Справа № 2а-10431/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014р.
Справа № 876/4116/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Іщук Л.П.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не
з'явився

відповідача у справі:
Гнатковської М.І.,

третіх осіб у справі: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу першого заступника
прокурора м.Львова, м.Львів

на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013р. про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі №2а-10431/12/1370

за позовом першого заступника
прокурора м.Львова, м.Львів

до виконавчого комітету Львівської
міської ради, м.Львів

треті особи: Львівське комунальне
автотранспортне підприємство №1,
Львівське комунальне підприємство
"Львівелектротранс", м.Львів

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2012р. позивач: перший заступник
прокурора м.Львова звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Львівської
міської ради, треті особи: Львівське
комунальне автотранспортне
підприємство №1, Львівське комунальне
підприємство "Львівелектротранс", про
визнання протиправним та скасування
рішення, просив визнати протиправним
та скасувати рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1521
від 29.10.2010р. "Про зберігання
транспортних засобів".

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013р. у
справі №2а-10431/12/1370 позовну заяву
першого заступника прокурора м.Львова
залишено без розгляду. Рішення суду
мотивовано тим, прокурор 01.11.2012р. вніс
протест на рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1521
від 29.10.2010р. "Про зберігання
транспортних засобів". Згідно із
вимогами ч.3 ст.21 Закону України "Про
прокуратуру", відповідач повинен був
розглянути протест у 10-денний строк
після його надходження. Відтак, після
закінчення 10-денного строку для
розгляду протесту, прокурор, згідно із
вимогами ч.4 ст.21 Закону України "Про
прокуратуру", повинен був звернутись до
суду протягом 15 днів з моменту
закінчення передбаченого законом
строку для його розгляду. Позивач
звернувся до суду з позовом 12.12.2012р.,
тобто з пропуском 15-денного строку,
встановленого ст.21 Закону України "Про
прокуратуру".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
перший заступник прокурора м.Львова,
який у поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на те, що при винесенні
даного рішення судом неповністю
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми процесуального права,
просив скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що строк звернення до
суду фактично не пропущено, оскільки
04.12.2012р. на адресу прокуратури міста
Львова надійшов лист юридичного
управління Львівської міської ради
№1104-733 від 03.12.2012р., зі змісту якого
вбачається, що в задоволенні протесту
прокурора відмовлено.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
15.12.2014р. з'явився представник
відповідача у справі: Гнатковська М.І.,
яка проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі, заперечила,
зазначила, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
просила апеляційну скаргу залишити без
задоволення, оскаржуване рішення
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного суду встановлено
наступні обставини справи та
відповідні до них правовідносини:

01.11.2012р. прокурором м.Львова внесено
протест на рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1521
від 29.10.2010р. "Про зберігання
транспортних засобів" (а.с.6-7).

Відповідно до вимог ч.3 ст.21 Закону
України "Про прокуратуру", протест
прокурора зупиняє дію опротестованого
акта і підлягає обов'язковому розгляду
відповідним органом або посадовою
особою у десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору.

04.12.2012р. на адресу Прокуратури м.Львова
від юридичного управління Львівської
міської ради надійшов лист №1104-733 від
03.12.2012р., зі змісту якого вбачається, що
в задоволенні протесту прокурора
відмовлено (а.с.9).

Відповідно до вимог п.п.1, 5 ст.46 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", сільська, селищна, міська,
районна у місті (у разі її створення),
районна, обласна рада проводить свою
роботу сесійно, сесія ради скликається
в міру необхідності, але не менше
одного разу на квартал.

Згідно із вимогами ч.4 ст.21 Закону
України "Про прокуратуру", у разі
відхилення протесту або ухилення від
його розгляду прокурор може звернутися
з заявою до суду про визнання акта
незаконним. Заяву до суду може бути
подано протягом п'ятнадцяти днів з
моменту одержання повідомлення про
відхилення протесту або закінчення
передбаченого законом строку для його
розгляду. Подача такої заяви зупиняє
дію правового акта.

Враховуючи Лист юридичного управління
Львівської міської ради надійшов лист
№1104-733 від 03.12.2012р., вимоги п.п.1, 5 ст.46
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", колегія
суддів апеляційного адміністративного
суду критично оцінює висновки суду
першої інстанції про те, що ст.21 Закону
України "Про прокуратуру" не
передбачено очікування прокурором
відповіді за результатами розгляду
внесеного протесту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
зазначає, що про відхилення протесту
прокурора м.Львова від 01.11.2012р.
прокуратурі м.Львова стало відомо
04.12.2012р. з Листа юридичного управління
Львівської міської ради №1104-733 від
03.12.2012р., з адміністративним позовом
перший заступник прокурора м.Львова
звернувся 12.12.2012р., тобто без пропуску
строку, встановленого ст.21 Закону
України "Про прокуратуру".

Відповідно до положень ст.55
Конституції України, держава кожному
гарантує право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної власності, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно із вимогами ч.4 ст.6 КАС України,
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини",
Європейська Конвенція "Про захист прав
людини і основоположних свобод" (далі -
Конвенція) і практика Європейського
Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є
джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено,
що кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25
Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти
України", суд зобов'язаний надавати
відповідь на кожен з специфічних,
доречних та важливих доводів заявника,
а також давати обґрунтування своїх
рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти
Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило
встановлення обмежень доступу до суду
у зв'язку з пропуском строку звернення
повинно застосовуватись з певною
гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру; перевіряючи його виконання
слід звертати увагу на обставини
справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що судом першої інстанції належним
чином не досліджено питання пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду з даним
позовом, у зв'язку із чим такий прийшов
до передчасного висновку про залишення
адміністративного позову першого
заступника прокурора м.Львова без
розгляду, чим фактично позбавив його
можливості захистити свої права та
інтереси, відповідно порушив його
права на захист прав, свобод та
інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані
ст.6 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Згідно із вимогами п.4 ст.204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
199, 204, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора м.Львова, м.Львів на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013р. про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі №2а-10431/12/1370 за позовом першого
заступника прокурора м.Львова, м.Львів
до виконавчого комітету Львівської
міської ради, м.Львів, треті особи:
Львівське комунальне автотранспортне
підприємство №1, Львівське комунальне
підприємство "Львівелектротранс",
м.Львів, про визнання протиправним та
скасування рішення, - задоволити.

2. Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013р. про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі №2а-10431/12/1370 за позовом першого
заступника прокурора м.Львова, м.Львів
до виконавчого комітету Львівської
міської ради, м.Львів, треті особи:
Львівське комунальне автотранспортне
підприємство №1, Львівське комунальне
підприємство "Львівелектротранс",
м.Львів, про визнання протиправним та
скасування рішення, - скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя

Л.П. Іщук

Суддя
В.П.
Сапіга