Справа № 373/3199/14-а
Суддя: Овдієнко К. М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/3199/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд

Київської області, що діє як
адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

при секретарі Домантович О.П.

з участю позивача ОСОБА_1,представника
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Лой К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.
Переяславі-Хмельницькому

справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області про скасування
рішення суб»єкта владних повноважень ,-

встановив:

Позивачка просить скасувати рішення
виконавчого комітету
Переяслав-Хмельницької міської ради
від 28 жовтня 2014 року № 353-20 про
звільнення її від здійснення
повноважень опікуна над малолітнім
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зупинити дію
даного рішення.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що рішенням
відповідача від 27 лютого 2009 року її
призначено опікуном над малолітнім
онуком ОСОБА_4, мати якого позбавлена
батьківських прав. З цього часу вона
забезпечує йому відповідні умови для
розвитку, утримання, виховання та
навчання. Оскаржуваним рішенням
міськвиконкому, яке відбулося без її
участі та згоди, її звільнено від
виконання обов»язків опікуна.
Позивачка вважає, що це рішення
відповідачем прийняте з порушення
вимог чинного законодавства, оскільки,
без її заяви про складання обов»язків
опікуна це питання може вирішити лише
суд за заявою органу опіки та
піклування.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_2 вимоги підтримали.

Представник відповідача Лой К.І.
заперечує проти задоволення позову,
посилаючись на те, що опіка над
неповнолітнім ОСОБА_4 призначалася не
судом, а органом опіки та піклування,
тому виконком Переяслав-Хмельницької
міської ради має право скасувати своє
рішення про призначення опікуна у
встановлених законом випадках. В
даному випадку підставою для
звільнення позивачки від обов»язків
опікуна було невиконання нею впродовж
чотирьох років вимог
психолого-медико-педагогічної
консультації щодо поміщення
малолітнього ОСОБА_5 на навчання до
спеціалізованого навчального закладу.
Опікун була присутня на засіданні
комісії з прав дитини, яка готувала
рекомендації для виконкому, але до
думки членів комісії вона також не
прислухалася.

З пояснень сторін та письмових
доказів, які маються в матеріалах
справи, встановлено, що рішенням
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду від 13 січня 2009 року
ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав
відносно її дітей - неповнолітньої
дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та стягнуто аліменти на їх утримання.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Переяслав-Хмельницької міської ради
від 27.02.2009 № 83-03 малолітньому ОСОБА_4
надано статус дитини, позбавленої
батьківського піклування та
призначено його опікуном ОСОБА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Переяслав-Хмельницької міської ради
від 28 жовтня 2014 року № 353-20 ОСОБА_1
звільнено від здійснення повноважень
опікуна над малолітнім ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Перед Департаментом
освіти та науки Київської обласної
державної адміністрації порушене
клопотання про направлення
малолітнього ОСОБА_4 в державну дитячу
установу з помірною розумовою
відсталістю. На службу у справах дітей
покладено обов»язок підготувати
необхідні документи для влаштування
дитини на навчання в цю установу.

Свідок ОСОБА_9 - районний психіатр, -
показала, що малолітній ОСОБА_4
перебуває на обліку в районного
психіатра з діагнозом: легка розумова
відсталість в результаті органічного
ураження дисфункції головного мозку
внаслідок алкогольного ураження плоду.
Опікуну неодноразово рекомендувалося
обстежити дитину в КОКЛ № 2 (м. Ворзель),
однак вона ігнорує ці рекомендації.

Вказані показання свідка
підтверджуються витягом з історії
хвороби № 2985 Інституту педіатрії,
акушерства і гінекології НАМН України
за період з 17 по 24 грудня 2012 року,
довідкою ЛКК від 25.12.2012 року, витягами з
протоколів засідання
психолого-медико-педагогічної
консультації за 2012, 2013, 2014 роки.

Свідок ОСОБА_10, яка працює вчителем
початкових класів в ЗОШ № 4 , показала
суду, що ОСОБА_4 навчався в неї з 1-го
класу. Програму першого класу він не
засвоїв. В другому класі пів року
перебував на індивідуальному навчанні,
але будь-яких зрушень у кращий бік не
відбулося. Бабуся у школі з ним не
перебувала, над закріпленням шкільного
матеріалу вдома не працювала. За чотири
роки ОСОБА_11 практично нічого не
засвоїв, по звичайній програмі він не
може навчатися. Влаштування дитину у
спеціалізований заклад є позитивним.
Його фізичний розвиток хороший і він із
задоволенням спілкується з дітьми.

Свідок ОСОБА_12,- директор ЗОШ № 4, -
підтвердив показання свідка ОСОБА_10,
додавши, що Мостищенська
спеціалізована школа-інтернат краще
справиться з навчанням ОСОБА_4, бо вона
працює за спеціальною програмою. При
індивідуальному навчанні в
загальноосвітній школі дитина не може
знаходиться у класі разом з іншими
учнями, - вчитель займається з дитиною
вдома. Однак, бабуся заперечувала проти
такої організації навчання, до
рекомендацій ПМПК не прислуховувалася.

Вказані обставини підтверджуються
шкільними характеристиками учня
ОСОБА_5 за 1- 4 класи його навчання в
Переяслав-Хмельницькій ЗОШ 1-Ш ступенів
№ 4.

Свідок ОСОБА_13 - завідувач міськвно, -
показав, що, як правило, індивідуальна
форма навчання дітей з вадами
психічного розвитку не дає позитивного
результату, що підтвердилося на
прикладі ОСОБА_5. В 2-й школі
застосовується форма інклюзивного
навчання, але, як правило, вона
ефективна для дітей з вадами фізичного
розвитку.

Свідок ОСОБА_11, яка працює спеціалістом
відділу дітей та сім»ї, показала суду,
що на засіданні комісії опікуну
пропонували добровільно направити
ОСОБА_5 для консультації в обласну
лікарню, без звільнення її від
обов»язків опікуна, але вона
категорично відмовилася. З вини
опікуна дитина впродовж двох років не
оздоровлювалася. Вона, свідок ОСОБА_11,
має досвід роботи з дітьми з вадами
психічного розвитку, бо працювала
директором школи-інтернату. Після
певного часу перебування таких дітей в
спеціалізованих закладах, вони
поверталися до школи-інтернату і
наздоганяли по засвоєнню програми
інших дітей.

Згідно з наданими відповідачем
доказами, ОСОБА_4 за путівкою
департаменту освіти і науки КОДА № 1914
від 19.11.2014 року зарахований до 4 класу КЗ
КОР «Мостищенська спеціалізована
школа-інтернат 1-П ступенів».

Підставою для отримання путівки було
направлення Служби у справах дітей та
сім»ї Київської обласної державної
адміністрації від 10.11.2014 №2471/01-19.

Відповідно до ст.61, ч.1 ст.62 ЦК України
орган опіки та піклування встановлює
опіку над малолітньою особою, крім
випадків, встановлених частинами
першою та другою статті 60 цього
Кодексу, та призначає опікуна.

Згідно з положеннями ст.75 ЦК України,
суд, якщо він призначив опікуна, або
орган опіки та піклування звільняє
особу від повноважень опікуна за її
заявою, або за заявою особи, над якою
встановлено опіку.

За заявою органу опіки та піклування
суд може звільнити особу від
повноважень опікуна у разі невиконання
нею своїх обов»язків, порушення прав
підопічного, а також у разі поміщення
підопічного до навчального закладу,
закладу охорони здоров»я або закладу
соціального захисту.

У ході розгляду справи встановлено, що
оскаржуваним рішенням виконкому
позивачку звільнено від здійснення
повноважень опікуна над малолітнім
ОСОБА_4 Ні вона особисто, ні її
підопічний не подавали до органу опіки
та піклування заяв про звільнення її
від здійснення цих повноважень.
Підставою для прийняття такого рішення
було клопотання служби у справах дітей
міськвиконкому, рекомендації комісії з
питань захисту прав дитини, які зробили
висновок про доцільність направлення
малолітнього ОСОБА_4 в державну дитячу
установу. На засідання виконкому
позивачка не запрошувалася. На
засіданні комісії вона заперечувала
проти направлення дитини до
спеціалізованого закладу та
звільнення її від обов»язків опікуна.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З пояснень свідків та наданих
відповідачем письмових доказів
встановлено, що малолітній ОСОБА_4
дійсно потребує повного обстеження в
КОКЛ № 2 та навчання у спеціалізованому
закладі.

Разом з тим, суд дійшов до висновку, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
відповідач порушив процедуру
звільнення особи від повноважень
опікуна, встановлену ч.3 ст.75 ЦК України,
оскільки звільнити особу від цих
повноважень, у разі відсутності її
заяви чи заяви підопічного, через
невиконання нею своїх обов»язків,
порушення прав підопічного, а також у
разі поміщення підопічного до
навчального закладу, закладу охорони
здоров»я або закладу соціального
захисту, може лише суд за заявою органу
опіки та піклування.

Правомірність такого рішення
відповідачем не доведена.

Суд не вбачає необхідності в зупиненні
дії оскаржуваного рішення, оскільки в
частині порушення перед Департаментом
освіти та науки Київської обласної
державної адміністрації клопотання
про направлення малолітнього ОСОБА_4 в
державну дитячу установу з помірною
розумовою відсталістю та покладення на
службу у справах дітей обов»язку по
підготуванню необхідних документів
для влаштування дитини на навчання в цю
установу воно виконане у повному
обсязі.

На підставі зазначеного суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позову.

На підставі ст.ст. 60-62,75 ЦК України,
керуючись ст.ст.159,160,162,163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Переяслав-Хмельницької
міської ради Київської області про
скасування рішення суб»єкта владних
повноважень задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення Виконавчого комітету
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області від 28 жовтня 2014 року
№ 353-20 «Про звільнення від здійснення
повноважень опікуна ОСОБА_1 та про
направлення в державну дитячу установу
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.»

В іншій частині вимог позивача
відмовити.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення через
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд з одночасним надісланням апелянтом
копії скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19
грудня 2014 року

Головуючий суддя