Справа № 2а-103/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року №
24202/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Обрізка І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 11 лютого 2011
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії, -

встановив:

Позивач звернувся 07.12.2010 року в суд з
адміністративним позовом та просив
визнати неправомірними дії,
зобов'язати головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нарахувати недоплачену як
дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу за період з 2006 року
по жовтень 2010 року в сумі 6899,10 грн. з
врахуванням виплачених сум.

Вимоги мотивовані тим, що він належить
до категорії громадян, на яких
поширюються соціальні пільги та
категорії, передбачені Законом України
«Про соціальний захист дітей війни». У
зв'язку з тим, що 22.05.2008 року рішенням
Конституційного Суду України було
визнано такими, що не відповідають
Конституції України відповідні
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»,
якими була зупинена дія положень
чинного законодавства України, на
підставі якого держава зобов'язувалась
доплачувати щомісячну соціальну
допомогу, відповідач зобов'язаний був
здійснити йому перерахування пенсії за
вказаний вище період, однак подібного
ним зроблено не було.

ПостановоюШевченківського районного
суду м. Львова від 11 лютого 2011 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача. Зобов'язано головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області нарахувати
позивачу державну соціальну допомогу
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.10.2010 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
відповідні виплати.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вбачає її
частково аргументованою.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус дитини війни, у відповідності до
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», що вбачається з
відмітки в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004 року, який набрав чинності з
01.01.2006 року, дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Як визначено ст. 3 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
розміри державних соціальних гарантій
на 2011 рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом та нормативно-правовими актами
Кабінету Міністрів України. Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» у наведеній нормі відсилає
до відповідних законів України. Тобто у
даному випаду застосовується
спеціальний закон, яким передбачається
право на отримання підвищення до
пенсії певної категорії осіб - Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано пропущення позивачем строку
звернення до адміністративного суду,
який передбачений ч.2 ст. 99 КАС України.

Зважаючи на те, що підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком не нараховувалось відповідачем,
виходячи з позовних вимог, колегія
суддів вважає, що в даному випадку слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду відповідно до ст. 99
КАС України, оскільки законодавством
інших строків з цього приводу не
встановлено та відсутні підстави для
його поновлення.

З аналізу наведених правових норм та
обставин справи, колегія суддів вважає,
що позовні вимоги позивача щодо
нарахування державної соціальної
допомоги дитині війни у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
в період з 07.06.2010 року по 31.10.2010 року
включно являються обґрунтованими,
виходячи зі строку звернення до
адміністративного суду ( 07.12.2010 року),
врешті вимоги слід залишити без
розгляду.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також має місце невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 205, 207, 254 КАС
України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області задоволити
частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 лютого 2011 року в
справі 2а-103/11скасувати та постановити
нову, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірними дії головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області в нарахуванні та
виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести ОСОБА_1 нарахування
та виплату підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
починаючи з 07.06.2010 року по 31.10.2010 року
включно з врахуванням виплачених сум.

Врешті позов залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя : Обрізко І.М. Судді
Левицька Н.Г. Сапіга В.П.