Справа № 825/3894/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3894/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представника позивача -
Лисова Д.О.,

представника відповідача -
Гладченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гранттроргсервіс" до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Державної
фіскальної служби у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.12.2014 року звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Державної фіскальної служби у
Чернігівській області і просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Чернігові від 09.10.2014 р.: № , №
; № , № . Свої вимоги
мотивує тим, що під час проведення
перевірки ним було надано всі
необхідні документи, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій з контрагентом позивача - ТОВ
«Агробіз-12»: податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні та
податкові накладні, квитанції,
видаткові накладні та договори.
Вказані документи були надані на
перевірку в повному обсязі, та повністю
підтверджують всі господарські
операції ТОВ «Гарантторгсервіс» зі
своїми контрагентами на законних
підставах та підтверджують
правильність нарахування та
декларування податкових зобов'язань.
Крім того, всі первинні документи
(договори, видаткові накладні,
податкові накладні, платіжні доручення
та інше) складені у момент проведення
господарської операції, або
безпосередньо після її завершення,
мали всі обов'язкові реквізити і
відповідали вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
та Положенню про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затверджене
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88. ТОВ «Гронтторгсервіс»
наголошує, що у податкової інспекції не
було жодних підстав вважати договори
укладені з контрагентами недійсними
або нікчемними, так як вони були і є
нині діючими, жодна із сторін їх не
розривала та не визнавала недійсними.
Таким чином, платником податку було
дотримано всіх вимог п. 198.2, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України і він мав
законне право на включення сум до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість. Стосовно своїх
контрагентів, позивач наголосив, що
чинне законодавство не ставить умову
виникнення податкових зобов'язань
платника в залежність від стану
податкового обліку його контрагента,
фактичного знаходження його за місцем
реєстрації та наявності чи відсутності
основних фондів у останнього. Тому
можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни, у т. ч. недекларування своїх
зобов'язань або несплата податку до
бюджету, не є підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ за операціями з такими
контрагентами. Враховуючи наведене,
позивач вважає, що донарахування йому
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток є безпідставним, а податкові
повідомлення-рішення ДПІ в м. Чернігові
є неправомірними, тому просить
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що під
час проведення перевірки первинних
документів було встановлено: у
видаткових накладних від 16.12.2011 №
АБ000716, від 30.03.2012 №85, від 03.04.2012 № 89
відсутня інформація про особу, що
отримала товар, є тільки підпис. Також
не вказано номер і дата довіреності,
згідно якої отримано ТМЦ, тому не
можливо ідентифікувати особу, яка
здійснювала отримання товару; не
надано документи, що підтверджують
оприбуткування яловичини, придбаної у
ТОВ «Агробіз-12» на склад, передачу
яловичини на зберігання до холодильних
камер ДП «Коропм'ясо» у м. Короп,
товарно-транспортні накладні, що
підтверджують відвантаження яловичини
покупцям, придбаної у ТОВ «Агробіз-12»,
сертифікатів якості та ветеринарних
свідоцтв, що підтверджують якість
придбаного у ТОВ «Агробаз-12» м'яса.
Підприємством надано первинні
документи на реалізацію яловичини
(видаткові накладні, податкові
накладні, довіреності), але неможливо
ідентифікувати, кому саме була
реалізована яловичина, придбана
підприємством у ТОВ «Агробіз-12» із-за
наявності у ТОВ «Гарантторгсервіс»
інших постачальників даної продукції в
тому ж періоді. Товарно-транспортні
накладні, що підтверджують
відвантаження яловичини покупцям, на
перевірку не надано. Крім того,
відповідачем від Бахмацької ОДПІ
отримано Акт від 04.09.2013 № 418/22/36463586 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Агробіз-12» ()
щодо правомірності формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань за період з 01.07.2010 року по
30.06.2013 року, згідно якого встановлено,
що підприємство за юридичною адресою
не знаходиться, про що складено акт про
відсутність платника податків за
місцезнаходженням підприємства та акт
про неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки. ТОВ «Агробіз-12» не мало
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності в частині
купівлі, продажу, реалізації,
зберігання та відвантаження
товарно-матеріальних цінностей.
Виходячи з вищенаведеного, ДПІ у м.
Чернігові наголошує на тому , що для
здійснення легітимної підприємницької
діяльності та отримання права на
укладання угод, обов'язковою умовою є
наділення юридичної особи
правосуб'єктністю, яка дозволяє
реалізувати права та нести
відповідальність за вчинені дії, що,
відповідно до отриманого акту
перевірки не встановлено у контрагента
позивача. Таким чином, відповідач
ставить під сумнів реальність
здійснення господарської операції ТОВ
«Гарантторгсервіс» з ТОВ «Агробіз-12».
Враховуючи зазначене, ДПІ в м.
Чернігові вважає, що позивачем
документально не підтверджено
показники податкового кредиту з
податку на додану вартість та витрат
підприємства, що приймають участь у
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а тому
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правомірними та
не підлягають скасуванню. Враховуючи
наведене, ДПІ в м. Чернігові просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що на підставі
направлення виданого ДПІ у м.
Чернігові, вимог п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.
78.1.1, п. 78.1 ст. 78 та ст. 82 Податкового
кодексу України та відповідно до
наказу керівника ДПІ у м. Чернігові,
працівниками податкової інспекції
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Гарантторгсервіс» з питань
декларування в податковій звітності з
податку на додану вартість операцій за
грудень 2011 року, березень 2012 року -
травень 2012 року з ТОВ «Агробіз-12» () та в деклараціях з податку
на прибуток підприємства за відповідні
періоди, відповідно до затвердженого
плану перевірки.

Перевірку проведено з відома та в
присутності керівника підприємства в
період з 29.08.2014 по 04.09.2014.

За результатами перевірки складено
акт від 11.09.2014 № 2090/22/34452902 (а.с.14-29).

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п.
138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
підприємством було занижено податок на
прибуток на загальну суму 82917,00 грн., у
тому числі за 2011 рік - 9632,00 грн., за
півріччя 2012 року - 73285,00 грн. та завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток на
загальну суму 40096,00 грн., в т.ч. за 2011 рік -
40096,00 грн.

- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого
підприємством було занижено податок на
додану вартість на загальну суму 69795,00
грн., в тому числі за березень 2012 року -
18615,00 грн., за квітень 2012 року - 18780,00 грн.,
травень 2012 року - 32400,00 грн. та завищено
від'ємне значення ПДВ на загальну суму
16395,00 грн., в т.ч. за грудень 2011 року - 163.95
грн.

На підставі акту перевірки ДПІ в м.
Чернігові було винесено податкові
повідомлення-рішення від 09.10.2014:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 87244,00
грн. (з них основний платіж - 69795,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 17449,00 грн.);

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
16395,00 грн.;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 101238,00 грн. (з яких
основний платіж - 82917,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 18321,00 грн.);

- № , яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 40096,00 грн. (а.с.38-41).

Акт про результати документальної
позапланової перевірки та винесені на
його підставі податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем в адміністративному порядку
(а.с.30-33, 42-45, 50-53), однак рішеннями
податкового органу залишені без змін
(а.с.34-37, 46-49, 54-57).

Встановлено, що між позивачем та ТОВ
«Агробіз-12» було укладено договір
поставки від 16.12.2011 № 41 (а.с.59). На момент
укладення даного договору контрагент
позивача був зареєстрований у
встановленому законом порядку, що
підтверджується відповідною Випискою
з єдиного Державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
Довідкою з Єдиного Державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.61,62) та відповідно до наданого
свідоцтва являвся платником ПДВ (а.с.60).

Як вбачається з даного договору:

1.1 відповідно до умов цього
договору постачальник (ТОВ «Агробіз-12»)
зобов'язується передати у власність
покупця (ТОВ «Гарантторгсервіс») товар
в асортименті та кількості. Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
сплатити за нього обумовлену вартість,
згідно накладної на поставку товару.
Загальна кількість, асортимент, ціна за
одиницю товару визначаються у
накладних на передачу товару.

2.1 постачальник відвантажує товар
згідно заявки покупця та за цінами
визначеними у видатковій накладній.
Яка має силу специфікації і є
невід'ємною частиною даного договору
постачальника. Загальна сума договору
складається із сум всіх накладних на
передачу товару.

2.2 заявка на товар оформлюється на
бланках постачальника або по телефону.
Подання заявки означає згоду покупця з
вимогами продажу (оплата, поставка),
зазначеними у договорі.

2.3 якість, маркування та упаковка
товару повинні відповідати
встановленим стандартам, діючим в
Україні. Постачальник надає покупцю
документи або завірені копії
документів, що підтверджують якість
товару.

3.1.2 постачальник зобов'язаний
забезпечити відвантаження та доставку
товару на адресу покупця.

На підтвердження факту придбання
товару позивачем були надані видаткові
накладні: від 16.12.2011 № АБ000716 на суму
98368,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 16394,67 грн.), від
30.03.2012 № 85 на суму 111690,00 грн. (в т.ч. ПДВ -
18615,00 грн.), від 03.04.2012 № 89 на суму 55080,00
грн. (в т.ч. ПДВ - 9180,00 грн.), від 28.04.2012 № 109
на суму 57600,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9600,00 грн.),
від 04.04.2012 № 134 на суму 136200,00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 22700,00грн.), від 16.05.2012 № 158 на суму
58200,00 грн. (в т.ч. 9700,00 грн.) (а.с.64,67,70,73,77,80).

На суму податкових зобов'язань ТОВ
«Агробіз-12» було виписано позивачу
податкові накладні: від 16.11.2011 № 14 на
суму 98368,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 16394,67 грн.), від
30.03.2012 № 26 на суму 111690,0 грн. (в т.ч. ПДВ -
18615,00 грн.), від 03.04.2012 № 3 на суму 55080,00
грн. (в т.ч. ПДВ - 9180,00 грн.), від 28.04.2012 № 35
на суму 57600,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9600,00 грн.),
від 04.05.2012 № 3 на суму 136200,00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 22700,00грн.), від 16.05.2012 № 27 на суму
58200,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9700,00 грн.)
(а.с.63,66,69,72,76,79).

Доставка товару від постачальника до
замовника підтверджується наданими
товарно-транспортними накладними: від
30.03.2012, від 03.04.2012, від 28.04.2012, від 04.05.2012,
від 16.05.2012 (а.с.68,71,74,78,81).

Згідно товарно-транспортних накладних
виданих ТОВ «Агробіз-12», зазначено
пунктом розвантаження м. Короп.

Судом встановлено, що ТОВ
«Гарантторгсервіс» відповідно до
договору про надання холодильних камер
у використання від 10.01.2011 № 1 укладеного
з ДП «Коропм'ясо» ТОВ
«Гарантторгсервіс» використовує
надані ДП «Коропм'ясо» холодильні
камери з метою зберігання продукції, що
належить позивачу (а.с.82).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 даного договору,
зазначені холодильні камери надаються
підприємству ТОВ «Гарантторгсервіс» у
використання на безоплатній основі,
так як ДП «Коропм'ясо» ТОВ
«Гарантторгсервіс» є дочірнім
підприємством ТОВ «Гарантторгсервіс»,
всі майнові права на обладнання були
передані підприємством ТОВ
«Гарантторгсервіс» та ТОВ
«Гарантторгсервіс» надає своєму
дочірньому підприємству ДП
«Коропм'ясо» ТОВ «Гарантторгсервіс»
безоплатну фінансову допомогу.

4.1 ст. 4 договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 10.10.2012.

4.2 ст. 4 договір вважається продовженим
та пролонгованим, без підписання
додаткових угод, на визначений термін,
якщо жодна із сторін не заявила про
його розірвання за 1 місяць до його
розірвання.

Факт отримання ДП «Коропм'ясо»
придбаного товару на зберігання
підтверджується видатковими
накладними: від 16.12.2011 № 716 ЗБК на суму
98368,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16394,67 грн.), від 30.03.2012
№ 85 ЗБК на суму 111690,00 грн. (в т.ч. ПДВ 18615,00
грн.), від 28.04.2012 № 109 ЗБК на суму 57600,00
грн. (в т.ч. ПДВ 9600,00 грн.), від 03.04.2012 № 89
ЗБК на суму 55080,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9180,00
грн.), від 04.05.2012 № 134 ЗБК на суму 136200,00
грн. (в т.ч. ПДВ 22700,00 грн.), від 16.05.2014 № 158
ЗБК на суму 58200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9700,00 грн.)
(а.с.83-86).

Придбана позивачем в період за грудень
2011 року, березень-травень 2012 року у ТОВ
«Агробіз-12» продукція (яловичина 1
категорії) в кількості 17033,00 кг на
загальну суму 517138,00 грн. (в т.ч. ПДВ 86190,00
грн.) була в подальшому реалізована
підприємствам: ТОВ «САРС», ПП
«Торгпродсервіс», ТОВ «МЕТСОБСТАР-ХК»,
ТОВ «ОПТУКРПРОМ-ВР», ЗАТ «РК Євротек»,
що підтверджується:

видатковими накладними: від 19.12.2011 № 14,
від 03.04.2012 № 1, від 05.04.2012 № 8, від 09.04.2012 №
9, від 11.04.2012 № 13, від 24.04.2012 № 19, від 14.05.2012
№ 2, від 14.05.2012 № 3, від 15.05.2012 № 4, від
5.05.2012 № 5, від 18.05.2012 № 10, від 22.05.2012 №11,
від 31.05.2012 № 13
(а.с.88,90,93,95,98,100,102,104,106,108,110,112,115);

податковими накладними: від 19.12.2011 № 14,
від 03.04.2012 № 1, від 05.04.2012 № 8, від 09.04.2012 №
9, від 11.04.2012 № 13, від 24.04.2012 № 19, від 14.05.2014
№ 2, від 14.05.2012 № 3, від 15.05.2012 № 4, від
15.05.2012 № 5, від 18.05.2012 № 10, від 22.05.2012 №11,
від 31.05.2012 № 13
(а.с.87,92,94,97,99,101,103,105,107,109,111,114,117).

Підприємство купуючи м'ясо у ТОВ
«Агробіз-12» отримало від них
посвідчення про якість та ветеринарні
свідоцтва (а.с.148-155).

Згідно ст.. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту та включення
витрат за господарськими операціями до
складу витрат підприємства необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

Всі зазначені вище первинні
бухгалтерські документи оформлені у
відповідності до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та
повністю відображають реальність
проведених господарських операцій між
ТОВ «Гарантторгсервіс» та ТОВ
«Агробіз-12».

Таким чином, позивачем в судове
засідання було надано документи, що
підтверджують використання ТОВ
«Горонтторгсервіс» отриманого товару
у власній господарській діяльності,
зокрема реалізацію м'яса, отриманого
від ТОВ «Агробіз-12», третім особам, що в
свою чергу підтверджує отримання
позивачем економічної вигоди від
здійснення господарської операції з
постачальником.

Відповідно до п.п.14.1.27 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування платником податку витрат
підприємства допускається за умови
підтвердження відповідних сум
належним ччином оформленими
первинними документами, а також
використання отриманих за договором
поставки товарів у власній
господарській діяльності. ДПІ у м.
Чернігові не надано суду доказів того,
що ТОВ «Гарантторгсервіс» не було
використано у власній господарській
діяльності отриманий від контрагента
товар. Навпаки, позивачем доведено факт
використання м'ясопродуктів для
продажу іншим особам. Поставка товару
підтверджується всіма необхідними
первинними документами.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що витрати на оплату товарів
згідно договору із ТОВ «Агробіз-12»
позивач протягом перевіряємого
періоду правомірно, на підставі п.п.14.1.27
п.14.1 ст.14, п.138.1, 138.2 ст.138 Податкового
кодексу України включив до складу
витрат підприємства, тобто висновки
ДПІ у м. Чернігові про заниження
позивачем сум податку на прибуток та
завищення від'ємного значення об'єкту
оподаткування є безпідставними.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Згідно із п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України була встановлена в
судовому засіданні, тому у позивача
були законні підстави для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що підставою для висновків ДПІ в м.
Чернігові про відсутність у позивача
права на формування податкового
кредиту та на формування витрат
підприємства з врахуванням показників
по взаємовідносинам з ТОВ «Агробіз-12»
став акт перевірки від 04.09.2013 № 418/22/36463586
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Агробіз-12» щодо
правомірності формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань за
період з 01.07.2010 року по 30.06.2013 року»
отриманий від Бахмацької ОДПІ було
(а.с.131-147), згідно якого встановлено, що
ТОВ «Агробіз-12» за юридичною адресою не
знаходиться, про що складено акт про
відсутність платника податків за
місцезнаходженням підприємства та акт
про неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки. Відповідно до даного акту,
підприємство не мало необхідних умов
для здійснення господарської
діяльності в частині купівлі, продажу,
реалізації, зберігання та
відвантаження товарно-матеріальних
цінностей. В ході проведення перевірки
не встановлено факту передачі товарів
від продавця до покупця, в зв'язку з
відсутністю (не наданням для перевірки)
документів, тому ДПІ у м. Чернігові
зроблено висновок про безтоварність
господарських операцій між ТОВ
«Гарантторгсервіс» та ТОВ «Агробіз-12».

Суд вважає, що акт Бахмацької ОДПІ не є
підставою для встановлення порушення з
боку позивача, оскільки позивач не може
нести відповідальності за дії своїх
контрагентів, Бахмацькою ОДПІ під час
проведення перевірки не було
досліджено бухгалтерських документів,
складених за результатами
взаємовідносин позивача та ТОВ
«Агробіз-12», не давалась оцінка
реальності господарських операцій між
цими суб'єктами. Навпаки, в ході
судового засідання позивачем було
доведено реальність здійсненої ТОВ
«Агробіз-12» поставки м'ясопродуктів , а
саме позивачем було оплачено
поставлений товар, поставку м'яса ТОВ
«Гарантторгсервіс» підтверджено
необхідними первинними
бухгалтерськими документами,
позивачем надано документи, що
свідчать про використання ТОВ
«Гарантторгсервіс» у власній
господарській діяльності товару
поставленого ТОВ «Агробіз-12».

Суд наголошує, що акт перевірки
контрагента не має преюдиціального
значення та не є документом, що
достовірно та безсумнівно підтверджує
обставини фактичної дійсності. У разі
порушення контрагентом податкової
дисципліни відповідальність та
негативні наслідки мають настати саме
для нього. При цьому чинне
законодавство не зобов'язує платника
податків перевіряти безпосередньо
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми ПДВ до
податкового кредиту. Тому можливі
порушення контрагентами платника
податків податкової дисципліни, у т. ч.
недекларування своїх зобов'язань або
несплата податку до бюджету, не є
підставою для позбавлення платника
податків права на податковий кредит з
ПДВ за операціями з такими
контрагентами.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
ДПІ у м. Чернігові при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушень з
боку першого.

Суд вважає, що висновки ДПІ у м.
Чернігові про відсутність реального
здійснення господарських відносин між
позивачем та ТОВ «Агробіз-12» є
безпідставними, оскільки позивач не
може нести відповідальності за дії
своїх контрагентів В ході судового
засідання судом було досліджено надані
позивачем первинні бухгалтерські
документи, які не мають дефектів форми
та змісту і повністю відображають
проведені господарські операції та
свідчать про їх реальність та
створення юридичних наслідків для
сторін правочину. Сторонами було
дотримано зобов'язання встановлених
договором: контрагентом продано
м'ясопродукти, а позивачем отримано їх
та здійснено оплату. На суму податкових
зобов'язань з ПДВ ТОВ «Агробіз-12»
виписано податкові накладні, які є
підставою для формування податкового
кредиту позивача. Таким чином,
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні
було встановлено наявність всіх
підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом первинних
бухгалтерських документів, суд вважає,
що позивачем доведено, що правочини,
укладені між ним та його контрагентом
спричинили реальні юридичні наслідки
для ТОВ «Гарантторгсерсів», позивачем
на виконання вимог Податкового кодексу
України отримано належним чином
оформлені податкові накладні, які є
підставою для зарахування сум ПДВ до
складу податкового кредиту, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій. Таким чином,
суд приходить до висновку про те, що ДПІ
в м. Чернігові неправомірно
донарахувала ТОВ «Гарантторгсерві»
податок на додану вартість та податок
на прибуток, а тому позовні вимоги про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
09.10.2014: № , № , № , №
, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області №
, № , № , № від
09.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
487 грн. 20 коп. судових витрат на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грантторгсервіс". .

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур