Справа № 264/9706/14-а
Суддя: Хараджа О. О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/9706/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. Іллічівський районний
суд м. Маріуполя Донецької області під
головуванням судді Хараджа О.О., при
секретарі Костенко О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Маріуполі адміністративну
справу за позовом прокурора
Іллічівського району міста Маріуполя в
інтересах громадянки ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Іллічівського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А
Н О В И В:

У грудні 2014 року прокурор
Іллічівського району м.Маріуполя,
діючи в інтересах ОСОБА_1, звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Управління соціального захисту
населення Іллічівського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, в якому
просив визнати дії відповідача щодо
відмови у видачі довідки про взяття
особи на облік, яка переміщується з
тимчасово окупованої території
України або району проведення
антитерористичної операції (надалі за
текстом - Довідка) ОСОБА_1 незаконними,
та зобов'язати відповідача видати
вказану Довідку.

В обґрунтування позову прокурор
зазначив, що за результатами
опрацювання інформації щодо порядку
оформлення і видачі довідок про взяття
на облік осіб, які переміщуються з
тимчасово окупованої території
України або району проведення АТО, було
встановлено, що 24.11.2014 року до
відповідача звернулась ОСОБА_1, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1, про
надання довідки щодо взяття на облік
особи, яка переміщується з тимчасово
окупованої території України або
району проведення АТО, оскільки була
вимушена виїхати з Тельманівського
району у зв'язку з проведенням активної
фази АТО. Листом від 25.11.2014 року №09/7972-1
відповідачем було відмовлено в надані
Довідки у зв'язку із тим, що до переліку
населених пунктів, на території яких
органи державної влади тимчасово не
виконують у повному обсязі свої
повноваження, затвердженим вказаним
розпорядженням, Тельманівський район
не входить. Вказане рішення
відповідача вважає незаконним і таким,
що підлягає скасуванню. Також зазначає,
що Тельманівський район Донецької
області є зоною проведення активної
фази АТО відповідно до повідомлення
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини на його офіційному сайті.
Посилаючись на положення ст. 60 КАС, п.2
ст.7 Закону України «Про забезпечення
прав і свобод внутрішньо переміщених
осіб» прокуратура від імені держави, у
вигляді заявленого позову, вживає
заходи, спрямовані на розв'язання
проблем з відновленням всіх соціальних
виплат внутрішньо переміщеним особам.

В судовому засіданні прокурор
підтримав заявлені вимоги з підстав
вказаних в позові.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення, в яких
зазначив, що із поданого ОСОБА_1
звернення вбачається, що вона фактично
проживає в Тельманівському районі та
виїжджає з нього лише для отримання
Довідки. Отже відсутній факт
внутрішнього переміщення особи. За
положеннями п.8 «Порядку оформлення і
видачі довідки про взяття на облік
особи, яка переміщується з тимчасово
окупованої території України або
району проведення антитерористичної
операції», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 01.10.2014
року №509 заявнику може бути відмовлено
у видачі довідки, якщо відсутні
обставини, що спричинили переміщення
особи з тимчасово окупованої території
України та районів проведення АТО. В
розпорядженні Кабінету Міністрів
України №1085-р від 07.11.2014 року, яким
затверджено «Перелік населених
пунктів, на території яких органи
державної влади тимчасово не
здійснюють або здійснюють не в повному
обсязі свої повноваження», відсутній
Тельманівський район, отже відсутні
підстави, які спричинили внутрішнє
переміщення особи.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
докази по справі в їх сукупності,
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.11.2014 року
звернулася до відповідача із заявою
про видачу Довідки.

Листом від 25.11.2014 року відповідач
відмовив у видачі Довідки у зв'язку із
тим, що Тельманівський район, де
проживає позивачка, не входить до
затвердженого переліку населених
пунктів, на території яких органи
державної влади тимчасово не
здійснюють або здійснюють не в повному
обсязі свої повноваження. Вважаючи
такі дії відповідача незаконними,
прокурором Іллічівського району
м.Маріуполя в інтересах ОСОБА_1 було
подано адміністративний позов.

Згідно частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Як зазначено в пункті 2 статті 121
Конституції України, на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Такими законами, серед інших, є Кодекс
адміністративного судочинства та
Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини другої статті 60
КАС з метою представництва інтересів
громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням).

При цьому прокурор повинен надати
адміністративному суду докази, які
підтверджують неможливість
громадянина самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів.

Одночасно з цим ч. 2 ст. 36-1 Закону від 5
листопада 1991 року N 1789-XII "Про
прокуратуру" визначено, що підставою
для представництва у суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний стан, недосягнення
повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорювані права або
реалізувати процесуальні
повноваження. Наявність таких підстав
має бути підтверджена прокурором
шляхом надання суду відповідних
доказів.

Системний аналіз приписів статті 36-1
Закону України "Про прокуратуру" і норм
КАС свідчить про наявність у прокурора
права на звернення до
адміністративного суду з позовом в
інтересах громадянина за наявності
підтверджених належними доказами
підстав, передбачених частиною другою
статті 36-1 названого Закону.

Прокурор, подаючи адміністративний
позов, повинен вказати підстави, у
зв'язку з якими він представляє
інтереси фізичної особи.

Попри вказані положення законодавства
органом прокуратури не було
представлено суду жодних доказів
наявності підстав, вказаних в законі.

Також сама ОСОБА_1 не прибула до суду та
не підтвердила необхідності судового
захисту її інтересів або позовних
вимог, заявлених в її інтересах.

В заявленому позову не зазначено та не
надано відповідних доказів того, що
ОСОБА_1 не може самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів або що
вона відноситься до категорії осіб, в
інтересах яких прокурор має право
пред'являти позов. Відсутність
вказаного обґрунтування та необхідних
доказів є підставою для відмови у
позові, заявленого прокурором.

Крім того, Законом України від 20.10.2014
року «Про забезпечення прав і свобод
внутрішньо переміщених осіб» (надалі
за текстом - Закон) статтею 1 закріплено
поняття внутрішньо переміщеної особи,
якою є громадянин України, який
постійно проживає в Україні, якого
змусили або який самостійно покинув
своє місце проживання у результаті або
з метою уникнення негативних наслідків
збройного конфлікту, тимчасової
окупації, повсюдних проявів
насильства, масових порушень прав
людини та надзвичайних ситуацій
природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону факт
внутрішнього переміщення
підтверджується довідкою про взяття на
облік внутрішньо переміщеної особи.

Для отримання довідки внутрішньо
переміщена особа має звернутися до
структурного підрозділу місцевої
державної адміністрації з питань
соціального захисту населення за
місцем фактичного проживання із заявою
про отримання довідки про взяття на
облік внутрішньо переміщеної особи (ч.3
ст. 4 Закону).

Заява внутрішньо переміщеною особою
подається особисто.

Заява повинна містити, зокрема, таку
інформацію про заявника: відомості про
зареєстроване та фактичне місце
проживання; адресу, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції, та
номер телефону.

Позивачкою та прокурором, який діє в її
інтересах, не було надано суду доказів
того, що ОСОБА_1 зверталась до
відповідача із заявою, яка відповідає
викладеним вище вимогам.

За ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на
облік внутрішньо переміщеної особи
засвідчує місце проживання внутрішньо
переміщеної особи на період наявності
підстав, зазначених у статті 1 цього
Закону.

Згідно ч. 11 ст. 4 Закону заявнику може
бути відмовлено у видачі довідки,
продовженні її дії або скасовано її
дію, якщо: відсутні обставини, що
спричинили внутрішнє переміщення,
визначені у статті 1 цього Закону.

Аналогічні положення щодо порядку
видачі Довідки закріплені і в
Постанові Кабінету Міністрів України
від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік
осіб, які переміщуються з тимчасово
окупованої території України та
районів проведення антитерористичної
операції».

Аналіз наведених вище положень
законодавства свідчить, що однією з
основних умов набуття статусу
внутрішньо переміщеної особи є
залишення цією особою свого постійного
місця проживання з тимчасово
окупованої території або району
проведення антитерористичної операції
на територію, де органи державної влади
виконують у повному обсязі свої
повноваження.

Відомості про внутрішнє переміщення та
фактичне місце проживання на
території, де органи державної влади
виконують у повному обсязі свої
повноваження повинні зазначатися як в
заяві про видачу Довідки так і в самій
Довідці, а також вноситися до Єдиної
інформаційної бази даних про
внутрішньо переміщених осіб.

В досудовому зверненні ОСОБА_1 та у
адміністративному позові вказується
адреса, за якою вона мешкає, а саме:
АДРЕСА_1. При цьому не вказується ані
населеного пункту, де особа мешкала до
переміщення, ані фактичного місця
мешкання після вимушеного переміщення,
ані, власне, самого факту її
переміщення із однієї території на
іншу.

Відсутність таких суттєвих даних
позбавляє законних підстав для
обґрунтованого і позитивного розгляду
заяви ОСОБА_1 та видачу їй необхідної
Довідки відповідачем. З урахування
цього дії відповідача щодо відмови у
видачі ОСОБА_1 запитуваної Довідки є
законними та відповідають існуючим
обставинам справи.

Вказані дані про місце реєстрації
ОСОБА_1 із зазначенням населеного
пункту Тельманівського району та
фактичне місця її мешкання після
вимушеного переміщення не були
представлені позивачем або прокурором
та не встановлені в судовому засіданні,
що також є підставою для відмові у
позові.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Також розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2014
року № 1085-р було затверджено «Перелік
населених пунктів, на території яких
органи державної влади тимчасово не
здійснюють або здійснюють не в повному
обсязі свої повноваження», в якому
відсутні населені пункти
Тельманівського району Донецької
області.

Крім того, постановою Верховної Ради
України від 11.12.2014 року «Про зміни в
адміністративно-територіальному
устрої Донецької області, зміну і
встановлення меж Волноваського,
Новоазовського та Тельманівського
районів Донецької області» було
змінено межі Волноваського та
Тельманівського районів, збільшивши
територію Волноваського району на 70124
гектари земель за рахунок, в тому числі,
передачі до його складу 52718,3 гектара
земель Тельманівського району, із них:
4705,4 гектара земель, що знаходяться у
віданні Андріївської селищної ради (в
тому числі території селища міського
типу Андріївка, селища Бахчовик, селища
Дружне, селища Обільне), 458,6 гектара
земель - Мирненської селищної ради (в
тому числі територію селища міського
типу Мирне), 11693,4 гектара земель -
Гранітненської сільської ради (в тому
числі території села Гранітне, села
Старомар'ївка), 13523,0 гектара земель -
Новоселівської сільської ради (в тому
числі території села Новоселівка, села
Запорізьке, села Кам'янка, селища
Маловодне, села Новоселівка Друга, села
Степанівка), 11155,4 гектара земель -
Старогнатівської сільської ради (в
тому числі території села
Старогнатівка, села Новогригорівка),
11182,5 гектара земель - Чермалицької
сільської ради (в тому числі території
села Чермалик, села Орловське, села
Федорівка).

Проте до суду не надано позивачем
інформації та доказів про місце
мешкання ОСОБА_1 із зазначенням
населеного пункту Тельманівського
району, якій би відносився до
території, де органи державної влади
тимчасово не здійснюють або здійснюють
не в повному обсязі свої повноваження,
що є умовою для подальшої видачі
Довідки.

Таким чином, відсутність у заяві про
видачу Довідки та адміністративному
позові чіткої адреси реєстрації ОСОБА_1
в Тельманівському районі Донецької
області та її фактичного місця
мешкання після переміщення на
територію, де органи державної влади
виконують у повному обсязі свої
повноваження, а також не доведення
безпосередньо самого залишення ОСОБА_1
свого місця проживання з тимчасово
окупованої території або району
проведення антитерористичної операції
(території де органи державної влади
тимчасово не здійснюють або здійснюють
не в повному обсязі свої повноваження),
об'єктивно унеможливлює для суду
встановлення незаконності дій
відповідача та є підставою для відмови
у позові.

З урахуванням викладеного
відповідачем було доведено
правомірність вчинених ним дій щодо
відмови у видачі Довідки ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 5, 11 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод внутрішньо
переміщених осіб», Постановою Кабінету
Міністрів України «Про облік осіб, які
переміщуються з тимчасово окупованої
території України та районів
проведення антитерористичної
операції», Розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2014 р.
№ 1085-р про «Перелік населених пунктів,
на території яких органи державної
влади тимчасово не здійснюють або
здійснюють не в повному обсязі свої
повноваження», ст.ст. 2, 6, 11, 17, 52, 60, 71, 99,
100, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

У задоволені позову прокурора
Іллічівського району міста Маріуполя в
інтересах громадянки ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Іллічівського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Іллічівський районний суд міста
Маріуполя до Донецького апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст постанови буде
виготовлено 29.12.2014 року.

Суддя:
О. О. Хараджа