Справа № 127/19915/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/19915/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

24 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка
Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Швець А.І.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 19
листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, виплатити
недоплачену суму ,

В С Т А Н О В И В :

16.09.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до Вінницького міського суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці про визнання
дій протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 19.11.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від
19.11.2014 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

17.12.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від позивача надійшло заперечення на
апеляційну скаргу з проханням залишити
апеляційну скаргу без задоволення а
рішення суду без змін.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, а позивач у свою
чергу заперечив проти апеляційної
скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи,
позивач з 11.05.2011 року отримує пенсію на
підставі Закону України "Про державну
службу".

Згідно з матеріалами справи при
розрахунку пенсії позивача не було
враховано до суми заробітної плати для
призначення пенсії сум матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та одноразової премії до свят.

18.08.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці із заявою про перерахунок
пенсії із врахуванням вище вказаних
виплат, на що отримав відмову.

На думку позивача такі дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці є
протиправними та порушують його
законні права та охоронювані інтереси,
що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями ст. ст. 33, 37 Закону України
"Про державну службу", прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону
України "Про державну службу" пенсія
державним службовцям призначаються в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною1 ст.1 Закону України 24 березня
1995 року "Про оплату праці" встановлено,
що заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога, на
яку нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

Вищевказаний висновок також
узгоджується з правовою позицією
Верховного суду України, викладеною в
Постанові від 20.02.2012 року у справі
21-430а11. Так, за правилами частини 1 ст. 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для усіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, колегія суддів робить
висновок про те, що підлягають
врахуванню до суми заробітної плати
для призначення пенсії суми
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та одноразової премії до свят.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
правомірність заявлених позивачем
вимог, які підтверджуються
належними доказами, а тому
обґрунтовано задоволені судом першої
інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 листопада 2014 року - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.