Справа № 2а/1270/5361/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/69395/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),
Весельської Т.Ф., Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Державної фінансової
інспекції в Луганській області про
визнання дій протиправними, стягнення
грошової компенсації за невикористану
додаткову відпустку та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2012 року позивач звернулась до
суду із вказаним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії
відповідача в частині невиплати їй
грошової компенсації за невикористані
дні додаткової відпустки як одинокій
матері в сумі 5857,50 грн. та стягнути з
відповідача на її користь вказану
грошову компенсацію і моральну шкоду в
сумі 6000 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Державної
фінансової інспекції в Луганській
області в частині невиплати ОСОБА_4
грошової компенсації за невикористані
дні додаткової відпустки як одинокій
матері в сумі 5857,50 грн. та стягнуто з
відповідача на користь позивача
вказану суму. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року вказану постанову суду першої
інстанції скасовано і прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Державної
фінансової інспекції в Луганській
області від 13 лютого 2012 року №138-о
позивача з 13 лютого 2012 року звільнено з
роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Позивач має дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_6 З
останнім позивач 10.11.2003 року розірвала
шлюб, і з нього рішенням суду від 25.07.2003
року стягнуто аліменти на утримання
доньки, яка згідно довідки «Жилсервіс»
від 23.12.2011 року проживає з позивачем.

Згідно складеного сусідами позивача
акту від 03.04.2012 року та з характеристик
зі школи вбачається, що колишній
чоловік позивача участі у вихованні
дитини не приймав, школу не відвідував.

Позивач уперше у 2011 році подав
відповідачу заяву про надання
додаткової соціальної відпустки та
документи, які підтверджували в той час
статус одинокої матері.

На підставі поданої заяви та вказаних
документів відповідач наказом від
10.06.2011 року №264 «Про надання додаткової
відпустки ОСОБА_4» надав їй вказану
відпустку.

Отже, до 2011 року позивач не звертався до
відповідача із заявою про надання
додаткової відпустки і не надавав
відповідачу документів, які б
підтверджували, що одноосібно виховує
дитину.

Згідно статті 19 Закону України «Про
відпустки» жінці, яка працює і має двох
або більше дітей віком до 15 років, або
дитину-інваліда, або яка усиновила
дитину, одинокій матері, батьку, який
виховує дитину без матері (у тому числі
й у разі тривалого перебування матері в
лікувальному закладі), а також особі,
яка взяла дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів
(ст. 73 КЗпП України).

Тобто, одинокій матері додаткова
оплачувана відпустка повинна
надаватися щорічно за умови
підтвердження відповідними
документами статусу одинокої матері.

Позивачу для отримання додаткової
соціальної відпустки необхідно було
звернутися до відповідача з заявою про
надання такої відпустки та надати
відповідачу документи, які
підтверджують, що одноосібно виховує
дитину, оскільки сам факт розірвання
шлюбу і стягнення аліментів на дитину
не є підтвердженням статусу одинокої
матері.

Накази про надання позивачу такої
відпустки відповідачем до 2011 року не
приймалися, оскільки позивач не
звертався до відповідача із заявами
про надання такої відпустки і не
надавав відповідних документів щодо
статусу одинокої матері.

Відповідно до статті 79 КЗпП України
черговість надання відпусток
визначається графіками, а конкретний
період надання щорічних відпусток у
межах, встановлених графіком,
узгоджується між працівником і
власником.

До 2011 року позивач не включався в
графіки щодо надання додаткових
відпусток і відповідач не відмовляв в
наданні таких відпусток, оскільки у
останнього не було підстав для надання
позивачу цих відпусток.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення грошової
компенсації за невикористані дні
додаткової відпустки за період 2005-2010
років є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається також,
що позивач 27.01.2012 року звернувся до
відповідача із заявою про виплату
грошової компенсації за невикористані
дні додаткової відпустки за 2012 рік.
Однак до вказаної заяви позивач не
надав документи, що підтверджують
статус одинокої матері станом на
січень 2012 року.

Згідно статті 19 Закону України «Про
відпустки» одинокій матері, надається
щорічно додаткова оплачувана
відпустка, а не грошова компенсація за
таку відпустку, а тому на день подання
заяви та за умови надання до заяви
документів, підтверджуючих статус
позивача як одинокої матері, вона мала
би лише право на додаткову відпустку.

Таким чином, відповідач при звільненні
позивача діяв правомірно, оскільки
виплатив належні суми, у тому числі
компенсацію за невикористані
відпустки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
безпідставність позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

Т.О. Лиска