Справа № 2270/2959/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/60177/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області
Державної податкової служби

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р.

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 р.

у справі №2270/2959/12

за позовом Приватного малого
підприємства «Політехсервіс»,

за участю третьої особи, на стороні
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Імпекс»,

до Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Приватне мале підприємство
«Політехсервіс» (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області
Державної податкової служби (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р.,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06.09.2012 р., позовні вимоги задоволено,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
11.08.2011 р. №/2214 та від 27.03.2012 р.
№/1325.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Позивач на адресу суду касаційної
інстанції надіслав письмові
заперечення на касаційну скаргу
відповідача, за змістом яких просив
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ
«Кауково-виробниче підприємство
«Техвестсервіс», ТОВ «Світ Імпекс», ПП
«Мидас Плюс» за липень-вересень 2011
року, про що складено акт від 05.01.2012 р.
№29/23-4/31412673, яким встановлено порушення
позивачем вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.200.1, п.200.2 ст.200 та п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України, що
виразилося у заниженні суми податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті до
бюджету за липень-вересень 2011 року на
загальну суму 398 935,00 грн.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.01.2012 р.
№/283, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 498 669,00 грн., з яких
398 935,00 грн. за основним платежем та
99 734,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

У порядку адміністративного
узгодження вказаного податкового
повідомлення-рішення податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.03.2012 р.
№/1325, яким позивачу збільшено
суму штрафних (фінансових) санкцій на 99
734,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень
слугував висновок податкового органу
про те, що позивачем включено до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість сплачену у ціні
придбаних товарно-матеріальних
цінностей (послуг) у ТОВ «Світ Імпекс»
за нікчемним правочином.

Контролюючий орган в акті перевірки
зазначив, що господарські операції
позивача з вказаним контрагентом не
підтверджуються стосовно наявності
трудових ресурсів, складських
приміщень, автомобільного транспорту
та іншого майна, які необхідні для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. Крім того,
встановлено відсутність контрагента
за місцезнаходженням.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
відсутності порушень у діях позивача
вимог податкового законодавства при
формуванні складу податкового кредиту
по господарським операціям з придбання
товарів (послуг) у ТОВ «Світ Імпекс».

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договорів субпідряду від
04.04.2011 р. №1/4, від 15.04.2011 р. №15/04 та
додатковою угодою до нього, від 14.04.2011 р.
№25/04 ТОВ «Світ Імпекс» (Субпідрядник)
зобов'язалось надати позивачеві
(Генпідрядник) послуги з інсталяції та
ведення в експлуатацію системи
авіаційного повітряного радіозв'язку
ДВЧ діапазону на Бориспольській
системі LRS; послуги з розробки
програмного забезпечення щодо системи
метеорологічного контролю СЦМЗА,
налагодження та перевірки технічних
характеристик радіоелектронного
обладнання та послуги з інсталяції та
введення в експлуатацію системи
авіаційного повітряного радіозв'язку
ДВЧ діапазону на позиціях Приймальний
та Передавальний центр Київського
центру КПР.

Виконання передбачених вказаними
договорами робіт підтверджується
актами виконаних робіт від 11.07.2011 р.,
01.07.2011 р., від 04.07.2011 р., від 09.08.2011 р., від
09.08.2011 р. та податковими накладними від
11.07.2011 р. №79, від 01.07.2011 р. №33, від 04.07.2011
р. №60, від 09.08.2011 р. №63, від 09.08.2011 р. №62
на підставі яких позивачем було
сформовано податковий кредит липня,
серпня 2011 року.

Крім того, у липні-серпні 2011 року
позивач включив до податкового кредиту
суму податку на додану вартість по
операціях з придбання у ТОВ «Світ
Імпекс» електротоварів за договорами
купівлі-продажу від 25.07.2011 р. та від
30.08.2011 р.

Поставка товару, визначеного вказаними
договорами, підтверджується наявними у
матеріалах справи накладними від 25.07.2011
р. б/н, від 30.08.2011 р. №64 та податковими
накладними від 25.07.2011 р. №120 та від
30.08.2011 р. №64.

Перевезення товару, придбаного від ТОВ
«Світ Імпекс» відповідно до договорів
купівлі-продажу від 25.07.2011 року та від
30.08.2011 року, зі складу продавця в
м.Херсоні до місця поставки (склад
позивача в м.Хмельницькому в
орендованому приміщенні) за власний
рахунок здійснював власним
автомобілем директор позивача, який
отримував зазначений товар від
представника ТОВ «Світ Імпекс» на
підставі виданих позивачем
довіреностей. Зазначене
підтверджується журналом реєстрації
довіреностей та посвідченнями про
відрядження до м. Херсона.

Після отримання товару та
оприбуткування його в бухгалтерському
обліку, позивач оплатив його вартість у
повному обсязі, що підтверджується
виписками з банківського рахунку
позивача, копіями платіжних доручень
та актом звірки взаєморозрахунків між
позивачем та ТОВ «Світ Імпекс».

Придбані у ТОВ «Світ Імпекс»
електротовари позивач використав у
власній господарській діяльності в
процесі виконання робіт з ремонту
спеціального медичного обладнання для
медичних установ міста Хмельницького з
матеріалів підрядника. Вказане
підтверджується актами виконаних
робіт.

У відповідності до приписів пп.14.1.181
п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Отже, достатніми підставами для
виникнення у платника податку права на
податковий кредит є наявність
податкових накладних, виданих йому
підприємством-контрагентом,
оформлених з дотриманням вимог чинного
законодавства, встановлення судом
реальності та товарності
господарської операції.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано встановлено, що позивачем
податковий кредит сформований у
відповідності з зазначеними
положеннями Податкового кодексу
України, підтверджено відповідними
податковими накладними, що виписані
контрагентом зареєстрованим платником
податку на додану вартість.

Отже, відповідачем не наведено жодних
доводів та не надано будь-яких доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість віднесення позивачем
до складу податкового кредиту спірної
суми податку по господарським
операціям з ТОВ «Світ Імпекс».

Доводи податкового органу про
неправомірність формування позивачем
податкового кредиту спірного періоду,
з огляду на те, що виписані його
контрагентом накладні на передачу
електротоварів мають недоліки, не
заслуговують на уваги, оскільки такі
недоліки, не роблять вказаний звітній
документ недійсним та вказане не може
свідчити про їх неналежність та
недопустимість.

Також, судами попередніх інстанцій
обґрунтовано не взято до уваги
посилання податкового органу на
протиправність формування складу
податкового кредиту позивачем у
зв'язку з відсутністю у нього
товарно-транспортних накладних,
оскільки їх наявність чи відсутність
не впливає на формування платником
податку на додану вартість податкового
кредиту.

Крім того, висновок податкового органу
про те, що відсутність контрагента
позивача за місцезнаходженням, а також
відсутність у нього трудових та
матеріальних ресурсів для здійснення
господарської діяльності, свідчить про
відсутність у позивача права на
включення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
є помилковим з огляду на те, що чинне
податкове законодавство не ставить у
залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання визначення
складу податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками удів
попередніх інстанцій про
протиправність прийнятих податковим
органом спірних податкових
повідомлень-рішень та наявність
підстав для їх скасування.

З огляду на встановлений факт
правомірного включення позивачем до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість, сплаченої у
ціні придбаних товарів (послуг) у ТОВ
«Світ Імпекс», суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про безпідставність застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
визначених спірними податковими
повідомленнями-рішеннями від 11.08.2011 р.
№/2214 та від 27.03.2012 р. №/1325.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Хмельницької області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 р. у
справі №2270/2959/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.