Справа № 464/9763/14-а
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/9763/14-а
пр.№ 2-а/464/219/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2014 року

м.Львів

Суддя Сихівського районного суду
м.Львова Бойко О.М., розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати дії відповідача
в частині недонарахування та недоплати
разової щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 р. протиправними;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 р. відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з того, що її
розмір повинен становити чотири
мінімальні заробітні плати; стягнути з
відповідача недоплачену щорічну
компенсацію на оздоровлення за 2014 р. в
розмірі 4782 грн. В обгрунтування
позовних вимог покликається на те, що є
інвалідом ІІІ групи, належить до І
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
у зв'язку з чим має право на отримання
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення. Відповідачем у 2014 р. таку
допомогу виплачено в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». У зв'язку з
наведеним, просить позов задоволити.

Представник відповідача подав суду
письмове заперечення, в якому просить в
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю, зазначивши, що
виплата коштів на оздоровлення
позивачу здійснена в межах діючого
законодавства, оскільки розміри
допомоги на оздоровлення визначені
постановою Кабінетом Міністрів
України № 562 від 12 липня 2005 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і для учасників ліквідації
І категорії становить 90 гривень,
просить у задоволенні позову
відмовити.

Розгляд справи проведено у порядку
скороченого провадження у
відповідності до ст.183-2 КАС України без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задоволити
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІІ групи, належить до І
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що стверджується копією посвідчення
НОМЕР_1, перебуває на обліку в
Сихівському відділі соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради та
має право на отримання щорічної
разової допомоги на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. При цьому, частиною 7
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Як вбачається із відповіді відповідача
№ 2605/10 від 22.09.2014 року у березні 2014 року
позивач отримав державну щорічну
допомогу на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі 90 гривень, з приводу чого
звернувся з письмовою заявою до
відповідача про проведення
перерахунку даної допомоги у
визначеному законом розмірі - чотирьох
мінімальних заробітних плати.

Згідно відповіді Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради від 22.09.2014 року № 2605/10
допомогу на оздоровлення за 2014 рік
позивачу призначено вірно та виплату
проведено в повному обсязі відповідно
до постанови КМУ України № 562 від 12
липня 2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення, громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року
всупереч Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час
здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії .

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року №562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 92 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод
визначаються виключно законами
України.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Кабінет
Міністрів України не уповноважений
зменшувати встановлені Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розміри доплат, пенсій і компенсацій,
зокрема допомоги на оздоровлення.
Навпаки, у ч.1 ст. 67 зазначеного закону
встановлено, що ці розміри
підвищуються Кабінетом Міністрів до
зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної
плати. У вказаному законі викладено
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, оскільки відповідно до ч.1 ст.
50 Конституції України кожен має право
на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звужування підзаконним актом змісту та
обсягу права наданого вказаним
законом, є безпідставним.

Судом встановлено, що одноразова
допомога на оздоровлення в розмірі 90
грн., як учаснику ліквідації наслідків
на Чорнобильській АЕС за 2014 р.
виплачена позивачу у березня 2014 року,
тобто після ухвалення рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008. Таким чином, відповідачем
допущена протиправна бездіяльність, що
виразилась у недонарахуванні та
невиплаті позивачу разової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік.

В 2014 році виплати щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС
регламентувались Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХII від
28.02.1991 року. Тобто при виплаті позивачу
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
Сихівський відділі соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
повинен був керуватися ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на зазначені обставини, розмір
нарахованої та виплаченої
відповідачем допомоги на оздоровлення
у березні 2014 р. не відповідає кратному
розміру мінімальної заробітної плати,
а тому вимога про перерахунок в
розмірах, визначених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягає
до задоволення. При цьому слід визнати
дії відповідача в частині
недонарахування та недоплати щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу за
2014 р. протиправними.

Відповідно до Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
КМУ №936 від 20.09.2005 р., головним
розпорядником коштів державного
бюджету для використання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи є
Міністерство соціальної політики
України, Сихівський відділі
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, як орган місцевого
самоврядування здійснює лише
нарахування та виплату державних
коштів, шляхом реалізації делегованих
державою повноважень відповідно до ч.3
ст.143 Конституції України, відтак
вимога позивача про стягнення на його
користь недоплаченої допомогу на
оздоровлення за 2014 р. у розмірі 4782 грн.
не підлягає до задоволення.

На підставі ст.19 Конституції України,
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та керуючись ст.ст. 158,
160-163, 183-2 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

позов задоволити частково. Визнати
протиправними дії Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради в частині не
донарахування та недоплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік у відповідності до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобов'язати Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у відповідності
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, з
врахуванням виплачених сум.

В решта позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом 10 днів з дня
отримання її копії до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя

Бойко О.М.