_1 вважається
перейменованої на посаду
педагога-організатора з 01 квітня 1991
року, про що також здійснений запис в
трудовій книжці позивача (а.с. 25).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

У відповідності до п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993
року № 637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, записи про найменування роботи,
професії або посади, на яку прийнято
працівника, виконуються для робітників
та службовців відповідно до
найменування професій і посад,
зазначених у Класифікаторі професій.

З огляду на те, що відповідальність за
належне і своєчасне оформлення штатних
розкладів та вірне внесення в трудові
книжки працівників освіти
найменування посад покладається на
керівників підприємств та установ,
несвоєчасне приведення записів у
трудовій книжці працівника у
відповідність з діючим положенням не
може позбавити особу гарантованого
Конституцією права на належне пенсійне
забезпечення.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що робота позивача на
посадах, що дають право на призначення
пенсії за вислугою років підтверджена
записами у її трудовій книжці, наказами
по школі та відділу освіти.

При цьому апеляційний суд зазначає, що
зміна трудової функції працівника -
ОСОБА_1 не відбулась, обсяг виконуваної
роботи відповідав обсягу посадових
обов'язків педагога-організатора,
оплата праці здійснювалась як
педагогу-організатору, що
підтверджується листом відділу освіти
Овідіопольської державної
адміністрації від 26 вересня 2013 року №
01-12-4/1275 (а.с. 8), листом Міністерства
освіти і науки, молоді і спорту України
від 6 жовтня 2011 року №10/2-724.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19
Конституції України та встановлених
фактичних обставин справи, апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо протиправності
дій відповідача по неврахуванню до
спеціального стажу роботи позивача,
стаж роботи з 01.01.1992 року по31.08.1993 р., що
дає право на пільгову пенсію за вислугу
років.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження при апеляційному
розгляді справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції
України, ст. ст. 2, 11, 70, 71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197,
п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
Д.В.Запорожан

суддя
О.О.Кравець