Справа № 826/10063/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління МВС України в м. Києві
Шевченківського районного управління
ГУ МВС України в місті Києвіпро
визнання протиправними дій
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління МВС України в місті Києві
(далі по тексту - відповідач 1)
Шевченківського районного управління
Головного управління МВС України в
місті Києві (далі по тексту - відповідач
- визнання протиправними дій Головного
управління МВС України в місті Києві
щодо притягнення майора міліції ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ з посади помічника
начальника відділу міліції -
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського районного управління
та скасування наказів Головного
управління МВС України в місті Києві №
92 від 14.03.2014 року та № 183 о/с від 19.03.2014
року про притягнення майора міліції
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
органів внутрішніх справ з посади
помічника начальника відділу міліції -
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського районного управління
Головного управління МВС України в
- поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді
помічника начальника відділу міліції -
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського районного управління
Головного управління МВС України в
- стягнення з Головного управління МВС
України в місті Києві на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з розрахунку 124,21 грн. за один
день за період з 01.02.2014 року по день
поновлення на роботі;
- стягнення з Головного управління МВС
України в місті Києві на користь ОСОБА_1
частини несплаченого середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
січні 2014 року у сумі 1016,48 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 липня 2014 року
залишено без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в
місті Києві про скасування наказу,
поновлення на посаді.
В межах даної справи питання стосовно
поважності причин пропуску строків
звернення позивача до суду не
розглядається, оскільки ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 жовтня 2014
року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 липня 2014 року
задоволено. Ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
липня 2014 року скасовано. Справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року
прийнято до провадження та призначено
судове засідання 10 листопада 2014 року,
яке відкладалось до 19 листопада 2014 року
у зв'язку з залученням до участі у
справі другого відповідача
Шевченківського районного управління
Головного управління МВС України в
У судовому засіданні 19 листопада 2014
року представник позивача та позивач
підтримали позовні вимоги та просили
суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача 1 заперечив
проти позовних вимог, просив суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову. Представник
відповідача 2 в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином. Про причини неявки суд
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ визначаються Законом
України від 20 грудня 1990 року №
565-XII «Про міліцію»; Законом України
від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ» та Інструкцією про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.
Відтак, предметом судового розгляду в
даній адміністративній справі, є,
зокрема, визнання незаконними рішень
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
щодо притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення його із займаної посади.
Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 перебував на службі в органах
внутрішніх справ України з 18.06.1999 року
згідно запису в трудовій книзі.

За час служби позивач отримав нагороди:
15.12.2008 року - медаль «За сумлінну
службу» ІІІ ступеня; 14.12.2009 року -
відзнаку МВС України «За відзнаку в
службі» ІІ рівня; 21.03.2014 року - внесено
запис про те, що за час служби в органах
внутрішніх справ має 8 заохочень, із
них: 4 подяки, 3 грошових винагороди та 1
нагрудний знак.

З матеріалів службового розслідування
вбачається, що 21.02.2014 року начальником
чергової частини штабу
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві подано рапорт на ім'я в.о.
начальника Шевченківського РУ ГУМВС
України в м.Києві стосовно невиходу
позивача у період з 08.01.2014 року по 21.02.2014
року на роботу, не надавши при цьому
документів, які звільняють його від
службових обов'язків. Під час
телефонних розмов позивач повідомляв,
що надасть усі підтверджуючі документи
після виходу на роботу.

Наказом Шевченківського РУ ГУМВС
України в м.Києві від 21.02.2014 року № 54 за
фактом порушення службової дисципліни
майором міліції ОСОБА_1, що виявилося у
невиході на роботу без поважних причин
протягом тривалого терміну, призначено
службове розслідування.

Для з'ясування обставин щодо
відсутності позивача в період з 08.01.2014
року на робочому місці посадовими
особами відповідача проведено
службове розслідування, результати
якого викладені у висновку службового
розслідування за фактами порушення
службової дисципліни майором міліції
ОСОБА_1

З висновку вбачається, що майор міліції
ОСОБА_1, 1979 року народження, освіта вища,
в органах внутрішніх справ працює з
червня 1999 року, на займаній посаді - з
квітня 2013 року, має одне діюче
дисциплінарне стягнення: попередження
про неповну посадову відповідність,
оголошене наказом районного
управління від 06.01.2014 року № 1, з 08.01.2014
не виходить на службу, без поважних
причин.

Актом про відмову від надання пояснень
від 21.02.2014 року встановлено, що позивачу
запропоновано надати пояснення (усне
чи письмове) з приводу обставин
відсутності його на службі у період з
08.02.2014 року по 21.02.2014 року та надати
лікарняні листи або довідки
непрацездатності, які останній
надавати відмовився з посиланням на їх
відсутність. Від підпису складеного
акту позивач відмовився.

Оскільки в ході проведення службового
розслідування встановлено, що позивач
у період з 08.01.2014 року по 14.03.2014 року не
виходить на службу без поважних причин
та, таким чином, порушує вимоги
Дисциплінарного статуту ОВС України та
Правила внутрішнього розпорядку,
затверджені наказом Головного
управління від 11.04.2005 року № 178 «Про
перегляд режиму роботи в службах,
органах та підрозділах Головного
управління», наказом ГУ МВС України у
м.Києві від 14.03.2014 року № 92 за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився в невиході на службу з 08.01.2014
року по теперішній час (14.03.2014 року),
порушенні вимог абзацу 11 статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, на помічника
начальника відділу міліції -
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського районного управління
майора міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ,
з яким позивач ознайомлений під
розписку 24.03.2014 року (а.с.73).

Наказом Головного управління МВС
України в м.Києві від 19.03.2014 року № 183 о/с
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнено з органів
внутрішніх справ у запас Збройних сил
України (із постановкою на військовий
облік) згідно з пп. «є» (за порушення
дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_1,
помічника начальника відділу міліції -
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського районного управління,
12.03.2014 року, установивши щомісячну
премію за лютий та березень 2014 року в
розмірі 0 відсотків.

Листом від 24.03.2014 року № 59/5858 позивача
повідомлено про необхідність прибуття
до управління кадрового забезпечення
ГУМВС України у м.Києві для проведення
розрахунку, отримання трудової книжки
і направлення для постановки на
військовий облік та ознайомлення з
наказом про звільнення.

До матеріалів адміністративної справи
додано також розписку від 24.03.2014 року
про отримання трудової книжки,
військового квитка, диплому та витягу з
наказу про звільнення від 19.03.2014 року №
183 о/с.

Згідно з послужним списком ОСОБА_1
заохочувався 15.12.2008 року - медаллю «За
сумлінну службу» ІІІ ступеня; 14.12.2009
року - відзнакою МВС України «За
відзнаку в службі» ІІ рівня; 21.03.2014 року
- внесено запис про те, що за час служби
в органах внутрішніх справ має 8
заохочень, із них: 4 подяки, 3 грошових
винагороди та 1 нагрудний знак, однак
станом на час притягнення до
дисциплінарної відповідальності на
підставі наказу від 14.03.2014 № 92 позивач
мав не зняте дисциплінарне стягнення,
накладене наказом Шевченківського РУ
ГУМВС України в м.Києві від 06.01.2014 року
№ 1, яким позивача попереджено про
неповну службову відповідність за
вчинення дисциплінарного проступку,
який виразився у наданні керівництву
ГУ неправдивої інформації та порушення
абз.1, 4, 10 ст.7 Дисциплінарного статуту
ОВС України та вимоги п.п. 1.1 розділу IV
правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
ОВС України, затвердженого наказом МВС
України 22.02.2012 року № 155.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, пов'язані з прийняттям,
проходженням та звільненням зі служби
в органах внутрішніх справ,
регулюються, зокрема, Законом України
«Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (зі
змінами та доповненнями), «Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 №114 (зі змінами та доповненнями),
«Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України»,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 №3460-IV (зі змінами та
доповненнями).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України (частина перша). При
звільненні зі служби в міліції за
ініціативою адміністрації у разі
відхилення скарги з цього приводу
вищестоящими в порядку підлеглості
службовою особою чи органом звільнений
працівник міліції має право оскаржити
звільнення в суд (частина восьма).
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України
затверджується Верховною Радою
України (частина шоста).

Службовою дисципліною відповідно до
статті 1 «Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України» є
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 «Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України»
визначено, що дисциплінарний проступок
- це невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
встановлено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Оголошувати
дисциплінарне стягнення особі
начальницького складу в присутності
його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді
пониження в спеціальному званні на
один ступінь на осіб, які мають перші
спеціальні звання, і звільнення з
посади на осіб, які обіймають посади
найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженою
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 02
квітня 2013 р. за №541/23073 (далі по тексту -
Інструкція № 230) визначено, що службове
розслідування проводиться
уповноваженим на те начальником у разі,
зокрема, невиконання або неналежного
виконання особами рядового і
начальницького складу під час
службової діяльності вимог чинного
законодавства, що призвело до
порушення прав та законних інтересів
громадян або негативно вплинуло на
забезпечення виконання покладених на
органи внутрішніх справ завдань з
охорони громадського порядку, боротьби
зі злочинністю (підпункт 2.2.1 пункту 2.2).
Підстави для призначення службового
розслідування можуть міститися в
службових документах осіб рядового і
начальницького складу, матеріалах
перевірок, письмових зверненнях
громадян України, осіб без
громадянства та іноземців,
депутатських запитах та зверненнях
народних депутатів України,
повідомленнях уповноважених органів
досудового розслідування, заявах і
повідомленнях інших правоохоронних
органів, підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності,
об'єднань громадян, засобів масової
інформації або в інших документах,
отриманих в установленому
законодавством України порядку (пункт
2.5). Підставою для проведення
службового розслідування є належним
чином письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника (пункт
2.6).

Представником відповідача долучено до
матеріалів адміністративної справи
рапорт начальника чергової частини
штабу Шевченківського РУ ГУМВС України
в м.Києві ОСОБА_3 від 21.02.2014 року, яким
останній доповів, що у період з 08.01.2014
року по теперішній час (21.02.2014 року)
позивач на роботу не виходить,
документів, які звільняють його від
виконання службових обов'язків, не
надає. Під час телефонних розмов
позивач повідомляв, що надасть усі
підтверджуючі документи після виходу
на роботу та просить вказівки по суті
рапорту.

Наказом начальника Шевченківського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у місті Києві ОСОБА_4 від
21.02.2014 № 54 «Про призначення службового
розслідування» на підставі
зазначеного рапорту призначено
службове розслідування за фактом
порушення службової дисципліни
позивачем, що виявилося у невиході на
роботу без поважних причин протягом
тривалого терміну, проведення
службового розслідування доручено
начальнику штабу підполковнику
міліції ОСОБА_5, заступникові
начальника відділу забезпечення
кадрового забезпечення
Шевченківського РУ майору міліції
ОСОБА_6, у встановлений термін надати та
затвердити висновок службового
розслідування.

Згідно з «Інструкцією про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України»
службове розслідування проводиться
посадовою особою, якій воно доручено,
чи декількома особами у складі комісії,
одна з яких за необхідності
призначається головою цієї комісії
(пункт 3.2). Проведення службового
розслідування доручається працівникам
підрозділів внутрішньої безпеки,
інспекції з особового складу
підрозділів кадрового забезпечення, а
якщо такі підрозділи не передбачені
штатним розписом, уповноважені на те
начальники доручають проведення
службових розслідувань найбільш
досвідченим працівникам, здатним
усебічно вивчити обставини, що стали
підставою для призначення службового
розслідування, та зробити об'єктивні
висновки (пункт 3.3). Забороняється
проводити службове розслідування
особам, які є підлеглими особи рядового
і начальницького складу, стосовно якої
призначено службове розслідування, а
також особам - співучасникам проступку
або зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника (пункт 3.4).

Аналогічна за змістом норма щодо
обмеження кола осіб, які можуть
проводити службове розслідування,
міститься також і в «Дисциплінарному
статуті органів внутрішніх справ
України», частиною третьою статті 14
якого передбачено, що забороняється
проводити службове розслідування
особам, які є підлеглими порушника, а
також особам - співучасникам проступку
або зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Пунктами 8.1, 8.7 «Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України»
регламентовано, що підсумковим
документом службового розслідування є
висновок службового розслідування,
який складається зі вступної, описової
та резолютивної частин, висновок
службового розслідування підписується
виконавцем (головою та членами комісії)
та затверджується начальником, який
призначив службове розслідування, або
вищим прямим начальником.

За результатами службового
розслідування за фактами, викладеними
рапорті начальника чергової частини
штабу Шевченківського РУ ГУМВС України
в м.Києві ОСОБА_3 від 21.02.2014 року,
начальником ГУМВС України в місті
Києві полковником міліції ОСОБА_7 13.03.2014
затверджено висновок службового
розслідування, яке було проведено
начальником штабу підполковником
міліції ОСОБА_5 та заступником
начальника відділу кадрового
забезпечення Шевченківського РУ ГУМВС
у місті Києві майором міліції ОСОБА_6 на
виконання наказу від 21.02.2014 року № 54
«Про призначення службового
розслідування».

Службовим розслідуванням встановлено
наступне:

"08.01.2014 року ОСОБА_1, за вказівкою
начальника штабу підполковника
міліції ОСОБА_5, повинен був заступити
на добове чергування у складі добового
наряду чергової частини 1-го відділу
міліції (з обслуговування території,
прилеглої до Центрального
залізничного вокзалу, Площі Перемоги
та мікрорайону «Шулявка»)
Шевченківського районного управління.
Однак, на службу він не прибув та, у
телефонній розмові ОСОБА_3 повідомив,
що захворів і перебуває на лікуванні, а
за медичною допомогою звернувся до
поліклініки за місцем мешкання, де йому
видано листок непрацездатності. У
подальшому, у період з 08.01.2014 по 21.02.2014
року ОСОБА_3 неодноразово телефонував
ОСОБА_1 та пропонував йому прибути до
районного управління із документами,
які підтверджують факт перебування
його на лікарняному. Останній ці
вказівки ігнорував, повідомляючи про
хворобу.

21 лютого 2014 року близько 14.00 год. ОСОБА_1
прибув до районного управління для
отримання заробітної платні та йому
було запропоновано надати письмові
пояснення щодо обставин відсутності на
службі у період з 08.01.2014 року по
теперішній час. Останній категорично
відмовився надавати пояснення, при
цьому запропонував звільнити його з
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни. ОСОБА_1 також
зазначив, що його стан здоров'я
задовільний і будь-які документи, які
звільняли б його від виконання
службових обов'язків у період з 08.01.2014
року по 21.02.2014 року, відсутні. З даного
приводу складено акт, від підпису у
якому він також відмовився.

З метою перевірки підстав відсутності
на робочому місці ОСОБА_1 у період з
08.01.2014 року по теперішній час,
підготовлено та направлено запити до
госпіталю (з поліклінікою) ГУМВС
України в місті Києві, а також за місцем
його мешкання до Фастівської
центральної районної лікарні
Київської області. Згідно отриманих
відповідей, у період з 08.01.2014 року по
теперішній час ОСОБА_1 до зазначених
лікувальних закладів за медичною
допомогою не звертався.

З огляду на викладене вбачається, що
ОСОБА_1 з 08.01.2014 року по теперішній час
на службу не виходить без поважних на
те причин.

Таким чином, у ході службового
розслідування встановлено, що ОСОБА_1
свідомо допустив грубі порушення
службової дисципліни, пов'язані з
невиходами на Службу без поважних
причин у період часу з 08.01.2014 року по
теперішній час, чим порушив абзац 11 ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України та наказ
Головного управління від 11.04.2005 року №
178 «Про перегляд режиму роботи в
службах, органах та підрозділах
Головного управління».

Враховуючи викладене, службове
розслідування за фактами порушень
службової дисципліни майором міліції
ОСОБА_1, помічником начальника відділу
оперативного чергового чергової
частини 2-го відділу міліції (з
обслуговування мікрорайону «Сирець»)
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві припинено; за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився в невиході на службу з 08.01.2014
року по теперішній час (до 13.03.2014 року)
без поважних причин, порушенні вимог
абз. 11 ст. 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, у
частині дотримання Правил
внутрішнього розпорядку, затверджених
наказом Головного управління від 11.04.2005
року № 178, на помічника начальника
відділу міліції - оперативного
чергового чергової частини 2-го відділу
міліції (з обслуговування мікрорайону
«Сирець») Шевченківського районного
управління майора міліції ОСОБА_1
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ. Сектору фінансового
забезпечення Шевченківського
районного управлінню доручено вжити
заходів щодо стягнення з ОСОБА_1
надмірно виплачених коштів за дні
невиходу на роботу без поважних причин,
з 08.01.2014 року по день звільнення".

Позивач, стверджує в адміністративному
позові та додаткових поясненнях,
зазначає, що посадовими особами
відповідача не було запропоновано
надати позивачу будь-які пояснення з
приводу його невиходу на роботу,
незважаючи на те, що у зазначений
період він тричі з'являвся до
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві, у тому числі і 21.02.2014 року.

Проте, згідно матеріалів справи, на
виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного
статуту ОВС України 21.02.2014 року
позивачу запропоновано надати
пояснення з приводу обставин
відсутності його на службі у період з
08.01.2014 року по 21.02.2014 року, однак у
зв'язку з відмовою останнім надати
пояснення (усне чи письмове)
підполковником міліції ОСОБА_8,
начальником відділу кадрового
забезпечення Шевченківського РУ ГУМВС
України в м.Києві, у присутності майора
міліції ОСОБА_6, заступника начальника
відділу кадрового забезпечення
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві, майора міліції ОСОБА_3,
начальника чергової частини
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві 21.02.2014 року складено акт про
відмову від надання пояснень.

Оскільки небажання позивача надавати
пояснення не перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення, а матеріали
службової перевірки складені у
відповідності до норм Дисциплінарного
статуту ОВС України та Інструкції № 230,
суд вважає, що відповідачем в даному
випадку доведено правомірність
вчинення дій з проведення службового
розслідування у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що позивач в
адміністративному позові пояснив, що
впродовж останнього часу перебування
на службі з боку керівництва
Шевченківського РУ ГУМВС України в
місті Києві за потурання одного з
керівників Шевченківського районного
управління на нього почав чинитися
необґрунтований тиск, пред'являтися
нічим необґрунтовані претензії та
висловлюватися погрози звільнення зі
служби.

Так 07.01.2014 року майор міліції ОСОБА_1
виконував функціональні обов'язки
оперативного чергового чергової
частини відділу міліції
Шевченківського районного управління.
Приблизно о 01:35 ночі 07.01.2014 року до
чергової частини де позивач ніс службу,
прибув з перевіркою начальник штабу
ОСОБА_5 та почав зухвало, безпідставно
ображати позивача та погрожувати
звільненням. Оскільки під час нічної
перевірки ОСОБА_5 знаходився у
нетверезому стані та здійснював
необґрунтований тиск на ОСОБА_1,
останній вранці написав та подав
відповідний рапорт начальнику
Шевченківського районного управління.
09.01.2014 року позивач знову заступив на
зміну до чергової частини відділу
міліції, а в кінці зміни йому
зателефонував начальник чергової
частини Шевченківського районного
управління ОСОБА_3 та повідомив, що його
викликає ОСОБА_5 до себе в кабінет.
Прибувши до ОСОБА_5, останній завів
ОСОБА_1 до начальника Шевченківського
районного управління де ОСОБА_5 і
начальник намагалися змусити його
написати рапорт на звільнення за
власним бажанням. Після відмови
позивача написати такий рапорт. ОСОБА_5
повідомив ОСОБА_1 щоб він більше на
роботу не виходив і що керівництво
Шевченківського районного управління
не дасть йому перевестися до іншого
підрозділу. Незважаючи на ці слова
ОСОБА_1 вийшов на наступну зміну, однак
його робоче місце вже було зайнято,
тобто в черговій частині відділу
міліції вже працював інший
співробітник. В подальшому він також не
міг приступити до виконання своїх
обов'язків, так як на його робочому
місці працював інший працівник.

Проте, вказані пояснення не знайшли
свого підтвердження та розцінюються
судом як належні докази, оскільки, в
контексті положень статті 4
Дисциплінарного статуту ОВС України у
разі одержання наказу, який суперечить
закону, підлеглий не повинен
виконувати його, про що повинен негайно
поінформувати начальника, який віддав
наказ, а в разі підтвердження цього
наказу - письмово поінформувати
старшого прямого начальника.

В свою чергу, як вбачається з пояснень
позивача, отримавши вказівку від
ОСОБА_5 про те, щоб позивач не виходив на
роботу, останній ще раз вийшов на
наступну зміну, однак його робоче місце
вже було зайнято і в подальшому він
також не міг приступити до виконання
своїх обов'язків, так як на його
робочому місці працював інший
працівник.

При цьому, позивачем не надано жодних
пояснень, належних та допустимих
доказів на підтвердження інформування
вище стоячих органів стосовно
протиправності дій керівництва
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві, які полягали в не допуску
позивача до виконання покладених на
нього посадових обов'язків. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження неможливості
проходження служби позивачем чи
перебуванні його на лікуванні.

Судом не приймається у якості доказу
надана позивачем копія рапорту на ім'я
начальника ГУ МВС України у м.Києві
ОСОБА_7 від 25.02.2014 року про призначення
позивача на посаду старшого інспектора
чергового чергової частини штабу
Голосіївського ГУ ГУМВС України в
м.Києві з посиланням на відмову
відповідача в його задоволенні,
оскільки відсутні докази отримання
вказаного рапорту ГУ МВС України в
м.Києві.

Також судом не приймаються до уваги
надані відповідачем ГУМВС України у
м.Києві у якості доказів запити до
госпіталю (з поліклінікою) ГУМВС
України в місті Києві, а також за місцем
його мешкання до Фастівської
центральної районної лікарні
Київської області та отримані
відповіді, оскільки позивачем не
зазначалось, що у період з 08.01.2014 року
по момент звільнення він знаходився на
лікарняному.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу:
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Згідно з підпунктом «є» пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ особи
рядового і молодшого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Виходячи з наданих відповідачами
доказів суд приходить до висновку про
безпідставність викладених позивачем
доводів у позовній заяві та законність
оскаржуваних наказів, а тому підстав
для задоволення позову суд не вбачає.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в м.
Києві, Шевченківського районного
управління Головного управління МВС
України у місті Києві про визнання
протиправними дій, скасування наказів,
зобов'язання вчинити дії - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник