Справа № 490/13052/14
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/13052/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Гуденко О.А.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Алєксєєва В.О. та
Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва на ухвалу Центрального
районного суду міста Миколаєва від 24
жовтня 2014 року (про зміну способу і
порядку виконання рішення суду) у
справі за адміністративним ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
про захист соціальних прав,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 12 березня 2011 року,
яка була прийнята в порядку
скороченого провадження, зобов'язано
УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва
здійснити перерахунок та виплатити
пенсію ОСОБА_1, за період з 22 травня 2008
року по 1 лютого 2011 року з урахуванням
підвищення у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року зазначене судове рішення
змінено, та резолютивну частину
вищевказаної постанови викладено у
наступній редакції: "Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва
щодо нарахування та виплати на користь
позивача підвищення до пенсії як
дитині війни.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
м.Миколаєва здійснити перерахунок та
виплату на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період часу з 30.06.10 р. по
30.12.10 р. з урахуванням виплачених сум."

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 24 жовтня 2014 року
задоволено подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області про зміну
способу і порядку виконання постанови
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12 березня 2011 року. Суд
змінив спосіб і порядок виконання
судового рішення шляхом стягнення з
пенсійного органу на користь ОСОБА_1
кошти у сумі 793,08 грн.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Центральному районі м. Миколаєва
ставиться питання про скасування
ухвали суду у зв'язку з тим, що вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Тобто, для відстрочення або
розстрочення виконання, зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення необхідно
встановити конкретні обставини, які
ускладнюють виконання судового
рішення.

У даному випадку, як встановлено судом
першої інстанції, такими обставинами є
відсутність коштів на рахунку боржника
через відсутність відповідного
бюджетного фінансування.

За наявності такої обставини як
відсутність коштів на рахунку боржника
за правилами частини першої статті 263
КАС України суд може застосувати
наступні заходи: відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Застосування кожного із зазначених
заходів повинно бути судом у
постановленому судовому рішенні
відповідно мотивовано, тобто суд
повинен обґрунтувати, чому у зв'язку з
відсутністю коштів на рахунку боржника
підлягає застосуванню саме цей
конкретний захід.

Проте, вирішуючи спірне питання, суд
першої інстанції жодних обґрунтувань
чи мотивів необхідності застосування
такого заходу як зміна способу
виконання судового рішення не навів.

Відповідно до положень частини першої
статті 2 Закону України від 5.06.2012 року №
4901-VI "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" (набрав
чинності з 1 січня 2013 року) держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган,
тобто зазначеною нормою Закону
передбачено виконання судових рішень і
зобов'язального характеру.

У зазначеному Законі немає заборони
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, у резолютивній
частині яких замість слів "стягнути"
записано "зобов'язати виплатити". При
наявності такої заборони законодавець
в обов'язковому порядку у прикінцевих
та перехідних положеннях Закону мав би
передбачити рекомендацію судам
привести свої рішення у відповідність
з цим Законом шляхом зміни способу
виконання судових рішень. Проте цього
зроблено не було, а тому висновок суду
про те, що зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, якими не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, не можна
визнати обґрунтованим.

Підстави для зміни способу виконання
судового рішення, відповідно до
положень Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
могли би виникнути лише у випадку, коли
після звернення стягувача за правилами
частини другої статті 3 цього Закону до
Державної казначейської служби
України із заявою про виконання
рішення суду йому було відмовлено з
мотивів неможливості виконання
судового рішення за нормами
зазначеного Закону у зв'язку з
невідповідністю формулювань
резолютивної частини судового рішення
вимогам цього Закону.

Проте судом першої інстанції
зазначених обставин не встановлено.
Тому, враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
зміни способу виконання судового
рішення у даній справі немає.

Отже, виконання зазначеної постанови
суду можливе, хоча й за певних умов, а
тому підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції відсутні.

Крім цього, суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Враховуючи все вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки судом першої інстанції
обставини у справі встановлено повно
та правильно, але не правильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до незаконного
судового рішення, ухвалу суду слід
скасувати та ухвалити нову про відмову
у задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва -
задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду
міста Миколаєва від 24 жовтня 2014 року -
скасувати та прийняти нову ухвалу, якою
у задоволенні заяви Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Миколаївській області про зміну
способу і порядку виконання постанови
Центрального районного суду міста
Миколаєва від 12 березня 2011 року -
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: В.О. Алєксєєв

І.Г. Ступакова