Справа № 826/17889/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києва про скасування податкової
17 листопада 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) в якому просить:
визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу від 01 жовтня 2014 року №
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 листопада 2014
року відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 03 грудня 2014 року.
У судовому засіданні 03 грудня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Державною податковою інспекцією
у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
направлено позивачу податкову вимогу
якою зобов'язано позивача погасити
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, штрафів та пені з єдиного
Зазначена вимога винесена на
підставі акту перевірки від 31 березня
2014 року № 127/101/НОМЕР_1 та з
урахуванням рішення про результати
розгляду первинної скарги від 09 липня
Судом встановлено, що на підставі
наказу відповідача № 469 від 04 березня
2014 року та ст. 77, п. 82.1 ст. 82
Податкового кодексу України проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)
за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня
2013 року, за результатами якої складено
акт від 31 березня 2014 року №
Відповідачем за результатами
перевірки встановлені серед іншого,
порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 4 ст. 1, ч. 11 ст. 8
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", в
результаті чого не сплачено єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
На підставі складеного акту перевірки
від 31 березня 2014 року № 127/17-01/НОМЕР_1
податковим органом, серед іншого,
прийнято рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого внеску від 23 липня 2014 року
№ 770/26-59-17-01, яким застосовано штрафну
санкцію в розмірі 3453,58 грн. та вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 23 липня
2014 року № Ф-771, якою вимагається
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі ст. 25 Закону № 2464-VI в розмірі
Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - письмова вимога контролюючого
органу до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.
Аналіз пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України дає підстави
стверджувати, що в разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, відповідно до
п. 14.1.175 ст. 14 ПКУ є податковим боргом.
В свою чергу, статті 54 Податкового
кодексу України встановлює, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу
(визначення податкових зобов'язань у
конфліктних ситуаціях, тобто, у зв'язку
з порушеннями законодавства, які мали
місце на думку контролюючого органу),
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
Тобто, у зазначених випадках платник
податків повинен або ініціювати
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу в
адміністративному або судовому
порядку протягом 10-ти календарних днів,
що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, або
у цей же строк сплатити визначену
контролюючим органом суму грошового
зобов'язання. У разі, якщо платник
податків не сплатить визначену
контролюючим органом суму податкового
зобов'язання або ж не ініціює процедуру
оскарження такого рішення
контролюючого органу, на 11-й
календарний день, наступний за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, сума, визначена
контролюючим органом, вважається
Відтак, право податкового органу на
направлення платнику податків
податкової вимоги у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, виникає лише на 11-й день
після отримання платником податкового
рішення, в разі не ініціювання
процедури оскарження такого рішення
контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56
Податкового кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Матеріали справи свідчать,
позивачем оскаржено у судовому порядку
(справа № 826/16710/14) рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого внеску від 23
липня 2014 року № 770/26-59-17-01, яким
застосовано штрафну санкцію в розмірі
3453,58 грн. та вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 23 липня 2014 року № Ф-771,
якою вимагається сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі ст. 25
Закону № 2464-VI в розмірі 34535,79 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 листопада 2014 року у справі № 826/16710/14
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задовольнити повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
12.05.2014 № 219/26-59-17-01, № 220/26-59-17-01; рішення
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого внеску від
23.07.2014 № 770/26-59-17-01; вимогу державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 № Ф-771.

Наразі, постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 листопада 2014 року у справі № 826/16710/14
не набрала законної сили, що в свою
чергу свідчить про неузгодженість
податкового зобов'язання, визначеного
у спірній вимозі від 01 жовтня 2014
року № Ф-21838-25.

Відтак, на думку суду, спірна податкова
вимога прийнята передчасно, а саме до
узгодження суми боргу, визначеної
контролюючим органом, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, контролюючим органом
не доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
рішень з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкову вимогу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 01 жовтня 2014 року №
Ф-21838-25.

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник