Справа № 804/16564/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р. Справа № 804/16564/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В. за участю:
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_3 Жерьобкіна О.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
(далі-ФОП ОСОБА_5, платник, позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
позовом до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.03.2014р.

Представник позивача, позов підтримав
і надав пояснення, аналогічні доводам
викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій податкового органу.
Так, позивач вважає, що винесене за
результатами проведеної відповідачем
камеральної перевірки податкове
повідомлення - рішення є протиправним
та таким, що підлягає скасуванню,
оскільки воно було прийняте всупереч
нормам діючого законодавства. Крім
того, позивач зазначає, що висновки,
зазначені у акті перевірки є
суб'єктивною думкою податкового органу
і не ґрунтуються на вимогах закону, у
зв'язку з чим прийняте на його підставі
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
надавши обгрунтування аналогічні
доводам, викладеним у запереченнях на
адміністративний позов.

Позиція відповідача аргументована тим,
що висновки перевірки відповідають
фактичним обставинам справи, акт
перевірки складений правомірно, згідно
із діючим законодавством, висновки за
результатами акту перевірки є цілком
обґрунтованими, тому винесене
податкове повідомлення - рішення є
таким, що відповідає вимогам діючого
законодавства, а отже підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню,
мотивуючи це наступним.

ФОП ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_2)зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
та перебуває на податковому обліку у
Нікопольській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
(далі-Нікопольська ОДПІ, податковий
орган, відповідач).

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20
Податкового кодексу України органи
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

18.02.2014р. працівниками Нікопольської
ОДПІ на підставі п. 200.10 ст. 200
Податкового кодексу України було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності ФОП ОСОБА_5 з
податку на додану вартість за грудень
2013 року.

За результатами зазначеної перевірки
податковим органом було складено Акт
«Про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 за грудень 2013
року» №571/1701/НОМЕР_2 від 18.02.2014р.
(далі-акт перевірки), у якому
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення ФОП ОСОБА_5 п. 102.5 ст. 102
«Строки давності та їх застосування»,
абз. «б» п.200.4, п. 200.5 ст. 200 Податкового
кодексу України, п.п. 4.6.6 п. 4.6 Порядку
заповнення та подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.11.2011р. №1492, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України від
20.12.2011р. №1490/20228 в результаті якого
платником завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22, 24
декларації) за грудень 2013 року у
розмірі 91 132, 00 грн.

На підставі зазначеного акту
Нікопольською ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від
11.03.2014р., яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 91 132, 00 грн.

Не погодившись із винесеним рішенням
позивач звернувся до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області зі скаргою
від 18.04.2014р. на податкове
повідомлення-рішення № від
11.03.2014р.

20.06.2014р. Головним управлінням
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено Рішення про
резлультати розгляду скарги за вих.
№3835/10/04-36-10-08-09, яким оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін.

Не погодившись із отриманою відповіддю
ФОП ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до
Міністерства доходвід із борів України
від 31.07.2014р.

Державною фіскальною службою України
було прийнято Рішення про результати
розгляду повторної скарги (вих.
№571/К/99-99-10-01-03-14 від 07.08.2014р.), яким
залишила зазначену скаргу ФОП ОСОБА_5 -
без задоволення, а оскаржувані рішення
- без змін.

Не погодившись із винесеними
рішеннями, ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду
із даним позовом.

Так, за результатами
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_5 за грудень 2013 року
встановлено, що позитивне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 18
декларації) становить 51, 00 грн.; залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду (рядок 21,
21.2 декларації) становить 92 786, 00 грн.;
залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, за вирахуванням суми ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету (рядок 22
декларації) становить 92 735, 00 грн.;
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації) - 92 735, 00 грн.

Згідно довідки про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2) за грудень 2013 року
становить 92 735, 00 грн.

У податковій декларації за грудень 2013
року ФОП ОСОБА_5 задекларовано залишок
від'ємного значення з податку на додану
вартість, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду у сумі 92 735, 00 грн.

Відповідно до акту перевірки в
порушення п. 102.5 ст. 102, абз. "б" п.200.4, п. 200.5
ст. 200 Податкового кодексу України, п.п.
4.6.6 п. 4.6 Порядку заповнення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 25.11.2011р. №1492,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України від 20.12.2011р. №1490/20228 -
платником завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22,24
декларації) за грудень 2013 року.

Перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість (визначення
суми податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню) за грудень 2013 року
встановлено завищення залишку
від'ємного значення з податку на додану
вартість, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду в сумі 91 132, 00 грн., у
тому числі за квітень 2008 року в сумі 7956,
00 грн., за липень 2008 року в сумі 18 304, 00
грн., за серпень 2008 року в сумі 2196, 00 грн.,
за вересень 2008 року в сумі 3112, 00 грн., за
жовтень 2008 року в сумі 2856, 00 грн., за
листопад 2008 року в сумі 3971, 00 грн., за
грудень 2008 року в сумі 6062, 00 грн., за
січень 2009 року в сумі 2459, 00 грн., за лютий
2009 року в сумі 5948, 00 грн., за вересень 2009
року в сумі 1138, 00 грн., за листопад 2009
року в сумі 474, 00 грн., за грудень 2009 року
в сумі 2612, 00 грн., за березень 2010 року в
сумі 2551, 00 грн., за квітень 2010 року в сумі
949, 00 грн., за червень 2010 року в сумі 310, 00
грн., за липень 2010 року в сумі 2551, 00 грн.,
за серпень 2010 року в сумі 3825, 00 грн., за
вересень 2010 року в сумі 5924, 00 грн., за
листопад 2010 оку в сумі 1064, 00 грн.

Згідно п. 184.9. статті 184 Податкового
Кодексу України,у разі якщо за
результатами останнього податкового
періоду особа має право на отримання
бюджетного відшкодування, таке
відшкодування надається протягом
строків, визначених цим розділом,
незалежно від того, чи буде така особа
залишатися зареєстрованою як платник
цього податку на дату отримання такого
бюджетного відшкодування, чи ні.

Відповідно пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно пункту 200.3 статті 200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України - якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно пункту 200.5 статті 200 Податкового
кодексу України, не мають права на
отримання бюджетного відшкодування
особи, які, зокрема, мали обсяги
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців менші, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті (пункт 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 200.7 статті 200
Податкового кодексу України, платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Відповідно пункту 102.5 статті 102
Податкового кодексу України - заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Отже, під час розгляду справи
представником відповідача не доведено
порушення ФОП ОСОБА_5 п. 102.5 ст.102, п.200.4,
п.200.5 ст.200 Податкового кодексу України,
п.4.6.6. "Порядку заповнення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість", затвердженого
Наказом Державного податкової
адміністрації України від 25.11.2011р. №1492,
оскільки, планик не користувався
правом на бюджетне відшкодування та не
відображав від'ємне значення у рядку 23,
а чинне законодавство не містить
заборон щодо декларування податкового
кредиту попередніх періодів понад
строк 1095 днів, встановлений для подання
заяви на бюджетне відшкодування.

Крім того, помилковим посилання
Нікопольської ОДПІ на п.102.5 ст.102
Податкового кодексу України в спірних
правовідносинах, а саме на те, що ФОП
ОСОБА_5 мав право подати заяви на
повернення надміру сплаченого податку
на додану вартість протягом 1095 днів,
але таким правом не скористався, з
огляду на наступне.

Листом Державної податкової служби
України від 06.04.2012р., № 10155/7/15-3417-03 "Щодо
формування податкового кредиту"
встановлено, що згідно із п.п. 4.6.6 п. 4
розділу V Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 25.01.2011р. № 41, залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду). Таким
чином, за підприємствами зберігається
право на використання накопиченого
ними податкового кредиту у
майбутньому, зокрема в рахунок
погашення платежів з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів (рядок 23.2 декларації) чи в
рахунок податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації).

Крім того, слід зазначити, що п. 102.5 ст. 102
Податкового кодексу України, не
регламентує обмежень в часі щодо
можливості віднесення платниками
податків від'ємного значення до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, у зв'язку з чим
положення строків давності, визначені
даним пунктом Податкового кодексу
України, не можуть бути застосовані до
сум від'ємного значення, період
виникнення яких більше 1095 днів.

Так, Податковий кодекс України не
передбачає терміну давності для
відображення від'ємного значення сум
податку на додану вартість, що
переноситься на майбутні податкові
періоди. Термін давності, вказаний у п.
102.5. Податкового кодексу України,
застосовується лише до самостійного
визначення контролюючим органом суми
грошових зобов'язань платника податків
(п. 102.1), для стягнення податкового боргу
(п. 102.4), для подання заяв про повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
(п. 102.5) або для списання податкового
боргу платника податків, стосовно
якого минув строк давності (п. 101.2.3).

Враховуючи викладене, суд критично
оцінює твердження податкової
інспекції щодо необхідності подання
окремої заяви для включення залишку
від'ємного значення по податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду та спливу терміну давності по
сумі від'ємного значення не
відповідають нормам податкового
законодавства.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 28.08.2012р. по справі № К/9991/47236/12.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу
України, посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції' України і діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами; забезпечувати сумлінне
виконання покладених па контролюючі
органи функцій; забезпечувати
ефективну роботу та виконання завдань
контролюючих органів відповідно до їх
повноважень; не допускати порушення
прав і охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
організацій.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України.

З огляду на викладене, позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
- підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
11.03.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) судові
витрати у розмірі 182, 70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова суду набирає законної
сили та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22
грудня 2014 року

Суддя Р.А. Барановський