Справа № 2а/2570/1525/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/76810/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П.,

при секретарі:Борілло Ю.В.,

за участю представників відповідача, -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження справу за позовом ОСОБА_5
до Державної податкової служби у
Чернігівській області (Головного
управління Державної фіскальної
служби у Чернігівській області,
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області) про визнання
нечинним наказу, зобов'язання вчинення
дій та стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року ОСОБА_5 звернувся в
суд з позовом, у якому, після уточнення
у травні 2012 року позовних вимог, просив
визнати нечинним та скасувати наказ
Державної податкової адміністрації в
Чернігівській області від 22 червня 2011
року № 90-о про його звільнення,
поновити його з 22 червня 2011 року на
посаді оперуповноваженого відділення
протидії незаконному обігу
підакцизних товарів, відділу
податкової міліції Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції, а також зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
йому грошове забезпечення за час
вимушеного прогулу з 22 червня 2011 року
по день фактичного поновлення на
посаді.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_5 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ці судові рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Відповідачем подано письмове
заперечення на зазначену касаційну
скаргу.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_5 проходив
службу в органах податкової міліції
Чернігівської області з 12 листопада 2004
року по 22 червня 2011 року.

Наказом голови Державної податкової
адміністрації в Чернігівській області
від 22 червня 2011 року № 90-о, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України «Про проходження служби
особами начальницького складу
податкової міліції та обчислення їм
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги» від 30
жовтня 1998 року № 1716 та Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня

1991 року № 114 (далі - Положення),
звільнено з 22 червня 2011 року із
займаної посади та з органів
податкової міліції в запас (з
постановкою на військовий облік) по
підпункту «в» пункту 64 (через обмежений
стан здоров'я) Положення старшого
лейтенанта податкової міліції ОСОБА_5,
оперуповноваженого відділення
протидії незаконному обігу
підакцизних товарів, відділу
податкової міліції Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Наказ голови Державної податкової
адміністрації в Чернігівській області
від 22 червня 2011 року № 90-о було винесено
на підставі свідоцтва про хворобу від 29
липня 2010 року № 863, рішення
атестаційної комісії від 26 квітня 2011
року, подання на звільнення від 22
червня 2011 року та довідки Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 22 червня 2011 року №
11061/8/04-036.

У свідоцтві про хворобу від 29 липня 2010
року № 863 зазначено, що позивач ОСОБА_5
обмежено придатний до військової
служби.

Згідно підпункту «в» пункту 64
Положення особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) через
обмежений стан здоров'я - у разі
визнання їх придатними до військової
служби поза строєм у мирний час (у
військовий час обмежено придатними 1-го
ступеня) за рішенням
військово-лікарської комісії при
неможливості використання їх на службі
у зв'язку з відсутністю відповідних
вакантних посад.

Як встановлено судами, вакантна посада,
на яку міг бути призначений ОСОБА_5, в
підрозділах податкової міліції
Чернігівської області відсутня, про що
відповідач повідомляв позивача.

Підставою для скасування наказу голови
Державної податкової адміністрації в
Чернігівській області від 22 червня 2011
року № 90-о позивач вважає відсутність
висновку про те, що він має обмежений
стан здоров'я. На його думку поняття
«обмежений стан здоров'я» та «обмежено
придатний до військової служби» не є
тотожними поняттями.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідачем було правомірно
звільнено ОСОБА_5 через обмежений стан
здоров'я.

Як вбачається із свідоцтва про хворобу
від 29 липня 2010 року

№ 863, висновок військово-лікарської
комісії про обмежену придатність
ОСОБА_5 до військової служби
ґрунтується на наявності у нього
повторних черепно-мозкових травм,
струсу головного мозку та іншого.

У відповідності до положень підпункту
«в» пункту 78 Розкладу хвороб і фізичних
вад, що є додатком 1 до Порядку
проведення військово-лікарської
експертизи і медичного огляду
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу в системі МВС
України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 6 лютого 2001 року № 85

(далі - Порядок), придатність до
військової служби осіб рядового та
начальницького складу, які отримали
незначні порушення функцій внаслідок
внутрішньочерепної травми,
визначається індивідуально.

Згідно пункту 1.67 Порядку на осіб
рядового й начальницького складу, які
проходять медичний огляд і підпадають
під дію статей (пунктів)

Розкладу хвороб, що передбачають
індивідуальне визначення придатності

до служби в органах внутрішніх справ,
ВЛК виносить одну із таких

постанов: «Непридатний до військової
служби в мирний час, обмежено придатний
у воєнний час» або «Обмежено придатний
до військової служби».

Військово-лікарською комісією було
встановлено, що ОСОБА_5 у зв'язку з
наслідками отриманих черепно-мозкових
травм є обмежено придатний до
військової служби, і йому
протипоказані роботи, пов'язані з
великим фізичним та психоемоційним
напруженням.

Отже, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що
уповноваженим органом було визначено,
що позивач має обмежений стан здоров'я,
який впливає на можливість подальшого
проходження ним військової служби, і
вказаний висновок
військово-лікарської комісії є
підставою для звільнення ОСОБА_5 зі
служби за підпунктом «в» пункту 64
(через обмежений стан здоров'я)
Положення.

У пункті 1.52 Порядку визначено, що якщо
колишній працівник органів внутрішніх
справ із числа осіб рядового й
начальницького складу порушує питання
про визначення його придатності до
служби чи перегляд постанови ВЛК,
винесеної на час його фактичного
звільнення з органів внутрішніх справ,
то підрозділ по роботі з особовим
складом органу внутрішніх справ за
місцем проживання такої особи
направляє до відповідної ВЛК, яка
знаходиться в місцевості, де він
мешкає, його заяву та особову справу, а
на пенсіонерів МВС, крім того, пенсійну
справу, картку амбулаторного хворого
(медичну книжку), акти медичного огляду
за період служби та інші медичні
документи. ВЛК за потреби додатково
запитує і разом з головними
спеціалістами Управління охорони
здоров'я (відділу) служби вивчає подані
документи. Якщо при цьому встановлено,
що є підстави для задоволення прохання,
то ВЛК дає експертну оцінку цим
документам після стаціонарного
обстеження з метою встановлення його
придатності до служби на період
звільнення. Рішення ВЛК оформляється
протоколом і довідкою (додаток 11) у 3-х
примірниках. При цьому
військово-лікарська комісія виносить
постанову про придатність особи до
служби в органах внутрішніх справ та
причинний зв'язок її захворювання
(поранення, контузії, травми, каліцтва)
зі службою.

Суд апеляційної інстанції вірно
виходив з того, що в межах даної справи
підлягають дослідженню
правовідносини, які виникли до
звільнення ОСОБА_5 зі служби та були
підставою для винесення оскаржуваного
наказу, правильно відмітивши, що вимоги
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
невиконання ним положень пункту 1.52
Порядку у даній справі позивачем не
заявлялися, у зв'язку з чим вказана
норма права не може бути підставою для
задоволення вимог ОСОБА_5 про
скасування наказу про звільнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_5, оскільки
відповідач, вирішуючи питання про
звільнення позивача із займаної посади
та з органів податкової міліції в
запас, діяв в межах повноважень та у
спосіб, передбачений законодавством.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року - без змін, оскільки такі судові
рішення прийняті з додержанням норм
права, а доводи касаційної скарги
висновки судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від

15 червня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Державної податкової служби
у Чернігівській області (Головного
управління Державної фіскальної
служби у Чернігівській області,
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області) про визнання
нечинним наказу, зобов'язання вчинення
дій та стягнення коштів - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.