Справа № 809/2912/14
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
Справа № 809/2912/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Жовнірович
О.С.

за участю сторін:

представник позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Йосипенка
С.І., Сікача Р.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 21.08.2014 р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі - ГУ
Міндоходів) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 21.08.2014р.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали, суду
пояснили, що працівниками ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області 30.07.2014р. проводилась
документальна невиїзна перевірка з
питань митної справи позивача, за
результатами якої відповідач виніс
податкові повідомлення-рішення №
про збільшення ОСОБА_4 грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 127617,48грн. (102093,98грн. -
за основним платежем та 25523,50грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями) та
№ про збільшення ОСОБА_4
грошового зобов'язання за платежем
мито на товари, які ввозяться
(пересилаються) громадянами, в розмірі
58007,96грн. (46406,36грн. - за основним
платежем та 11601,60грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями). Зазначив, що
відповідач протиправно прийняв дані
податкові повідомлення-рішення,
оскільки вони ґрунтуються на
безпідставних висновках про порушення
вимог Митного та Податкового кодексів
України при здійсненні митного
оформлення товару внаслідок надання
документів при переміщенні через
митний кордон України та митного
оформлення, щодо яких не підтверджено
їхню автентичність уповноваженими
органами іноземних держав, а відтак
було занижено базу оподаткування -
митну вартість товару, що призвело до
ухилення від сплати ввізного мита та
податку на додану вартість. Крім того,
представник позивача зазначив, що при
ввезенні транспортних засобів на митну
територію України заявлена
декларантом митна вартість товару була
відкоригована в сторону збільшення
митним органом. Вказав, що в митних
деклараціях особу, відповідальну за
фінансове врегулювання, вказано у двох
випадках ОСОБА_4, а в інших - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а декларантом
зазначено ПП «СМС». В той же час
пояснив, що відповідачем документально
не підтверджено, що ОСОБА_4 мав
відношення до підроблення документів.
На підставі наведеного вважає, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
стосовно позивача неправомірно, а тому
підлягають скасуванню. Враховуючи
вищенаведене, в задоволенні позову
просив відмовити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили з
мотивів, викладених у письмовому
запереченні. Суду пояснили, що 30.07.2014р.
працівниками ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області
проводилась документальна невиїзна
перевірка з питань державної митної
справи платника податків ОСОБА_4 по МД
20600112/2011/403331 від 26.09.2011; МД 206050000/2012/400398
від 06.02.2012; МД 206050000/2012/405247 від 22.06.2012; МД
206050000/2012/405254 від 22.06.2012; МД 206050000/2012/405285
від 25.06.2012; МД 206050000/2012/406753 від 09.08.2012; МД
206050000/2012/406764 від 09.08.2012; МД 206050000/2012/410952
від 28.11.2012, про що було складено акт
перевірки №14/17-01/НОМЕР_1 від 30.07.2014р.
Зазначили, що позивач при ввезені
транспортних засобів, а саме:
сідельного тягача марки «RENAULT» модель
Magnum 480, 2004р.в., шасі НОМЕР_2, сідельного
тягача марки «RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в.,
шасі НОМЕР_3, сідельного тягача марки
«RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в., шасі НОМЕР_4,
напівпричіп тентовий (платформа) марки
«Schmitz» тип SO1, 1999 р.в., шасі НОМЕР_5,
сідельного тягача марки «RENAULT» модель
Magnum 480, 2004р.в., шасі НОМЕР_6, напівпричіпа
тентового (платформа) марки «Schmitz» тип
SO1, 1999 р.в., шасі НОМЕР_7, сідельного
тягача «RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в., шасі
НОМЕР_8, напівпричіпа тентового
(платформа) марки «Meusburger», модель MPS -3,
1998р.в.,шасі НОМЕР_9, сідельного тягача
марки «RENAULT» модель Magnum 500, 2006р.в., шасі
НОМЕР_10 порушив вимоги ст.16 Податкового
кодексу України та ст.377 Митного
кодексу України, оскільки приховав
достовірну інформацію про митну
вартість зазначених товарів з метою
заниження їх митної вартості та, як
наслідок, зменшив суму мита і податку
на додану вартість. Вказане
підтверджується інформацією,
отриманою від митних органів
Австрійської Республіки. Крім того,
позивач реалізував свій умисел шляхом
подання неповних та недостовірних
відомостей щодо митної вартості
товару, своїми діями призвівши до
сплати мита та податку на додану
вартість у неповному обсязі. Таким
чином, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
правомірно та у відповідності до норм
чинного законодавства України.

Суд, розглянувши позовну заяву,
заперечення проти позову, заслухавши
пояснення позивача, представника
позивача, представників відповідача,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, встановив наступне.

30.07.2014р. працівниками ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області
проводилась документальна невиїзна
перевірка з питань митної справи при
здійсненні зовнішньоекономічної
діяльності платника податків ОСОБА_4 по
МД 20600112/2011/403331 від 26.09.2011; МД 206050000/2012/400398
від 06.02.2012; МД 206050000/2012/405247 від 22.06.2012; МД
206050000/2012/405254 від 22.06.2012; МД 206050000/2012/405285
від 25.06.2012; МД 206050000/2012/405295 від 25.06.2012; МД
206050000/2012/406753 від 09.08.2012; МД 206050000/2012/406764
від 09.08.2012; МД 206050000/2012/410952 від 28.11.2012, про
що було складено акт перевірки
№14/17-01/НОМЕР_1 від 30.07.2014р. (т.І а.с. 35-47).

Підставою для проведення перевірки
була отримана від митного органу
Австрійської Республіки інформація
щодо вартісної характеристики
ввезеного товару - транспортних
засобів, яка відрізнялась від
задекларованої вартості товару під час
митного оформлення в Україні.

За наслідком проведеної перевірки
21.08.2014р. відповідач виніс податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення ОСОБА_4 грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 127617,48грн. (102093,98грн. -
за основним платежем та 25523,50грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями) та
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення ОСОБА_4 грошового
зобов'язання за платежем мито на
товари, які ввозяться (пересилаються)
громадянами, в розмірі 58007,96грн.
(46406,36грн. - за основним платежем та
11601,60грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями) (т.І а.с.9-10).

Підставою для винесення даних
податкових повідомлень-рішень
слугував висновок податкового органу
про те, що ОСОБА_4 протягом 2011-2012р.р. ввіз
на митну територію України транспортні
засоби на підставі 9 митних декларацій,
вказавши в них недостовірні дані щодо
вартості цих товарів.

Так, ОСОБА_4 ввіз на митну територію
України товар - сідельний тягач марки
«RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в., шасі НОМЕР_2
по попередній митній декларації від
22.09.2011р. №206000005.2011.4493. При перетині
митного кордону України ОСОБА_4 , як
підставу для переміщення даного
сідельного тягачу було подано митному
органу України рахунок від 15.09.2011р.,
№040-2011, в якому вартість товару
складала 2200,0 євро. Даний рахунок від
15.09.2011р. №040-2011 надавався ОСОБА_4 для
оформлення товару та нарахування
митних платежів Івано-Франківській
митниці за МД 206000112/2011/403331 від 26.09.2011р.,
згідно якого вартість цього сідельного
тягача на день митного оформлення
26.09.2011р. становила 23558,8грн. по курсу НБУ.
Івано-Франківською митницею рішенням
про коригування митної вартості товару
визначено вартість даного сідельного
тягача у розмірі 3670,0 євро (68213,43грн. по
курсу НБУ). Згідно отриманих матеріалів
від митних органів Республіки Австрія
на запит Департаменту митної справи
від 26.11.2013 №18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено,
що вартість сідельного тягача марки
«RENAULT» модель Magnum 480, 204р.в., шасі НОМЕР_2
згідно рахунку від 15.09.2011 №040-2011
становила 12200,0 євро.

Так, 21.01.2012р. ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України товар - сідельний
тягач марки «RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в.,
шасі НОМЕР_3 по попередній митній
декларації №20600000.2012.000024.001. При
перетині митного кордону України
ОСОБА_4, як підставу для переміщення
даного сідельного тягача було подано
митному органу України рахунок від
18.01.2012 №002-2012, в якому вартість товару
складала 4750,0 євро. Вказаний рахунок від
18.01.2012 №002-2012 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів по МД
206050000/2012/400398 від 06.02.2012, згідно якого
вартість даного сідельного тягача на
день митного оформлення 06.02.2012
становила 49943,61грн. по курсу НБУ. Згідно
отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи України від
26.11.2013 №18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість сідельного тягача марки
«RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в., шасі НОМЕР_3
згідно рахунку від 18.01.2012 №002-2012
становила 10750,00 євро.

Так, 09.06.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України товар - сідельний
тягач марки «RENAULT» модель Magnum 480, 2004р.в.,
шасі НОМЕР_3 по попередній митній
декларації №206000005.2012.003956.001. При
перетині митного кордону України
ОСОБА_4, як підставу для переміщення
даного сідельного тягача було подано
митному органу України рахунок від
06.06.2012р. №039-2012, в якому вартість товару
складала 4300,0євро. Вказаний рахунок від
06.06.2012 №039-2012 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів
Івано-Франківській митниці по МД
206050000/2012/405247 від 22.06.2012 згідно якого
вартість цього сідельного тягача на
день митного оформлення 22.06.2012
становила 43543,94грн. по курсу НБУ. Згідно
отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи України від
26.11.2013 №18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість даного сідельного тягача
згідно рахунку від 06.06.2012 №039-2012
становить 10300,0 євро.

Так, 09.06.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України товар -напівпричіп
тентовий (платформа) марки «Schmitz», тип
SO1, 1999 р.в., шасі НОМЕР_5 по попередній
митній декларації №206000005.2012.003963.001. При
перетині митного кордону України
ОСОБА_4, як підставу для переміщення
даного напівпричіпа тентового
(платформа) було подано митному органу
України рахунок від 06.06.2012 №040-2012, в
якому вартість товару складала 1500,0
євро. Вказаний рахунок від 06.06.2012 №040-2012
надавався ОСОБА_4 для митного
оформлення товару та нарахування
митних платежів Івано-Франківській
митниці по МД 206050000/2012/405254 від 22.06.2012,
згідно якого вартість цього
напівпричіпа тентового (платформа) на
день митного оформлення 22.06.2012
становила 15189,75 грн. по курсу НБУ.
Івано-Франківською митницею рішенням
про коригування митної вартості
товарів від 22.06.2012 №206000003/202/001914/1
визначено вартість даного
напівпричіпа тентового (платформа) у
розмірі 1732,0 євро (17539,09 грн. по курсу
НБУ). Дане рішення не оскаржувалось.
Згідно отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія назапит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість даного напівпричіпа
тентового (платформа) становить 3500,0
євро.

Так, 09.06.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України сідельний тягач
«RENAULT» модель Magnum 480, 2004 р.в., шасі 480, 2004
р.в., шасі НОМЕР_6 по попередній
митній декларації №206000005.2012.003952.001. При
перетині митного кордону України
ОСОБА_4, як підставу для переміщення
даного сідельного тягача було подано
митному органу України рахунок від
29.05.2012 №036-2012, в якому вартість товару
складала 4700,0 євро. Вказаний рахунок від
29.05.2012 №036-2012 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів
Івано-Франківській митниці по МД
206050000/2012/405285 від 25.06.2012, згідно якого
вартість сідельного тягача на день
митного оформлення 25.06.2012 становила
47102,44 грн. по курсу НБУ. Згідно отриманих
матеріалів від митних органів
Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 матеріалів
встановлено, що вартість даного
сідельного тягача становила 11700,0 євро.

Так, 09.06.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України напівпричіп
тентовий (платформа) марки «Schmitz», тип
SO1, 1999 р.в., шасі НОМЕР_7 по попередній
митній декларації №206000005.2012.003960.001. При
перетині митного кордону України
ОСОБА_4, як підставу для переміщення
даного напівпричіпа тентового
(платформа) було подано митному органу
України рахунок від 06.06.2012 №041-2012, в
якому вартість товару складала 1600,0
євро. Вказаний рахунок від 06.06.2012
№041-12 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів
Івано-Франківській митниці по МД
206050000/2012/405295 від 25.06.2012, згідно якого
вартість напівпричіпа тентового
(платформа) на день митного оформлення
25.06.2012 становила 16034,87 грн. по курсу НБУ.
Івано-Франківською митницею
рішенням про коригування митної
вартості товарів від 25.06.2012
№206000003/2012/001921/1 визначено вартість
даного напівпричіпа тентового
(платформа) у розмірі 1732,0 євро (17357,75 грн.
по курсу НБУ). Дане рішення не
оскаржувалось. Згідно отриманих
матеріалів від митних органів
Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість цього напівпричіпа
тентового (платформа) становила 3500,0
євро.

Так, 23.07.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України сідельний тягач
марки «RENAULT» модель Premium 420, 2005 р.в., шасі
НОМЕР_8 по попередній митній декларації
№206000005.2012.005308.001. При перетині митного
кордону України ОСОБА_4, як підставу для
переміщення даного сідельного тягача
було подано митномуоргану України
рахунок від 27.07.2012 №050-2012, в якому
вартість товару складала 3900,0 євро.
Вказаний рахунок від 27.07.2012 №050-2012
надавався ОСОБА_4 для митного
оформлення товару та нарахування
митних платежів Івано-Франківській
митниці по МД 206050000/2012/406753 від 09.08.2012,
згідно якого вартість цього сідельного
тягача становила 38454,64 грн. по курсу НБУ.
Згідно отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість цього сідельного тягача
становила 9000,0 євро.

Так, 23.07.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України напівпричіп
тентовий (платформа) марки «Meusburger»,
модель МРS-3, 1998р.в., шасі НОМЕР_9 по
попередній митній декларації
№206000005.2012.005307.001. При перетині митного
кордону України ОСОБА_4, як підставу для
переміщення даного напівпричіпа
тентового (платформа) було подано
митному органу України рахунок від
27.07.2012 №051-2012, в якому вартість товару
складала 900,0 євро. Вказаний рахунок від
27.07.2012 №051-2012 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів
Івано-Франківській митниці по МД
206050000/2012/406764 від 09.08.2012, згідно якого
вартість цього напівпричіпа тентового
(платформа) становила 8874,15 грн. по курсу
НБУ. Івано-Франківською митницею
рішенням про коригування митної
вартості товарів від 09.08.2012
№206000003/2012/002171/1 визначено вартість
даного напівпричіпа тентового
(платформа) у розмірі 1366,0 євро. Дане
рішення не оскаржувалось. Згідно
отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що
вартість цього напівпричіпа тентового
(платформа) становила 3000,0 євро.

Так, 14.11.2012 ОСОБА_4 ввезено на митну
територію України сідельний тягач
марки «RENAULT» модель Magnum 500, 2006 р.в., шасі
НОМЕР_10 по попередній митній
декларації №206000005/2012/00823 3. При перетині
митного кордону України ОСОБА_4, як
підставу для переміщення даного
сідельного тягача було подано митному
органу України рахунок від 12.11.2012
№079-2012, в якому вартість товару
складала 3000,0 євро. Вказаний рахунок від
12.11.2012 №079-2012 надавався ОСОБА_4 для
митного оформлення товару та
нарахування митних платежів
Івано-Франківській митниці по МД
20605000/2012/410952 від 28.11.2012, згідно якого
вартість цього сідельного тягача
становила 31086,38 грн. по курсу НБУ.
Івано-Франківською митницею рішенням
про коригування митної вартості
товарів від 27.11.2012 №206000003/2012/002895/1
визначено вартість даного сідельного
тягача у розмірі 8379,0 євро. Згідно
отриманих матеріалів від митних
органів Республіки Австрія на запит
Департаменту митної справи від 26.11.2013
№18285/5/99-99-24-03-10-16 та від 31.12.2013
№21264/5/99-99-07-07-16-10-16 встановлено, що
сідельний тягач був проданий за ціною
18000,0 євро.

На підставі наданих австрійськими
компетентними органами 9 рахунків,
згідно з якими фірма Манфред Графль
продала фірмі ОСОБА_4 транспортні
засоби, податковий орган зробив
висновок, що позивачем не підтверджено
автентичність поданих митному органу
України документів та занижено базу
оподаткування ввезених товарів. У
зв'язку з цим позивачу було збільшено
грошове зобов'язання по ПДВ на 102093,98
грн., а по миту на товари, що ввозяться
громадянами, - на 46406,37 грн. (т.І а.с.72-90).

При вирішенні даного спору суд виходив
з наступного нормативного регулювання
правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного Кодексу
України (далі - МК України)
законодавство України з питань
державної митної справи складається з
Конституції України, цього Кодексу,
інших законів України, що регулюють
питання, зазначені у статті 7 цього
Кодексу, з міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
з нормативно-правових актів, виданих на
основі та на виконання цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються цим
Кодексом, Податковим кодексом України
та іншими законами України з питань
оподаткування (ч.2 ст.1 МК України).

Згідно із ч.1 ст.50 МК України відомості
про митну вартість товарів
використовуються для нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК
України).

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право, зокрема, проводити в порядку,
визначеному статтями 345-354 цього
Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до органів
доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості (п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Згідно із ч.1 ст.262 МК України товари, що
переміщуються через митний кордон
України, декларуються органу доходів і
зборів, який здійснює митне оформлення
цих товарів.

Митна декларація реєструється та
приймається органом доходів і зборів у
порядку, що визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (ч.1
ст.264 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.264 МК України митна
декларація та інші документи подаються
органу доходів і зборів в електронному
вигляді з дотриманням вимог цього
Кодексу або на паперових носіях. Митна
декларація на паперовому носії
супроводжується її електронною копією.
Разом з митною декларацією органу
доходів і зборів подаються рахунок або
інший документ, що визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, - декларація митної вартості.
Відомості про документи, визначені
частиною третьою статті 335 цього
Кодексу, зазначаються декларантом або
уповноваженою ним особою у
встановленому порядку в митній
декларації. На вимогу органу доходів і
зборів декларант або уповноважена ним
особа зобов'язані надати органу
доходів і зборів оригінали таких
документів або засвідчені в
установленому порядку їх копії, якщо
законодавством не передбачено подання
оригіналів.

З моменту прийняття органом доходів і
зборів митної декларації вона є
документом, що засвідчує факти, які
мають юридичне значення, а декларант
або уповноважена ним особа несе
відповідальність за подання
недостовірних відомостей, наведених у
цій декларації (ч.8 ст.264 МК України).

Згідно із ч.13 ст.264 МК України документи,
відомості про які зазначені в митній
декларації, повинні зберігатися
декларантом або уповноваженою ним
особою протягом не менше ніж 1095 днів.
Декларант та уповноважена ним особа
несуть установлену цим Кодексом та
іншими законами України
відповідальність за подання
недостовірних відомостей, внесених
ними до митної декларації, за знищення
або втрату документів, відомості про
які зазначені в митній декларації, до
закінчення строку зберігання,
передбаченого цією частиною.

Відповідно до ч.1 ст.265 МК України
декларантами мають право виступати: 1)
при переміщенні товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України або при
зміні митного режиму щодо товарів на
підставі зовнішньоекономічного
договору, укладеного резидентом, -
резидент, яким або від імені якого
укладено цей договір; 2) в інших
випадках - особа, яка відповідно до
законодавства України має право
вчиняти щодо товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
юридично значущі дії від свого імені.

Громадяни можуть бути декларантами
після досягнення ними 16-річного віку.
Декларант може здійснювати
декларування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
самостійно або уповноважувати інших
осіб на здійснення декларування від
свого імені (ч.4, ч.5 ст. 265 МК України).

Згідно із ч.6 ст.265 МК України
декларування товарів, що належать
громадянам, може здійснюватися цими
громадянами або іншими громадянами,
уповноваженими на це власниками
зазначених товарів нотаріально
посвідченими дорученнями.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України
декларант зобов'язаний: 1) здійснити
декларування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
відповідно до порядку, встановленого
цим Кодексом; 2) на вимогу органу
доходів і зборів пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; 3) надати органу
доходів і зборів передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
формальностей; 4) у випадках, визначених
цим Кодексом та Податковим кодексом
України, сплатити митні платежі або
забезпечити їх сплату відповідно до
розділу X цього Кодексу; 5) у випадках,
визначених цим Кодексом та іншими
законами України, сплатити інші
платежі, контроль за справлянням яких
покладено на органи доходів і зборів.

Особа, уповноважена на декларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від імені
декларанта, має такі самі обов'язки,
права і несе таку саму
відповідальність, що й декларант (ч.5
ст.266 МК України).

Згідно із ч.1 ст.293 МК України особою, на
яку покладається обов'язок із сплати
митних платежів, є декларант. Якщо
декларування товарів здійснюється
особою, уповноваженою на це
декларантом, на таку особу
покладається обов'язок із сплати
митних платежів солідарно з
декларантом.

Особою, на яку покладається обов'язок
із сплати донарахованих митних
платежів - податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки, є
відповідний платник податків (ч.2 ст.293
МК України).

Відповідно до ч.3 ст.335 МК України разом
з митною декларацією органу доходів і
зборів подаються рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
відомості про:

1) документи, що підтверджують
повноваження особи, яка подає митну
декларацію; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або інші документи,
що підтверджують право володіння,
користування та/або розпорядження
товарами; 3) транспортні (перевізні)
документи; 4) комерційні документи,
наявні у особи, яка подає декларацію; 5)
у разі необхідності - документи, що
підтверджують дотримання заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності; 6)
документи, що підтверджують дотримання
обмежень, які виникають у зв'язку із
застосуванням захисних,
антидемпінгових та компенсаційних
заходів (за наявності таких обмежень); 7)
у випадках, передбачених цим Кодексом, -
документи, що підтверджують країну
походження товару; 8) у разі
необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів; 9)
у разі необхідності - документи, що
підтверджують право на пільги із
сплати митних платежів, на
застосування повного чи часткового
звільнення від сплати митних платежів
відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що
підтверджують зміну термінів сплати
митних платежів; 11) у разі необхідності
- документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів та обраний
метод її визначення відповідно до
статті 53 цього Кодексу.

В п.8 ч.1 ст.336 МК України встановлено, що
митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
органів доходів і зборів в тому числі і
направлення запитів до інших державних
органів, установ та організацій,
уповноважених органів іноземних
держав для встановлення автентичності
документів, поданих органу доходів і
зборів.

Частиною 1 статті 345 МК України
встановлено, що документальна
перевірка - це сукупність заходів, за
допомогою яких органи доходів і зборів
переконуються у правильності
заповнення митних декларацій,
декларацій митної вартості та в
достовірності зазначених у них даних,
законності ввезення (пересилання)
товарів на митну територію України або
на територію вільної митної зони,
вивезення (пересилання) товарів за межі
митної території України або за межі
території вільної митної зони, а також
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право
здійснювати митний контроль шляхом
проведення документальних виїзних
(планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок
дотримання законодавства України з
питань державної митної справи (ч.3 ст.345
МК України).

Результати перевірки оформлюються
актом (довідкою) та є підставою для
самостійного визначення органом
доходів і зборів суми податкового
зобов'язання підприємства щодо сплати
митних платежів, застосування заходів,
передбачених законами України (ч.6 ст.345
КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України предметом
документальних невиїзних перевірок є
дані про своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати митних
платежів при переміщенні товарів через
митний кордон України підприємствами,
а також при переміщенні товарів через
митний кордон України громадянами з
поданням митної декларації,
передбаченої законодавством України
для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка
проводиться, зокрема, у разі,
надходження від уповноважених органів
іноземних держав документально
підтвердженої інформації про
непідтвердження автентичності поданих
органу доходів і зборів документів
щодо товарів, митне оформлення яких
завершено, недостовірність відомостей,
що в них містяться, а також запитів
стосовно надання інформації про
зовнішньоекономічні операції, які
здійснювалися за участю суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності -
резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК
України).

Відповідно до ч.1 ст.354 МК України
результати перевірок оформлюються у
формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
органу доходів і зборів та керівником
підприємства, що перевірялося, або
уповноваженою ним особою. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

Рішення про визначення грошових
зобов'язань підприємства, що
перевірялося, приймається керівником
органу доходів і зборів або особою, яка
виконує його обов'язки, з урахуванням
результатів розгляду заперечень
підприємства (у разі їх наявності).
Керівник підприємства або
уповноважена ним особа можуть бути
присутні під час прийняття такого
рішення (ч.11 ст.354 МК України).

Згідно із ч.1 ст.368 МК України для цілей
оподаткування товарів, що
переміщуються (пересилаються)
громадянами через митний кордон
України, застосовується фактурна
вартість цих товарів, зазначена в
касових або товарних чеках, ярликах,
інших документах роздрібної торгівлі,
які містять відомості щодо вартості
таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі
довести достовірність відомостей,
представлених для визначення їх
фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України).

У разі наявності доказів
недостовірності заявленої фактурної
вартості товарів органи доходів і
зборів визначають їх вартість
самостійно, на підставі ціни на
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари відповідно до вимог цього
Кодексу (ч.4 ст.368 МК України).

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу
України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів (пп.3 п.1 ст.16 ПК України).

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно із п.123.1 ст.123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до аб.3 п.180.1 ст.180 ПК України
для цілей оподаткування платником
податку є будь-яка особа, що ввозить
товари на митну територію України в
обсягах, які підлягають оподаткуванню,
та на яку покладається
відповідальність за сплату податків у
разі переміщення товарів через митний
кордон України відповідно до Митного
кодексу України, а також: особа, на яку
покладається дотримання вимог митних
режимів, які передбачають повне або
часткове умовне звільнення від
оподаткування, у разі порушення таких
митних режимів, встановлених митним
законодавством; особа, яка
використовує, у тому числі при ввезенні
товарів на митну територію України,
податкову пільгу не за цільовим
призначенням та/або всупереч умовам чи
цілям її надання згідно із цим
Кодексом, а також будь-які інші особи,
що використовують податкову пільгу,
яку для них не призначено.

Згідно із п.206.1 ст.206 ПК України під час
ввезення товарів на митну територію
України суми податку підлягають сплаті
до державного бюджету платниками
податку до/або на день подання митної
декларації безпосередньо на єдиний
казначейський рахунок, крім операцій,
за якими надається звільнення (умовне
звільнення) від оподаткування.

Аналіз зазначених вище норм дає
підстави дійти висновку, що
декларантом є особа, яка вправі вчиняти
щодо товарів юридично значущі дії від
свого імені або уповноважувати інших
осіб на здійснення декларування від
свого імені.

Досліджені в судовому засіданні докази
свідчать, що ОСОБА_4 від свого імені
ввіз на митну територію України тільки
2 транспортні засоби, в інших семи
випадках він ввозив транспортні засоби
на підставі нотаріально посвідчених
доручень, якими його уповноважили на
такі дії гр.ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 (т.І а.с.144-147). Саме ці особи були
вказані у графі митних декларацій
«особа, відповідальна за фінансове
врегулювання» і стосовно цих осіб як
декларантів митним органом приймалися
рішення про коригування митної
вартості товарів (т.І а.с.92-117).

А тому декларантом по ВМД №206000112/2011/403331
від 26.09.2011р., та МД №206050000/2012/400398 від
06.02.2012р. є ОСОБА_4; по МД №206050000/2012/405247 від
22.06.2012р., - ОСОБА_7; по МД №206050000/2012/405254 від
22.06.2012р., по МД №206050000/2012/405285 від 25.06.2012р.
та по МД №206050000/2012/405295 від 25.06.2012р. -
ОСОБА_8; по МД №206050000/2012/406753 від 09.08.2012р.
та по МД №206050000/2012/406764 - ОСОБА_5; по МД
№206050000/2012/410952 від 28.11.2012р. - ОСОБА_6

Саме цими особами були сплачені митні
та інші платежі, що підтверджується
відповідними квитанціями (т.І а.с.150, 168,
171, 189, 200, 213).

За таких обставин відповідачем
неправомірно визначено ОСОБА_4 грошове
зобов'язання по миту на товари по
зазначених 7 митних деклараціях,
декларантами по яких є ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8, оскільки податкові
повідомлення-рішення повинні були бути
винесені стосовно цих осіб, як
декларантів.

В той же час стосовно інших двох митних
декларацій, декларантом по яких є
ОСОБА_4, та зазначених вище семи митних
декларацій, податковим органом, на
думку суду, передчасно та
необгрунтовано зроблено висновок про
недостовірність документів (рахунків),
поданих митному органу України під час
митного оформлення товару.

Так, відповідачем в судовому засіданні
подано інформацію від митних органів
Республіки Австрія про те, що
відповідно до рахунків №079-2012, №002-2012,
№040-2012, №039-2012, №040-2011, №051-2012, №051-2012
транспортні засоби були продані фірмою
п.Манфреда Графля фірмі ОСОБА_4, а
відповідно до рахунків №036-2012, №041-2012 -
продані фірмі - «Сучасні покрівельні
матеріали». При цьому вартість
проданих транспортних засобів, вказана
у цих рахунках, значно перевищувала
їхню вартість, вказану у митних
деклараціях і рахунках, наданих ОСОБА_4
для митного оформлення.

Таким чином, на підставі інформації
австрійського компетентного органу та
рахунків з відтиском печатки
австрійського митного органу, наданих
австрійською стороною, відповідачем
зроблено висновок про недостовірність
документів (рахунків), поданих ОСОБА_4
при митному оформленні товарів.

З метою повного, всебічного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи ухвалою суду від 24.10.2014р. (т.ІІ
а.с.81-82) було зобов'язано відповідача
отримати від австрійської сторони
платіжні документи, які би
підтверджували факт оплати ОСОБА_4
австрійському контрагенту коштів за
транспортні засоби згідно із
рахунками, які подані австрійськими
митними органами, а також інформацію,
чи проводилось компетентним
австрійським органом відповідне
розслідування і надавалась оцінка щодо
достовірності цих рахунків.

Однак, відповідач не надав суду вказану
інформацію, зазначивши, що надані суду
документи, отримані від австрійського
митного органу, на підставі яких
позивачу збільшено грошові
зобов'язання, є достатніми доказами
(т.ІІ а.с.92).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС
України).

В той же час суд зазначає, що у чотирьох
із дев'яти рахунків, поданих ОСОБА_4, які
відповідач вважає неавтентичними
(недостовірними), містяться відтиски
печатки фірми Манфреда Графля (т.І а.с.94,
100, 112, 115). Крім того, відповідачем не
надано документів, які би
підтверджували оплату ОСОБА_4 коштів в
розмірах, зазначених у рахунках
австрійської сторони. Відповідач при
прийняті оскаржуваних рішень не надав
оцінку відомостей про особу покупця,
зазначених у рахунках, а саме: в
рахунках, наданих австрійською
стороною, вказано ОСОБА_4 і ПП «Сучасні
покрівельні матеріали», а в рахунках,
наданих під час митному оформлення,
вказано фізичні особи - ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Крім того, податковим органом не надано
суду жодних доказів, які би свідчили
про підроблення ОСОБА_4 рахунків,
наданих митниці під час митного
оформлення.

Поряд з цим Івано-Франківською
митницею під час процедури митного
оформлення товару по п'яти із дев'яти
митних декларацій приймалось рішення
про коригування митної вартості
товарів з урахуванням інформації про
вартість ідентичних товарів (т.І
а.с.235-252).

З цього приводу суд зазначає, що якщо
митний орган, приймаючи вантажну митну
декларацію, самостійно визначає митну
вартість товару та пропускає товар на
митну територію України, то в
подальшому він не має правових підстав
для прийняття податкових повідомлень
про донарахування податкових
зобов'язань, за винятком випадку, коли
за наслідками службової перевірки або
розгляду кримінальної справи
встановлено змову між декларантом і
митним органом, спрямовану на зниження
обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства,
митний орган вправі продовжити
здійснення митного контролю, за
наслідками якого донараховувати
обов'язкові платежі, якщо протиправні
дії декларанта спричинили їх недобір.

Вказана правова позиція викладена
Верховним судом України у справах
№21-390а11, №21-130а12.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що відповідач не довів суду
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень, а тому
позов слід задовольнити.

За змістом ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). А тому підлягає
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача 182,70 грн. сплаченого
судового збору.

На підставі ст.124 Конституції
України, керуючись ст.ст.2, 8-14, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 21.08.2014 року форми Р про збільшення
суми грошового зобов'язання ОСОБА_4 по
податку на додану вартість із ввезених
на територію України товарів в розмірі
127617,48грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 21.08.2014 року форми Р про збільшення
суми грошового зобов'язання ОСОБА_4
щодо мита на товари, які ввозяться
(пересилаються) громадянами в розмірі
58007,96грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1, проживає АДРЕСА_1) сплачений
судовий збір в розмірі 182,70грн. (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі
19.12.2014 року.