Справа № 822/2830/14
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2830/14

Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

19 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
30 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про скасування
постанови про накладення штрафу ,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі (далі - позивач,
управління ПФУ в Полонському районі)
звернулось в суд з позовом до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області (далі -
відповідач) про скасування постанови
про накладення штрафу від 12.06.2014 ВП
№41845153.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від 30
вересня 2014 року відмовив позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони у судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений завчасно
та належним чином.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, колегія суддів визнала
за можливе здійснювати апеляційний
розгляд за відсутності представників
сторін у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що 31.12.2010 Полонським
районним судом Хмельницької області
винесено постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Полонському районі Хмельницької
області щодо невиплати підвищення до
пенсії дітям війни; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Полонському районі Хмельницької
області здійснити перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", та здійснити вказані
виплати ОСОБА_2 за період з 03 березня по
02 вересня 2010 року з врахуванням
проведених виплат.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011
постанову Полонського районного суду
Хмельницької області від 31.12.2010 по
справі №2а-1503/10 залишено без змін.

22.02.2013 видано відповідний виконавчий
лист.

03.02.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2а-1503/10, виданого
Полонським районним судом 22.02.2013
(постанова про відкриття виконавчого
провадження від 03.02.2014 ВП №41845153) та
визначено строк для добровільного
виконання - до 10.02.2014.

Згідно акту державного виконавця від
23.05.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області в ході виконання
виконавчого листа №2а-1503/10 виданого
22.02.2013 Полонським районним судом
встановлено, що рішення суду в частині
нарахування пенсії виконано, а в
частині виплати не виконано.

За невиконання боржником рішення
Полонського районного суду №2а-1503/10
(виконавчий лист №2а-1503/10 від 22.02.2013) в
частині виплати перерахованої пенсії,
відповідно до статей 11, 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
23.05.2014 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області винесена
постанова про накладення на управління
ПФУ в Полонському районі штрафу в
розмірі 680,00 грн..

23.05.2014 УПФ України у Полонському районі
направлена вимога державного
виконавця №1981, якою позивача
зобов'язано до 29.05.2014 виконати рішення
суду у спосіб та порядок визначений
виконавчим документом.

За невиконання боржником рішення
Полонського районного суду по
виконавчому листу №2а-1503/10 від 22.02.2013 в
частині виплати перерахованої пенсії,
відповідно до статей 11, 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
12.06.2014 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області винесена
постанова про накладення на управління
ПФУ в Полонському районі штрафу в
розмірі 1360,00 грн..

Не погоджуючись із зазначеною
постановою від 12.06.2014, позивач оскаржив
її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суду
першої інстанції виходив із того, що
рішення відповідача прийняте у межах,
на підставі та у спосіб передбачений,
чинним законодавством, а відтак,
відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції», пункт 68).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно i в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої-третьої
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до положень частини першої
статті 89 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що у разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відсутність
державного фінансування не є поважною
причиною для невиконання пенсійним
органом рішення суду, що набрало
законної сили. Реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

При цьому, дійшовши вірного по суті
спору висновку суд першої інстанції не
врахував наступних обставин.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 17 КАС юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем оскаржується рішення
державного виконавця щодо накладення
штрафу за невиконання рішення суду.

Слід враховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані.

Визначаючи предметну та територіальну
підсудність справ з приводу рішень, дій
або бездіяльності державної
виконавчої служби, колегія суддів
виходить із того, що за приписами
пункту 5 частини першої статті 18,
частини шостої статті 181 КАС України
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1 - 4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист,
незалежно від статусу позивача у
виконавчому провадженні.

Згідно зі статтею 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку про те, що суд першої
інстанції вірно встановив відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, проте порушив вимоги ст. 18 КАС
України щодо підсудності, у зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.
4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
вирішив скасувати її та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуУправління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області
задовольнити частково .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Полонському районі
Хмельницької області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про скасування
постанови про накладення штрафу
скасувати .

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій
Миколайович

Судді
Боровицький Олександр
Андрійович

Сушко Олег Олександрович