Справа № К/9991/19739/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/19739/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою
Санітарно-епідеміологічної станції
Голосіївського району міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 вересня 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі №2а-6759/11/2670 за позовом
Санітарно-епідеміологічної станції
Голосіївського району міста Києва до
Державної інспекції з контролю за
цінами в місті Києві про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Санітарно-епідеміологічна станція
Голосіївського району міста Києва
звернулась з позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в місті
Києві про скасування рішення від 29.04.2011
року №40 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в місті Києві протиправно, на
підставі невірного висновку щодо
порушення позивачем державної
дисципліни цін при застосуванні
тарифів на роботи і послуги, що
виконуються і надаються за плату
установами та закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби,
прийнято оскаржуване рішення про
застосування економічних санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями Санітарно-епідеміологічна
станція Голосіївського району міста
Києва звернулась з касаційною скаргою,
у якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та ухвалите
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на касаційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до плану роботи
Державної інспекції з контролю за
цінами в місті Києві на ІІ квартал 2011
року в період з 19.04.2011 року по 22.04.2011 року
на підставі посвідчення №226 від 12.04.2011
року працівниками відповідача
проведена перевірка
Санітарно-епідеміологічної станції
Голосіївського району міста Києва з
питань дотримання останнім вимог
чинного законодавства щодо
ціноутворення при наданні платних
послуг за період з 01.01.2010 року по 01.04.2011
року, про що складено акт №083 від 22.04.2011
року.

Актом перевірки встановлено порушення
вимоги п.1 постанови КМУ від 27.08.2003 року
№1351 «Про затвердження тарифів
(прейскурантів) на роботи і послуги, що
виконуються 1 надаються за плату
установами та закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби» та
підпункту 1 пункту 51, підпункту 1 пункту
65 Тарифів (прейскурантів) на роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби, затверджених постановою КМУ
від 27.03.2003 року №1351.

Зокрема, при розрахунку вартості
лабораторних досліджень в
специфікаціях дослідження води за
«Визначення запаху води
органолептичними методами» та за
«Визначення фото колориметричним
методом каламутності та кольоровості
води» стягував плати у подвійних
розмірах як за дослідження кожного
показника, замість як за одне
дослідження. Крім того, СЕС
Голосіївського району міста Києва
стягувала плату за послугу «Комплексне
вивчення та підготовка документів по
організації та проведенню періодичних
медичних оглядів працюючих певних
категорій, яка не передбачена вимогами
Тарифів (прейскурантів) на роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
державної санепідемслужби,
затверджених постановою КМУ від 27.08.2003
року №1351. В результаті чого
необґрунтовано отримана сума виручки
склала за період з 01.06.2010 року по 11.03.2011
року у розмірі 16157,86 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи в задоволенні позову
виходили з підстав правомірності
прийнятого відповідачем рішення про
застосування економічних санкцій та
необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такі висновками судів передчасними,
враховуючи наступне.

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів та
організацію контролю за їх дотриманням
на території республіки визначає Закон
України "Про ціни та ціноутворення".
Статтею 7 Закону України "Про ціни та
ціноутворення" передбачено, що вільні
ціни і тарифи встановлюються на всі
види продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів.

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про ціни та ціноутворення" державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення: державних
фіксованих цін (тарифів); граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про
ціни та ціноутворення" вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в дохід відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості
підприємства, організації разом із
штрафом у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки.

Згідно з положеннями статті 35 Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя
населення» оплата послуг у сфері
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя, що не
відносяться до медичної допомоги
населенню здійснюється за тарифами та
прейскурантами, затвердженими
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№1544 від 15.10.2002 затверджено Перелік
робіт та послуг у сфері забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення, які
виконуються і надаються за плату.

27.08.2003 року постановою Кабінету
Міністрів України №1351 затверджено
"Тарифи (прейскуранти) на роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби" (далі - Постанова Кабінету
Міністрів України №1351).

Згідно з пунктом 51 Тарифів ціна за
надання послуг з визначення
фотоколориметричним методом
каламутності та кольоровості води
питної, водойм та стічної становить 10,46
грн. (без урахування ПДВ) за одне
дослідження.

Таким чином, тарифи, встановлені
пунктом 51 Постанови №1351
застосовуються окремо по відношенню до
кожної з послуг: визначення
каламутності та визначення
кольоровості, що підтверджується
державним стандартом №3351-74 "Вода питна.
Методи визначення смаку, запаху,
кольоровості та каламутності",
протоколами дослідження питної води.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає помилковим висновок судів
попередніх інстанцій в частині
правомірності рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в місті
Києві стосовно необґрунтованого
отримання позивачем виручки у розмірі
6199,70 грн. при стягненні плати за послуги
з визначення каламутності та
визначення кольоровості води із
розрахунку 10,46 грн. за кожне
дослідження.

Водночас, згідно з пунктом 65 Тарифів
ціна за надання послуг з визначення
запаху органолептичним методом
становить 3,03 грн. (без урахування ПДВ).

Згідно ГОСТу №3351-74 "Вода питна. Методи
визначення смаку, запаху, кольоровості
та каламутності" визначення запаху
органолептичним методом здійснюється
при температурі 20°С та 60°С. Тобто,
органолептичний метод включає в себе
визначення запаху при різних
температурах, а тому вартість послуги
не залежить від кількості застосованих
методів при здійсненні одного
дослідження.

Таким чином, застосування різних
температур при органолептичному
методі визначення запаху не є окремими
дослідженнями, а тому судова колегія
погоджується з висновком судів в
частині правомірності рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в місті Києві стосовно
необґрунтованого отримання позивачем
виручки у розмірі 1798,16 грн. при
стягненні плати за послуги з
визначення запаху органолептичним
методом із розрахунку 3,03 грн. за
дослідження кожного показника.

Також, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про отримання
позивачем необґрунтованої виручки у
розмірі 8160,00 грн. при стягненні плати за
послуги з комплексного вивчення та
підготовки документів по організації
та проведенню періодичних медичних
оглядів працюючих певних категорій.

Як вірно встановлено судами, позивачем
надано послуги на підставі пункту 244.1
Тарифів «Комплексне вивчення та
підготовка документів по організації
та проведенню періодичних медичних
оглядів працюючих певних категорій», в
той час як Тарифи не містять роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби під номером 244.1 або найменування
«Комплексне вивчення та підготовка
документів по організації та
проведенню періодичних медичних
оглядів працюючих певних категорій».

Так, пунктом 244 Тарифів визначено ціну
надання послуги «Комплексне вивчення
та підготовка проекту висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи» у розмірі 200 грн. без
врахування ПДВ за один висновок.

Таким чином, надана позивачем послуга
не входить до переліку Тарифів, а ціни,
встановлені п.244 Тарифів не можуть
застосовуватись до цієї послуги, так як
за результатами її надання, позивачем
не складено висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Враховуючи викладене, рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в місті Києві про скасування
рішення від 29.04.2011 року №40 про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін в
частині вилучення в дохід державного
бюджету необґрунтовано отриманої
виручки в розмірі 6199,70 грн.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судові рішення
ухвалені з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягають
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ст. 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу
Санітарно-епідеміологічної станції
Голосіївського району міста Києва
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 вересня 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року - скасувати, та ухвалити у справі
нове рішення.

Позов Санітарно-епідеміологічної
станції Голосіївського району міста
Києва до Державної інспекції з
контролю за цінами в місті Києві про
скасування рішення - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в місті Києві від 29.04.2011 року
№40 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін в частині вилучення в
дохід державного бюджету
необґрунтовано отриманої виручки в
розмірі 6199,70 грн. та накладення штрафу у
розмірі 12399,40 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: