Справа № 637/1129/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.Справа № 637/1129/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
Харківської області на постанову
Шевченківського районного суду
Харківської області від 06.11.2014р. по
справі № 637/1129/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
Харківської області

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування та виплати державних
пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач), звернувся до Шевченківського
районного суду Харківської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
Харківської області (далі по тексту -
відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
позивачу щомісячних державних пенсій
(основної та додаткової) відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ (далі по тексту -
Закон України №796-ХІІ), виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат;

- зобов'язати відповідача здійснити
позивачу, починаючи з 1 травня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду ІІ
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі не нижче 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону
України № 796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати відповідача здійснити
позивачу, починаючи з 1 травня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду ІІ групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону
України № 796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати відповідача виконати
постанову суду негайно та подати звіт
про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Постановою Шевченківського районного
суду Харківської області від 06.11.2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
позивачу щомісячних державних пенсій
(основної та додаткової) відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України №796
-ХІІ від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат.

Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу, починаючи з 1 травня 2014 року
по 2 серпня 2014 року, перерахунок та
виплату щомісячної основної державної
пенсії по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків, як
інваліду ІІ групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 51, 67 Закону
України № 796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу, починаючи з 1 травня 2014 року
по 2 серпня 2014 року, перерахунок та
виплату щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду ІІ групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону
України №796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

Зобов'язано відповідача подати звіт
про виконання судового рішення
протягом 1-го місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Згідно з ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції те, що позивач є інвалідом 2
групи (безстроково) та віднесений до
категорії осіб, які постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим 28 березня 2012 року
та має право на отримання основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС".

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та отримує державну пенсію
по інвалідності, а також додаткову
пенсію згідно Закону України №796-ХІІ.

28.07.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
здійснити нарахування та виплату йому
державної та додаткової пенсії з 1
січня 2014 року, відповідно до Закону
України №796-ХІІ, однак отримав
відповідь від 07.08.2014 року, в якій
зазначено, що підстави для проведення
перерахунку пенсії, починаючи з 1 січня
2014 року відповідно до Закону України
№796-ХІІ відсутні, розмір пенсії
розрахований згідно вимог чинного
законодавства у порядку та розмірах,
визначених Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210.

Не погодившись з зазначеною відмовою,
позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з протиправності
відмови відповідача у перерахунку та
виплаті позивачу щомісячних державних
пенсій (основної та додаткової)
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону
України №796-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України №796-ХІІ

Статтею 49 Закону України №796
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
№796 (в редакції від 09.07.2007 року згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008), в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по ІІ групі інвалідності -
8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України №796 (в
редакції від 9 липня 2007 року згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008) особам,
віднесеним до першої категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 %
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до ст. 53
зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Приписами ч. 3 ст. 67 Закону України №796 (у
редакції Закону України від 05 жовтня 2006
року N 231-V) встановлено, що у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, передбаченого законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
обчислення державної та додаткової
пенсій є мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Колегія суддів, не бере до уваги
положення ч. 3 ст. 28 вищезазначеного
Закону, згідно якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання щомісячних
державних пенсій (основної та
додаткової) за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
державних пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4
ст. 54 Закону України №796-ХІІ, а не
Постанова Кабінету Міністрів України
№ 530 "Деякі питання соціального захисту
населення окремих категорій громадян"
від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня
2008 року "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Також, колегія суддів зазначає, що при
призначенні та перерахунку державної
пенсії та додаткової пенсії,
передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України
№796-ХІІ, застосування положень ч. 3 ст. 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
обов'язковим.

Крім того, положеннями Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
(в редакції, що була чинною до внесення
змін Законом України "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" № 1622-VII від 31 липня 2014
року) не було передбачено обмежень щодо
застосування ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Отже, позивач з 1 травня 2014 року має
право на отримання основної державної
пенсії по інвалідності та додаткової
державної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014
року № 1622-VІІ передбачено, що норми та
положення статей, зокрема, 50, 54 Закону
України №796-ХІІ застосовуються в
порядку та в розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового соціального
страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ,
передбачено, що цей Закон набирає
чинності з дня, наступного за днем його
офіційного опублікування.

Вищевказаний Закон було офіційно
опубліковано у газеті "Голос України" 2
серпня 2014 року (№ 146), а тому, з
урахуванням дати набрання чинності
вказаним Законом, колегія суддів
вважає, що призначення та перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підлягає з 1
травня 2014 року по 2 серпня 2014 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання та не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються
положення абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч.
1 ст. 207 КАС України, згідно з якими у
резолютивній частині постанови суду
першої інстанції зазначається
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіт про виконання постанови, якщо вона
вимагає вчинення певних дій.

Таким чином, встановити судовий
контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних повноважень суд може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
шляхом зобов'язання надати звіт про
виконання судового рішення, розгляду
поданого звіту на виконання постанови
суду, а в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу. У
разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі, суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС
України, в подальшому примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Шевченківського районного суду
Харківської області від 06.11.2014 рок
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду Харківської області від 06.11.2014р. по
справі № 637/1129/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С.
Бондар В.О.