Справа № 807/2229/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2229/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

за участю секретаря судового засідання
- Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача - - не з'явився;

представника відповідача - Кабацій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТГФ
Закарпатська фабрика виробів деревини"
до Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів деревини" звернулася
до Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Закарпатської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлення-рішень №
від 15.05.2014 року та № від 15.05.2014
року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що за результатами перевірки
Мукачівської ОДПІ від 28.04.2014 року та
складеного акту № 1236/15-30/34305892
встановлено що ТОВ «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини» порушило
п.200.4, п. 200.14 ст. 200 ПКУ - завищено суму
бюджетного відшкодування на рахунок
платника за лютий у сумі 7843 грн. та
порушено п. 198.2 ст. 198 ПКУ - завищено
від'ємне значення р.19 декларації за
січень 7483 грн. та завищено від'ємне
значення між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту р. 19 декларації за лютий 2014 р. на
суму 3 885 грн.

За вказаним вище актом перевірки та
зазначеними порушеннями податковим
органом було прийняті оскаржувані
позивачем податкові повідомлення -
рішення № від 15.05.2014 року та
№ від 15.05.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, однак
надіслав на адресу суду клопотання про
розгляд даної адміністративної справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримав та просив суд даний
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення даного
адміністративного позову заперечив з
мотивів викладених у письмових
запереченнях проти позову посилаючись
на те, що позивачем порушено норми
Податкового кодексу України, а тому
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення - рішення є правомірними,
оскільки відповідач діяв в межах та
спосіб встановлений чинним
законодавством.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши думку
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Мукачівською ОДПІ у період з 14.04.2014 по
18.04.2014 року проведено перевірку
правомірності нарахування ТОВ «ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини» від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання
та сумою податкового кредиту та
бюджетного відшкодування ПДВ за лютий
2014 р. відображених у податковій
декларації з ПДВ від 20.03.2014 року за №
.

За результатами перевірки
Відповідачем було складено Акт від
28.04.2014 № 1236/15-30/34305892 „Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини» щодо
бюджетного відшкодування ПДВ за лютий
2014 р.

Відповідно до висновків Акту
перевірки, встановлено що ТОВ «ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини» порушило п.200.4, п. 200.14 ст. 200
ПКУ, а саме - завищено суму бюджетного
відшкодування на рахунок платника за
лютий у сумі 7843 грн.; порушено п. 198.2 ст.
198 ПКУ - завищено від'ємне значення р.19
декларації за січень 7483 грн. та
завищено від'ємне значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту р. 19 декларації за
лютий 2014 р. на суму 3 885 грн.

На підставі Акта перевірки,
Відповідачем були прийняті
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення - рішення № від
15.05.2014 року та № від 15.05.2014 року.

Як встановлено судом, підтверджується
наявними доказами в матеріалах справи
(а.с.80-94) та не заперечується сторонами,
позивач отримав заготовку букову від
ДП „Мукачівське лісове господарство":

згідно ТТН від 17.01.2014 року № 115758 на суму
21752,55,20 грн. (ПДВ - 3625,43 грн.) податкова
накладна виписана 31.01.2014 р. на суму 21 752,55
грн. (ПДВ 3625,43 грн.)

згідно ТТН від 30.01.2014 року № 116566 на суму
23146,20 грн. (ПДВ - 3 857,70 грн.) податкова
накладна виписана 31.01.2014 р. на суму 23 146,20
грн. (ПДВ 3857,70 грн.)

згідно ТТН від 21.02.2014 року № 116250 на суму
23310,0 грн. (ПДВ - 3885,0 грн.) податкова
накладна виписана 28.02.2014 р. на суму 23310,0
грн. (ПДВ З 885,0 грн.)

Таким чином, дата фактичної поставки
товарів та дата виписки податкової
накладної не співпадають і вказана
обставина не заперечується позивачем.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК
України.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 201.4. ст. 200 ПК України,
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно спірні податкові накладні
були складені з порушенням вимог ст. 201
ПК України, а висновки Відповідача,
щодо порушення позивачем вимог п. 198.2
ст. 198 ПК України є правомірними та
підтверджуються належними дозами в
матеріалах справи.

Доводи, позивача про те, що
господарська операція між ДП
"Мукачівсі лісове господарство" та ТОВ
"ТГФ Закарпатська фабрика виробів з
деревини" має тісні зв'язки вже багато
років, поставка товарів мала та має
безперервний/ритмічний характер і
відповідно податкові накладні завжди
виписувались як зведені, що
передбачено Наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 № 1379,
зокрема в п.15 цього наказу прописана
норма про порядок складання зведених
податкових накладних, суд відхиляє з
огляду на наступне.

Так відповідно до п. 15 Наказу
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 № 1379 (діючого на момент спірних
правовідносин) у разі здійснення
постачання товарів/послуг, постачання
яких має безперервний або ритмічний
характер при постійних зв'язках із
покупцем, покупцю може бути виписана
зведена податкова накладна, виходячи
із визначеної у договорі періодичності
оплати поставлених товарів/послуг
(один раз на п'ять днів; один раз на
десять днів тощо), але не рідше одного
разу на місяць і не пізніше останнього
дня місяця.

Тобто, як передбачено вказаним пунктом,
при наявності безперервного або
ритмічного характеру поставок
зведена податкова накладна
виписується виходячи з визначеної у
договорі періодичності оплати
поставлених товарів. Натомість
доказів безперервного або ритмічного
характеру поставок від ДП "Мукачівське
лісове господарство" позивачем не
надано, при цьому позивач зазначає
тільки про неодноразовість поставок
від вказаного контрагента. Також в
копії Договору про купівлю-продаж
товару за № 74 від 23.01.2014 року (а.с. 77) не
визначено періодичності оплати
поставлених товарів, що спростовує
можливість виписки зведеної
податкової накладної. Крім того
фактично ДП "Мукачівське лісове
господарство" виписувались податкові
накладні на кожну окрему поставку, що
підтверджено відповідними податковими
накладними так товарно-транспортними
накладними.

Крім того, суд зазначає, що у разі
порушення продавцем порядку
заповнення податкової накладної та/або
порядку реєстрації її в Єдиному
реєстрі, покупець має право на підставі
ч. 11 п. 201.10 ПКУ додати до податкової
декларації за звітний період заяву зі
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту. При цьому
до заяви додаються копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що свідчать про факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів (послуг), або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV, що
підтверджують факт отримання таких
товарів (послуг). Тобто законом
встановлено окремий механізм
реалізації права на податковий кредит,
у разі порушення продавцем порядку
заповнення податкової накладної.

Одночасно слід зазначити, що
виписування податкових накладних
всупереч вимогам п.198.2 ст. 198, п. 201.4. ст.
200 ПК України, тобто не по факту першої з
подій, і як в даній конкретній справі
має місце складання та виписка
накладної в останній день звітного
місяця, не може кваліфікуватись, як не
суттєвий недолік з точки зору повноти
та достовірності відтворення змісту
операції з поставки, та відповідно
правова позиція щодо впливу недоліків
у оформленні податкової накладної на
її юридичне значення викладена
Верховним Судом України в постанові
від 06.12.2005 р. Вищим адміністративним
судом України в постанові від 23.05.2013 р.
№ К/9991/57256/12 та ухвалі від 17.07. 2013 р №
2а-6177/12/2670, у вказаному випадку не може
бути застосована.

Відповідно суд погоджується з
висновками Відповідача, щодо
завищення позивачем:

- від'ємного значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду р. 19
декларації за січень 2014 р. на суму 7483,00
грн.,

- від'ємного значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду р.19
декларації за лютий 2014 р. на суму 3885,00
грн.

- порушення позивачем п. 200.4., п.200.14
статті 200 Податкового кодексу України
№ 2755-VI від 02.12.2010 року, та завищення суму
бюджетного відшкодування на рахунок
платника у банку за лютий 2014 року у сумі
7483,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в даному
випадку оскаржувані позивачем
податкові повідомлення - рішення
№ від 15.05.2014 року та № від
15.05.2014 року прийняті Мукачівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Закарпатської області в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому у задоволенні даного
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів деревини" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлення-рішень - відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів деревини" на користь
Державного (відповідного місцевого)
бюджету України судовий збір у розмірі
1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок
чотири гривні тридцять копійок)
зарахувавши ці кошти до спеціального
фонду (отримувач - УК у м. Ужгород, код
ЄДРПОУ отримувача - 38015610, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у Закарпатській
області, МФО 812016, рахунок № 4002, код
класифікації доходів 22030001, Код ЄДРПОУ
суду 35231455).

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяC.А. Гебеш