Справа № 2-а-161/11
Суддя: Лозинський Б. М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014 року Франківський
районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді
Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

за участі заінтересованої особи-
Кутинський В. В.

суддя Франківського районного суду м.
Львова Лозинський Б.М., розглянувши
матеріали заяви Начальника відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Львівській області ОСОБА_1,
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Львівській області ОСОБА_2 про
встановлення (зміну) способу і порядку
виконання рішення в порядку ст. 36
Закону України “Про виконавче
провадження”,-

встановив:

15 вересня 2014 року до суду надійшла
заява відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу і порядку
виконання постанови Франківського
районного суду м. Львова від 03 вересня
2013 року у адміністративній справі №
2а-161/11, якою було зобов’язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області провести
нарахування та виплату позивачу ОСОБА_3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю як особі, віднесеній до 2-ої
категорії, у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
“Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за період з
20.04.2010 року по 31.12.2010 року з врахуванням
виплачених сум. Свої вимоги у поданні
обґрунтовує тим, що державним
виконавцем 29.10.2013 року у відповідності
до вимог ст.ст. 17, 19, 25 Закону України
“Про виконавче провадження” винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії якої скеровано
сторонам виконавчого провадження.
Боржнику було надано термін для
самостійного виконання рішеня в строк
до семи днів з моменту винесення
постанови. На виконання вимог
виконавчого документа та державного
виконавця листом від 18.11.2013 року №
7039/07-28 боржник повідомив про здійснення
нарахування пенсії стягувачу в розмірі
896,68 грн та, посилаючись на відсутність
коштів державного бюджету, вважає
наведені ним причини поважними для
невиконання рішення суду та постанови
державного виконавця в частині виплати
стягуваної допомоги. Відповідно до
статті 2 Закону України “Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень” держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов’язання чинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Законом України “Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень” передбачено, що
виконання рішень суду про
зобов’язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України “Про
виконавче провадження”, з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов’язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Також відповідно до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 № 846/12/13-13, виконання
судових рішень у справах, пов’язаних
із соціальними виплатами, які мають
зобов’язальний характер щодо
проведення таких виплат, неможливе без
зміни його способу. Зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов’язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Крім того, як зазначено у згаданому
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 № 846/12/13-13, у справах, пов’язаних
із соціальними виплатами, зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов’язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.
У судове засідання представник
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, представник
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова не
прибули, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, клопотань про
розгляд справи за їх участю не подали, а
тому, у відповідності до вимог ст. 263
КАС України, суд вважає за можливе
розглянути справу за їх відсутності на
підставі наявних доказів.
У судове засідання з’явилась
заінтересована особа – ОСОБА_3
ВолодимировичЗаінтересована особа
підтримала вимоги, викладені в заяві.
Дала пояснення, аналогічні мотивам
заяви, поданої відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області. Перевіривши
матеріали справи, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Так, постановою Франківського
районного суду м. Львова від 3 вересня
2013 року у адміністративній справі №
2а-161/11 зобов’язано Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести нарахування та
виплату позивачу ОСОБА_3 додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров’ю як
особі, віднесеній до 2-ої категорії, у
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України “Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування” за
період з 20.04.2010 року по 31.12.2010 року з
врахуванням виплачених сум.
Згідно з постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 29 жовтня 2013 р. відкрито
виконавче провадження за вказаним
виконавчим листом, копія якого
направлена сторонам з зазначенням про
те, що боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення.
Листом від 18 листопада 2013 року
боржник - Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області - повідомило відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про те, що на
виконання виконавчого листа №2-а-161/1,
виданого 03 вересня 2013 р. Франківським
районним судом здійснено нарахування
пенсії стягувачу в розмірі 896,68 грн та,
посилаючись на відсутність коштів
державного бюджету, вважає наведені
ним причини поважними для невиконання
рішення суду та постанови державного
виконавця в частині виплати стягуваної
допомоги. 1 січня 2013 року
набрав чинності Закон України “Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень” від 5 червня 2012 року №
4901-6 (далі - Закон України № 4901).
Відповідно до ст.1 ч.1, ст. 2 ч.1 Закону №
4901 цей Закон встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України “Про виконавче
провадження”, та особливості їх
виконання.
Відповідно до ст. 2 ч.1 Закону України
“Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень”, що набрав чинності 1
січня 2013 року, держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов’язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є
державний орган, державні
підприємство, установа, організація,
тощо. Водночас судові рішення у
справах, пов'язаних із соціальними
виплатами, які мають зобов'язальний
характер щодо проведення таких виплат,
не належать до зазначених у згаданій
статті видів рішень, що унеможливлює їх
виконання без зміни його способу.
Відповідно до
ст. 3 ч.1 цього Закону виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного орагну, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.
Згідно ст. 7 ч.1 Закону України “Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень” виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України “Про
виконавче провадження” з урахуванням
особливостей, встановлених цим
законом.
Як вбачається зі змісту ст. 7 Закону
України “Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень”, у разі, якщо
рішення суду про зобов’язання вчинити
певні дії щодо майна, боржником за
якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа, не
виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов’язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо) державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції із поданням про зміну
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Відповідно
до ст. 36 цього ж Закону за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін має
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Вказані норми не
містять виключного переліку обставин,
які є підставою для вирішення питання
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.
Зміною способу та
порядку виконання судового рішення є
вжиття адміністративним судом нових
заходів для реалізації рішення. Ці
заходи повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюються на відносини, які виникли
після його ухвалення. Виходячи
з положень Закону України № 4901 та
приписів Порядку затвердженого на
виконання цього Закону постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 року № 845, органи Казначейства на
теперішній час не мають повноважень
для зобов'язання іншого органу вчинити
певні дії та можливості прийняти до
виконання виконавчий документ без
зазначення суми коштів.
Таким чином на
правовідносини щодо отримання
коштів з державного органу за рішенням
суду з 01.01.2013р. розповсюджуються
приписи Закону № 4901, що свідчить про
відсутність на цей час порядку
виконання таких рішень у разі
задоволення позовних вимог про
виплату коштів без визначення певної
суми та способу виконання рішення, а
саме шляхом стягнення.
У даній категорії
справ зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. За рішенням суду сума для
виплати позивачу нарахована і не є
спірною. Як видно із матеріалів справи,
управління пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
виконало зобов'язальну частину рішення
про нарахування позивачу щомісячної
доплати до пенсії як дитині війни, а
фінансування доплат “дітям війни” не
проводиться, відповідно, боржник з
поважних причин не в змозі виконати
рішення суду.
Зазначена обставина є підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.
Зміни в чинному законодавстві, яке
регулює спірні правовідносини, також є
обставинами, що ускладнюють виконання
рішення суду.
Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи, що протягом двох місяців з
дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження боржником не
виконано судове рішення від 3 вересня
2013 року у справі № 2-а/161/11 про
зобов’язання боржника вчинити певні
дії на користь позивача ОСОБА_3, суд
вважає за необхідне задовольнити
подання відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області і змінити спосіб і порядок його
виконання - із зобов’язання
Управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
провести нарахування та виплату
заінтересованій особі ОСОБА_3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю як особі, віднесеній до 2-ої
категорії, у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
“Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за період з
20.04.2010 року по 31.12.2010 року з врахуванням
виплачених сум, у сумі 896,68 грн.

Керуючись Законом України “Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень”, ст.ст. 7-12, 86, 160, 165, 167, 263
КАС України, суд,-

ухвалив:

Подання відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання
постанови Франківського районного
суду м. Львова від 3 вересня 2013 року у
справі № 2а-161/11 за позовом ОСОБА_3 до
управління пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова із
зобов’язання провести нарахування та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров’ю як особі,
віднесеній до 2-ої категорії, у розмірі
30 процентів мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України “Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування” за
період з 20.04.2010 року по 31.12.2010 року з
врахуванням виплачених сум., - у сумі 896
(вісімсот дев’яносто шість) гривень 68
коп.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Франківський районний суд м. Львова
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова:
ОСОБА_4