Справа № 2а-5738/08/0790
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.

Справа № 876/10707/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року про відмову у зміні порядку і
способу виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про зобов'язання нарахувати і
виплатити разову грошову допомогу на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про
зміну способу і порядку виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2010 року
у справі № 2а-5738/08/0970 шляхом стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області на її
користь разової щорічної допомоги на
оздоровлення в сумі 2828,00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що
процесуальним законодавством
визначені підстави для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративних справах, якими є
наявність обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення. Сам факт
невиконання судового рішення
боржником у виконавчому провадженні не
є тією обставиною, яка віднесена
процесуальним законом до підстав зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративних справах. Під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Змінюючи спосіб і
порядок виконання судового рішення,
суд не може змінювати останнє по суті.
Однак, на думку суду, зміна способу та
порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2010 року
шляхом стягнення з відповідача 2828,00
грн., яка підлягає виплаті ОСОБА_1, є
зміною судового рішення по суті,
оскільки при вирішенні заявлених
позовних вимог колегією суддів не
вирішувалися питання визначення
розміру грошової допомоги на
оздоровлення, належної до виплати
позивачу.

Ухвалу в апеляційному порядку
оскаржила заявник, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
постановленою з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою заяву
задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що виконання судового
рішення, яким їй присуджено допомогу на
оздоровлення в даному випадку може
бути забезпечене лише шляхом зміни
порядку і способу його виконання, а
саме стягнення з відповідача
нарахованих ним же сум цієї допомоги. А
відсутність бюджетних коштів на ці
виплати не може бути підставою для
невиконання відповідачем як органом
державної влади своїх зобов'язань в
сфері соціального захисту населення.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено
можливість відстрочення і
розстрочення виконання, зміна чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, зокрема,
частиною першою цієї статті визначено,
що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

При цьому, дана норма містить не тільки
механізм процесуальної процедури
розгляду питань зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, а й підстави для розгляду цих
питань, тому її положення слід
розглядати у сукупності з положеннями
ст. ст. 105, 162 цього Кодексу, які
визначають зміст способів захисту
порушеного права в адміністративному
судочинстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити як
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії, так і
стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 162 цього Кодексу у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про: визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії; стягнення з
відповідача коштів. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України та ст. 14
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що судові рішення,
які набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

В свою чергу, під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття судом нових заходів
для реалізації рішення у разі
неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2010 року
позов було задоволено частково і,
зокрема, зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 разову щорічну грошову
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2005 і 2007 роки з
врахуванням проведених виплат.

Як встановив суд, на виконання цієї
постанови Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області здійснило нарахування на
користь ОСОБА_1 зазначеної допомоги
сумі 2828,00 грн., однак ця сума на час
звернення позивача до суду із
зазначеною вище заявою не виплачена у
зв'язку з відсутністю у боржника
відповідних коштів з державного
бюджету.

Проте зазначені обставини, на думку
колегії суддів, не унеможливлюють
виконання судового рішення і
відповідно не створюють підстав для
зміни способу і порядку його виконання,
оскільки виплата нарахованих сум
підвищення до пенсії буде здійснена
боржником після надходження
відповідних сум із державного бюджету.

Посилання заявника на неможливість
виконання рішення суду зобов'язального
характеру колегія суддів не бере до
уваги, оскільки, як зазначено вище,
постанови в адміністративних справах,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України незалежно від
обраного судом способу захисту
порушеного права позивача, в тому числі
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії чи стягнення з нього коштів.

В даній справі суд для відновлення
права ОСОБА_1 отримання щорічної
разової грошової допомоги,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», прийняв
постанову про зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити на її
користь спірну допомогу в розмірах,
встановлених цим Законом відповідно до
заявлених позовних вимог.

Водночас колегія суддів враховує, що
розрахунок сум спірних виплат суди не
здійснювали, тому, змінивши спосіб
виконання зазначеної вище постанови із
зобов'язання виплатити їх на стягнення
конкретних сум цих виплат, суд фактично
змінить постанову по суті, вийшовши при
цьому за межі позовних вимог та
вирішивши питання, що не були предметом
дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи по суті.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що зміна
відповідно до положень статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України способу і порядку виконання
судового рішення не передбачає зміни
обраного судом при ухваленні рішення
способу відновлення порушеного права
відповідно до ст. 162 цього Кодексу, в
зв'язку з чим зміна способу і порядку
виконання судового рішення із
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити
зазначені вище соціальні допомоги на
стягнення конкретних сум таких допомог
є безпідставною.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від
11.11.2014 року у справі № 21-394а14, а
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року про відмову у зміні порядку і
способу виконання судового рішення у
справі № 2а-5738/08/0970 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
зобов'язання нарахувати і виплатити
разову грошову допомогу на
оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В.
Святецький