Справа № 813/6844/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/6844/14
зал судових засідань
№6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого-судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання Павлишин
представника позивача ОСОБА_1;
представника відповідача Лупій Х.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
таа скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, - ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів, в якому
із врахуванням заяв про уточнення
позовних вимог від 16.12.2014р. та 22.12.2014р.
просить: визнати протиправним та
скасувати наказ відповідача №779-к від
19.08.2013 року про звільнення позивача з
посади старшого інспектора відділу
митного оформлення №4 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України;
визнати незаконним звільнення
позивача з роботи 19.08.2014р. з посади
старшого інспектора відділу митного
оформлення №4 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці.
Позовна заява обґрунтована тим, що
позивача протиправно звільнено з
роботи за результатами проведення
тестування з метою визначення рівня
кваліфікації, яке не може братись до
уваги, із врахуванням того, що позивач
фактично не працював, а поновлювався на
роботі за рішенням суду. Крім цього,
позивач вважає, що ним належним чином
повідомлялось про його інвалідність,
що, в свою чергу, надавало йому
переважне право на залишення його на
роботі. Також, позивач вважає, що при
звільненні з роботи йому не
пропонувались вакантні посади, які
існували на момент звільнення.
Відповідач подав до суду заперечення
на позовну заяву, в яких проти позову
заперечив, з тих підстав, що позивача
відповідно до норм чинного
законодавства звільнено із займаної
посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України
і, оскільки, позивач мав нижчу
кваліфікацію, ніж інші працівники,
роботодавець не забезпечив його
працевлаштування при реорганізації
Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали з підстав,
викладених в позовній заяві. З цих
підстав просили позов задовольнити
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив з підстав,
викладених в запереченнях на позовну
заяву. Просив у задоволенні позову
Заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, із врахуванням вказівок Вищого
адміністративного суду України, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступних підстав.
Позивача відповідно до наказу Голови
комісії з проведення реорганізації
Львівської митниці від 19.08.2013 року №779-к
звільнено з посади старшого інспектора
відділу митного оформлення №4 митного
поста "Рава-Руська" Львівської митниці,
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.
Підставою для прийняття оскаржуваного
наказу стала реорганізація і
відповідно скорочення чисельності
працівників Львівської митниці,
відповідно до наказу Міністерства
доходів і зборів України від 26.04.2013 року
№80 "Про затвердження чисельності
працівників територіальних органів
Міндоходів" та штатного розпису
Львівської митниці Міндоходів,
затвердженого 07.05.2013 року та введеного
в дію наказом Львівської митниці
Міндоходів від 08.05.2013 року №1 "Про
введення в дію тимчасової
організаційної структури та
тимчасового штатного розпису
Львівської митниці Міндоходів на 2013
Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
Судом встановлено, що обставини щодо
проведення реорганізації та
скорочення чисельності працівників
Львівської митниці визнаються
сторонами та підтверджуються штатним
розписом на 2013р., затвердженим Головою
Держмитслужби України 17.07.2013р.;
тимчасовим штатним розписом на 2013р.,
затвердженого 07.05.2013р. заступником
міністра Міністерства доходів і
зборів; штатним розписом на 2014р.,
затверджений заступником міністра
Міністерства доходів і зборів 15.01.2014р.
та переліком змін №1 до штатного
розпису на 2014р., затвердженим
заступником міністра доходів і зборів
Щодо доводів позивача про порушення
порядку звільнення на підставі п.1 ч.1
ст.40 КЗпП України суд зазначає таке.
Згідно з положеннями ч.2 ст.40 КЗпП
України звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 вказаної
статті, допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою,
на іншу роботу. Частиною 1 ст.49-2 КЗпП
України, передбачено, що про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
При цьому, як передбачено ч.3 ст. 49-2 КЗпП
України одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, продовжується у
наведеній нормі, працівник, за своїм
розсудом, звертається за допомогою до
державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Судом встановлено, що з попередженням
про наступне вивільнення позивач
ознайомився 12.06.2013 року. Із змісту
вказаного попередження випливає, що
відповідачем не дотримано вимог ч.3
ст.49-2 КЗпП України щодо надання
пропозиції працівнику з приводу іншої
Суд звертає увагу також на те, що
зазначене попередження про наступне
вивільнення містить пропозицію, суть
якої зводиться до пропонуванню
позивачу звернутись до центру
зайнятості або працевлаштуватись
самостійно. З аналізу змісту
попередження, суд дійшов висновку, що
питання можливості залишення
відповідачем позивача на роботі та
дотримання ним вимог законодавства про
працю в частині порядку звільнення у
відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України не розглядалось. Хоча, як
випливає із змісту службової записки
від 21.10.2013 року за №4/40-210-ЕП станом на
17.06.2013 року в наявності були вакантні
Суд не бере до уваги заперечення
відповідача щодо того, що позивачу не
пропонувались вакантні посади у
зв'язку з його низькою кваліфікацією,
враховуючи те, що з результатів
проходження тестування від 30.07.2013 року
вбачається, що рівень кваліфікації
ОСОБА_1 визначався після попередження
про його наступне вивільнення. Крім
того, суд враховує таблицю (а.с. 114-119 Т. 2),
яка містить відомості, що
враховувались відповідачем при
пропонуванні посад іншим працівникам,
з якої вбачається, що при меншій
кількості заохочень застосованих до
позивача, в нього наявний більший
трудовий стаж в митних органах, що
відповідно не взято до уваги
Суд також враховує і те, що під час
проведення визначення рівня
кваліфікації працівників, останні
перебували не в рівних умовах, оскільки
як випливає з наказу Львівської
митниці від 03.07.2013 року №66, листа
ознайомлення із згаданим наказом,
наказу Львівської митниці від 03.01.2013
року №5 та додатком до нього - з одними
працівниками проводилось професійне
навчання, за результатами якого
проводилось тестування, з іншими
працівниками таке навчання не
проводилось, що, в свою чергу, є
порушенням ст. 21 Конституції України та
ст. 2-1 КЗпП України.
На підставі встановлених обставин та,
оцінивши докази, подані сторонами, суд
вважає, що відповідачем при прийняття
оскаржуваного наказу не дотримано
порядку звільнення позивача на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, а тому
наказ від 19.08.2013 року за №779-к є
протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання
незаконним звільнення позивача з
роботи 19.08.2013р. з посади старшого
інспектора відділу митного оформлення
№4 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці, суд зазначає
Відповідно до постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
26.12.2013р. у справі №813/7117/13-а та постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013р. у
справі №876/1493/14 визнано протиправним та
скасовано наказ про звільнення
позивача і поновлено його на посаді
старшого інспектора відділу митного
оформлення №4 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці
Міндоходів з 20.08.2013р.
Обставина щодо поновлення позивача на
посаді визнається сторонами та
додатково підтверджується
розпорядженням начальника Львівської
митниці Міндоходів від 11.07.2014р. №109-р
«Про створення робочої групи», згідно з
яким позивач включений до складу цієї
Після скасування 16.09.2014р. Вищим
адміністративним судом України
вказаних постанови Львівського
окружного адміністративного суду та
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду, відповідачем
не прийнято наказу про звільнення
позивача з посади. Ця обставина, в свою
чергу, також визнається сторонами.
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що підстави для задоволення
позову в цій частині відсутні.
Відповідно до положень, закріплених
ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
У відповідності до вимог ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Суд звертає увагу на те, що усі рішення
та дії суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийнятті (вчинені) на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.
Положення ст. 19 Конституції України
закріплене у ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає, що суди при
вирішенні справи керуються принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно із ч. 3 ст. 9 КАС України, суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Зважаючи на вищевикладене, виходячи із
заявлених позовних вимог, на підставі
системного аналізу положень чинного
законодавства України, наявних у
матеріалах справи доказів, суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.
Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судові витрати стягненню із сторін не
Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
1.Адміністративний позов задовольнити
2.Визнати протиправним і скасувати
наказ голови комісії з проведення
реорганізації Львівської митниці №779-к
від 19.08.2013р. про звільнення ОСОБА_1 з
посади старшого інспектора відділу
митного оформлення №4 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці
відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів
3. У задоволенні решти позовних вимог
щодо визнання протиправним звільнення
ОСОБА_1 з роботи 19.08.2013р. з посади
старшого інспектора відділу митного
оформлення №4 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці
відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів
про працю України відмовити.
4. Судові витрати стягненню зі сторін не
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений
та підписаний 29.12.2014р.

Суддя
А.Г.Гулик