Справа № 813/6042/14
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.

Справа № 876/9842/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника позивача Дорош А.Б.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Львівській області на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року про відстрочення виконання
судового рішення у справі за поданням
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління міндоходів у Львівській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення податкового
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року задоволено подання Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області та
стягнуто з ФОП ОСОБА_2 до Державного
бюджету кошти в сумі 180406,14 грн. за
платежем податок на додану вартість.
Також суд допустив постанову до
негайного виконання.

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою
про відстрочення виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року, якою з врахуванням уточнення
вимог заяви просила відстрочити
виконання цієї постанови.

Заяву обґрунтовувала тим, що 31.01.2014 року
вона уклала з позивачем договір про
розстрочення грошових зобов'язань на
загальну суму 102174,95 грн. строком з 31.01.2014
року по 08.12.2014 року. Вказане
розстрочення платежу було вчинене на
умовах застосування процентів, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 ст. 129
Податкового кодексу України, в зв'язку
з чим відповідно до умов вказаного
договору та узгодженого графіку
платежів вона щомісячно здійснює
оплату необхідної суми грошового
зобов'язання в сумі 9288,63 грн. Крім того,
вона перебуває в тяжкому
фінансово-економічному становищі,
немає достатніх коштів для своєчасного
виконання вищенаведеної постанови
суду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року заяву задоволено повністю.

Ухвала мотивована тим, що подані
заявником докази, а саме договір від
31.01.2014 року № 4 про розстрочення
податкового боргу, довідка АТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 29.09.2014 року
про відсутність залишкових коштів на
рахунках, підтверджують
обґрунтованість заяви про
відстрочення виконання судового
рішення. Також суд врахував, що у
заявника на утриманні перебуває
неповнолітня дитина, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
позивач, вважає, що при її
постановленні суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання. З врахуванням уточнення вимог
апеляційної скарги просить скасувати
ухвалу і постановити нову, якою у
задоволенні заяви відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що до вирішення
питання про відстрочення виконання
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року не підлягають застосуванню
положення ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскілки на виконання даної
постанови виконавчий лист не видавався
і виконавче провадження не
відкривалось. А відповідно до ст. ст. 20,
41, 95 Податкового кодексу України судове
рішення про стягнення податкового
боргу здійснюється контролюючим
органом. При цьому, ні Кодексом
адміністративного судочинства
України, ні Податковим кодексом
України, ні Бюджетним кодексом України
не передбачено можливості
відстрочення виконання рішення суду
про стягнення податкового боргу, які
направляються на виконання до
контролюючих органів. А із заявою про
відстрочення сплати податкового боргу
платник податків повинен звертатись до
податкового органу, а не до суду. Крім
того, заявник не довела існування
жодної з підстав для відстрочення
сплати грошових зобов'язань,
передбачених п. 100.5 ст. 100 Податкового
кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що у
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 255 цього Кодексу
визначено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 цього Кодексу за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Як вбачається із змісту наведеної
норми, вона не містить будь-яких
винятків чи обмежень щодо її
застосування, тому твердження
податкового органу про те, що при
вирішені питання про відстрочення
виконання рішення суду про стягнення
податкового боргу положення цієї
статті не підлягають застосуванню, на
думку колегії суддів, є безпідставним.

При цьому, положення Податкового
кодексу України, які регулюють питання
стягнення податкового боргу, в тому
числі за рішенням суду, на які
посилається апелянт, лише повинні
враховуватись судом при вирішення
питання про відстрочення виконання
рішення про стягнення податкового
боргу, але не виключають можливості
розгляду цього питання за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Також податковий орган посилається на
положення п. 100.2 ст. 100 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
платник податків має право звернутися
до контролюючого органу із заявою про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу.
Платник податків, який звертається до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення, відстрочення грошових
зобов'язань, вважається таким, що
узгодив суму такого грошового
зобов'язання.

Однак звернення платника податків до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу є
його правом, а не обов'язком, а також
реалізація цього права жодним чином не
впливає на його право звернутись до
суду з заявою про розстрочку виконання
судового рішення.

Щодо суті питання про відстрочення
виконання зазначеного вище судового
рішення колегія суддів зазначає
наступне.

Виконання судового рішення може
ускладнюватися об'єктивними та
суб'єктивними обставинами. З метою
захисту прав та інтересів учасників
спірних правовідносин суд може
постановити ухвалу, зокрема, про
відстрочення і розстрочення виконання,
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Відстрочення виконання рішення - це
перенесення його виконання на більш
пізній час у зв'язку з існуванням
обставин, за наявності яких вчасне
виконання завдає шкоди правам або
інтересам боржника або інших осіб.

Підставами для відстрочення виконання
може бути стан здоров'я боржника,
тимчасове скрутне матеріальне
становище, перебування на утриманні
непрацездатних осіб та інші поважні
причини, які утруднюють вчасне
виконання рішення суду.

Як встановив суд, 31.01.2014 року Сокальська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області та ФОП ОСОБА_2
уклали договір про розстрочення
грошових зобов'язань на загальну суму
102174,95 грн. строком з 31.01.2014 року до 08.12.2014
року, відповідно до умов якого боржник
щомісячно сплачує 9288,63 грн. При цьому,
вказане розстрочення платежу було
вчинене на умовах застосування
процентів, розмір яких дорівнює
розміру пені, визначеному пунктом 129.4
ст. 129 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до змісту ч. 1 ст.
263 Кодексу адміністративного
судочинства України відсутність
коштів на рахунку боржника є суттєвою
обставиною, яка ускладнює виконання
судового рішення і достатньою правовою
підставою для відстрочення виконання
судового рішення.

Як вбачається з довідки АТ «Райффайзен
Банк Аваль» від 29.09.2014 року, на рахунках
ФОП ОСОБА_2 відсутні залишкові кошти.

При цьому, на думку колегії суддів, в
даному випадку як підстава для
відстрочення виконання судового
рішення може бути не лише повна
відсутність у боржника будь-яких
коштів, а також їх недостатня кількість
з врахуванням суми заборгованості,
інших зобов'язань боржника, подальшого
отримання боржником коштів, зокрема,
від здійснення господарської
діяльності тощо.

Також колегія суддів враховує, що у
ОСОБА_2 на утриманні перебуває
неповнолітня дитина, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що наданими заявником
доказами підтверджується
обґрунтованість її заяви про
відстрочення виконання судового
рішення.

Крім того, податковий орган не надав
доказів на підтвердження факту
існування у ФОП ОСОБА_2 об'єктивної
можливості погасити існуючий
податковий борг без відстрочення його
сплати, а також доказів на
спростовування факту її скрутного
фінансового становища.

Також необхідно зазначити, що
відстрочення виконання судового
рішення не звільняє боржника від його
обов'язкової та повної сплати, а
навпаки спрямоване на забезпечення
виконання цього рішення з одночасним
збереженням нормальної діяльності
боржника.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив ухвалу
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254, 263 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року про відстрочення виконання
судового рішення у справі № 813/6042/14 за
поданням Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Львівській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкового боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 22.12.2014
року