Справа № 803/2421/14
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Справа № 803/2421/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про стягнення
грошового утримання за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України у
Волинській області (далі - УДАІ УМВС
України у Волинській області) про
стягнення грошового утримання за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
наказом начальника УМВС України у
Волинській області «По особовому
складу» № 114 о/с від 29.05.2014 року позивача
звільнено зі служби в органах
внутрішніх справ відповідно до пункту
66 (за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 грудня 2014
року у справі № 803/1291/14 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області, про визнання протиправним і
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу
скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2014 року в даній справі про
відмову в задоволенні
адміністративного позову і прийнято
нову постанову про визнання
протиправним і скасування наказу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області від
29 травня 2014 року № 114 о/с По особовому
складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі
служби в органах внутрішніх справ у
запас, поновлено його на посаді
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції,
підпорядкованої Управлінню
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, з 30 травня 2014
року. Постанова в частині поновлення на
посаді підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року № 114, у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більше як за один рік.

Тому позивач просив стягнути з
відповідача грошове утримання за час
вимушеного прогулу з 30 травня по 02
грудня 2014 року.

Письмових заперечень проти
адміністративного позову відповідач
не надав.

В судове засідання позивач і його
представник та представник
відповідача не прибули, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлені
належним чином, подали суду письмові
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті
128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 КАС
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З врахуванням наведеного, справу судом
розглянуто та вирішено на підставі
наявних у ній доказів, за відсутності
представників сторін, та згідно з
ухвалою суду від 29.12.2014 року в порядку
письмового провадження.

З'ясувавши всі обставини у справі та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню повністю з
наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюються на
спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що наказом
начальника УМВС України у Волинській
області від 29.05.2014 № 114 о/с капітана
міліції ОСОБА_1 - старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (з постановкою
на військовий облік) за пунктом 66 (за
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, з 30.05.2014 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до УМВС України у
Волинській області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача УДАІ УМВС
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу відмовлено
повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2014 року
визнано протиправним і скасовано наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області від
29 травня 2014 №114 о/с «По особовому
складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі
служби в органах внутрішніх справ у
запас (з постановкою на військовий
облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу) з посади
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції,
підпорядкованої Управлінню
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, з 30 травня 2014
року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції,
підпорядкованої Управлінню
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, з 30 травня 2014
року. Постанова суду в частині
поновлення позивача на посаді допущена
до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2014 року
ОСОБА_1 було відмовлено в
адміністративному позові в частині
стягнення грошового утримання за час
вимушеного прогулу у зв'язку з тим, що
він звернувся в цій частині позовних
вимог до неналежного відповідача,
оскільки грошове забезпечення йому
виплачувало УДАІ УМВС України у
Волинській області, тому позивач
звернувся до суду з даним позовом, в
якому просить стягнути з УДАІ УМВС
України у Волинській області в його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 30.05.2014 року по
02.12.2014 року.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною
службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про
державну службу».

Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону
правовий статус окремих категорій
державних службовців регулюється
Конституцією України, спеціальними
законами та Кодексом законів про працю
України.

Спеціальним законодавством
урегульовані питання, пов'язані із
прийняттям (обранням, призначенням)
громадян на публічну службу, її
проходженням та звільненням із неї (її
припиненням). До таких законодавчих
актів належать, зокрема, Закон України
від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію», Закон
України від 22.02.2006 №3460-ІV «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», «Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 №114.

Порядок та умови виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ визначено
Інструкцією про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженою
наказом МВС України від 31.12.2007 року №499.

Згідно положень Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ (пункт 1.6).

При виплаті особі рядового чи
начальницького складу грошового
забезпечення за неповний місяць розмір
виплати за кожний календарний день
визначається шляхом ділення суми
грошового забезпечення за повний
місяць на кількість календарних днів у
місяці, за який здійснюється виплата
(пункт 1.7).

Грошове забезпечення, виплачене особі
рядового чи начальницького складу
несвоєчасно або виплачене їй у меншому
розмірі, ніж належало, виплачується за
весь період, що передував моменту
звернення за одержанням
недоотриманого грошового
забезпечення, протягом якого особа
мала на нього право (пункт 1.12).

Як слідує з матеріалів справи,
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2014
скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 та прийнято нову постанову, якою
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано протиправним і
скасовано наказ УМВС України у
Волинській області від 29 травня 2014 №114
о/с «По особовому складу» в частині
звільнення ОСОБА_1, поновлено на посаді
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області, з 30 травня 2014 року.

Вказана постанова, у відповідності до
положень статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, набрала законної сили з
моменту її проголошення, а саме - 02.12.2014
року.

Питання про стягнення на користь
ОСОБА_1 грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу в ході розгляду
справи про поновлення його на роботі в
органах внутрішніх справ судом не
вирішувалось, оскільки постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2014 року
в цій частині позовних вимог було
відмовлено у зв'язку з тим, що в цій
частині позовні вимоги пред'явлені до
неналежного відповідача, оскільки
грошове забезпечення йому виплачувало
УДАІ УМВС України у Волинській області.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 №114, у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді). У разі поновлення на
роботі (посаді) орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно вирішує
питання про виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на службі розглядається
більше одного року не з вини особи
рядового, начальницького складу, така
особа має право на отримання грошового
забезпечення за весь час вимушеного
прогулу. Аналогічна норма викладена
також в частині 2 статті 235 Кодексу
законів про працю України.

Аналіз наведених норм права не дає
підстав для висновку, що вирішення
питання про стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу можливе лише
одночасно з поновленням на роботі
(посаді). Така вимога може бути вирішена
і окремо, залежно від волевиявлення
позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в
пункті 27 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 року №8, яким вказано, що суди
повинні враховувати, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративними
судами, якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Пов'язаними з
вимогами про стягнення заробітної
плати слід вважати вимоги про
відшкодування шкоди, завданої саме
невиплатою заробітної плати (грошового
утримання). Суди повинні мати на увазі,
що позовна вимога публічних службовців
про стягнення заробітної плати
(грошового утримання) за час вимушеного
прогулу або виконання нижче
оплачуваної роботи у зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, у тому числі в разі, коли
її заявлено окремо від вимоги про
поновлення на роботі, підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, оскільки стосується
проходження особою публічної служби.

Враховуючи те, що Львівський
апеляційний адміністративний суд
постановою від 02.12.2014 питання про
виплату йому середнього заробітку за
час вимушеного прогулу не вирішив, суд
вважає, що ОСОБА_1 обґрунтовано
звернувся до Волинського окружного
адміністративного суду з даним
адміністративним позовом.

Згідно з положеннями пунктів 1.18, 1.19
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ при прийнятті
на службу до органів внутрішніх справ
грошове забезпечення особам рядового і
начальницького складу нараховується з
дня призначення на посаду. У разі
звільнення зі служби грошове
забезпечення особі рядового чи
начальницького складу виплачується до
дня виключення зі списків особового
складу включно.

Відповідно до статті 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата
позивача в УДАІ УМВС України у
Волинській області становить 110,08 грн.;
середня заробітна плата позивача
становить 3412,46 грн., що підтверджується
довідкою Управління Державтоінспекції
УМВС України у Волинській області №114
від 29.12.2014 року.

Отже, оскільки позивач був незаконно
звільнений зі служби 30 травня 2014 року,
поновлений на посаді судовим рішенням
від 02 грудня 2014 року і судове рішення
звернене до негайного виконання, то час
вимушеного прогулу становить 129
робочих дні (30 травня 2014 року - день
звільнення є останнім робочим днем за
який мало бути виплачене грошове
забезпечення при звільненні; 31 травня -
вихідний день, у червні - 19 робочих днів,
у липні - 23, у серпні - 20, у вересні - 22, у
жовтні - 23, у листопаді - 20, у грудні - по 2
грудня включно - 2 робочих дні). Даний
розрахунок визначений у відповідності
до листа Міністерства соціальної
політики України від 04 вересня 2013 року
№ 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2014 рік».

Сума грошового забезпечення, що
підлягає до відшкодування за час
вимушеного прогулу, вирахувана шляхом
множення середньоденного заробітку -
110,08 грн. на число робочих днів за період
вимушеного прогулу - 129 днів, становить
14200,32 грн.

З врахуванням вищевикладеного, за час
вимушеного прогулу позивачу належить
до виплати 14200,32 грн.

Відповідно до частини першої статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах суми стягнення за один
місяць та про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині
присудження позивачеві виплати
грошового утримання в межах суми
стягнення за один місяць в розмірі 3412,46
грн. ( 3395,88 грн. + 3429,04 грн. = 6824,92 грн. -
грошове утримання за два місяці : 2
місяці = 3412,46 грн.) слід звернути до
негайного виконання.

Згідно з правилами частини першої
статті 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа. Відповідно
до статті 87 КАС України судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, зокрема, належать витрати на
правову допомогу.

Від сплати судового збору за подання до
суду адміністративного позову позивач
звільнений на підставі підпункту 1
пункту 1 статт1 5 Закону України «Про
судовий збір».

Позивачем одночасно з договором про
надання правової допомоги та ордером
надані довідка-розрахунок на суму 1218
грн. витрат на правову допомогу, акт
виконаних робіт на цю ж суму та
розписка-розрахунок.

На думку суду, підтвердженням сплати
суми гонорару по вищевказаному
договору повинна бути також Книга
обліку доходів та витрат, яка ведеться
адвокатом на підставі наказу Державної
податкової адміністрації України від 16
жовтня 2003 року №490 «Про затвердження
форми обліку доходів і витрат платника
податку з доходів фізичних осіб та
Порядку ведення обліку доходів і
витрат для визначення суми загального
річного оподатковуваного доходу»,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29 жовтня 2003 року за №988/8309.

Оскільки позивачем витрати на правову
допомогу документально не
підтверджені, а саме, не надано суду
Книги обліку доходів і витрат адвоката,
в якій робляться записи про кожне
отримання коштів та, відповідно до
цього, сплачуються податки, тому судом
позивачеві витрати на правову допомогу
в сумі 1218 грн. не присуджуються.

Керуючись статтями 94, 128, 158, 160, 163, 186, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Кодексу законів
про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області (вулиця
Залізнична, будинок № 15, місто Луцьк,
Волинська область, 43021;
ідентифікаційний код юридичної особи
24525635) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 43000;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
розмірі 14200 (чотирнадцять тисяч двісті)
гривень 32 копійки.

Постанова в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць в сумі 3412 (три
тисячі чотириста дванадцять) гривень 46
копійок підлягає до негайного
виконання.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
О.А. Лозовський