Справа № 522/19014/14-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/1016/14
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

« 16» грудня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси як
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
скаргою ОСОБА_1 до Адміністративної
комісії Виконавчого комітету Одеської
міської ради про скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення від 13 травня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, просить постанову у
справі про адміністративне
правопорушення від 13 травня 2013 року №
1101, що ухвалена адміністративною
комісією Виконавчого комітету
Одеської міської ради про притягнення
до її, ОСОБА_1, адміністративної
відповідальності скасувати й
провадження у цій справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

Скаржниця ОСОБА_1 також просила
поновити строк судового оскарження
постанови про адміністративне
правопорушення № 1101 від 13 травня 2013
року.

Вказана постанова була ухвалена на
підставі акту від 16 квітня 2013 року та
протоколу про адміністративне
правопорушення № 16042013/1п від 16 квітня
2013 року складених Інспекцію з
благоустрою м. Одеси. Позивач вважає,
протокол, складений щодо неї не
відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України,
та не може являтися доказом по справі,
тому що протокол в присутності
позивача не складався та не надавався
йому для підпису.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні вимоги позову підтримав у
повному обсязі, наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги не
визнав, наполягав на відмовленні у
задоволенні позову, посилаючись на їх
безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних причин. Судом
встановлені такі фактичні обставини на
підставі представлених письмових
доказів.

Щодо поновлення строку для оскарження
постанови.

Судом встановлено, що постанова про
адміністративне правопорушення, не
була надіслана рекомендованим листом
ОСОБА_1 на адресу її зареєстрованого
місця проживання, натомість
повідомлення про виклик напрялися на
адресу, що не є її належною адресою
проживання: АДРЕСА_1.

Належною зареєстрованою в
установленому порядку адресою
реєстрації та проживання позивача є кв.
12 у будинку у 34 по вулиці Сахарова у
місті Одесі.

Зазначену постанову позивач отримала
лише 02 жовтня 2014 року, що не спростовано
відповідачем.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою прокурора, особи,
щодо якої винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи зазначене суд дійшов
висновку про те, що строк судового
оскарження зазначеної постанови
пропущений не був, в тому підлягає
поновленню як того вимагає положення
статті 289 КУпАП.

Щодо істотних обставин по справі.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що постановою
адміністративної комісії Виконавчого
комітету Одеської міської ради у
справі про адміністративне
правопорушення № 1101 від 13 травня 2013
року скаржницю ОСОБА_1, як посадову
особу - адміністратора фізичної особи
підприємця ОСОБА_3, притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень за
порушення п. 9.1. "Правил благоустрою
території міста Одеси (текстової
частини) (у новій редакції)",
затверджених рішенням Одеської
міської ради №1631-VI від 23.12.2011 року, а
саме: за самовільне зайняття ділянки і
використання її при відсутності
документа, що засвідчує право на
користування, володіння земельною
ділянкою.

Відповідно до ст.152 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
порушення державних стандартів, норм і
правил у сфері благоустрою населених
пунктів, правил благоустрою територій
населених пунктів тягнуть за собою
накладення штрафу на громадян від
двадцяти до вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності -
від п'ятдесяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до представлених суду
матеріалів справі про вказане
адміністративне правопорушення,
скаржниця ОСОБА_1 сповіщалася про дату,
час та місце розгляду відповідного
протоколу за цими матеріалами
неналежним чином, оскільки вказане
повідомлення про виклик отримано нею
лише 15 травня 2013 року, хоча розгляд
протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
ОСОБА_1 Адміністративною комісіє було
призначено на 13 травня 2013 року, коли й
було ухвалене оскаржуване рішення.

Згідно з правилом ч.1 ст. 277-2 КпАП
України повістка особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, вручається не пізніш
як за три доби до дня розгляду справи в
суді, в якій зазначаються дата і місце
розгляду справи.

Таким чином, застосовуючи положення ч. 1
ст. 277-2 КпАП України, судом констатує
порушення норм вказаного Закону щодо
порядку та способу повідомлення особи,
щодо якої вирішувалося питання про
притягнення до адміністративної
відповідальності під час розгляду
адміністративною комісією Виконавчого
комітету Одеської міської ради за
адміністративне правопорушення, у
скоєнні якого звинувачувалася ОСОБА_1

Правилом статті 69 КпАП України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі. Ці дані встановлюються
судом на підставі пояснень сторін,
третіх осіб та їх представників,
показань свідків, письмових і речових
доказів, висновків експертів.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення, ОСОБА_1 з протоколом
ознайомлена не була, його копію не
отримувала, про постанову та її зміст
дізналася не у встановлені законом
строки, а значно пізніше - лише після
відкриття відповідного виконавчого
провадження з виконання оскаржуваної
постанови про притягнення її до
відповідальності за скоєння
правопорушення, передбаченого ст. 152
КпАП України.

В адміністративних матеріалах справи
відсутні будь-які документальні докази
виявлених відповідачем події, факту та
складу адміністративного
правопорушення. У вказаних матеріалах
міститься лише непідтверджене та не
обґрунтовані відповідними доказами
посилання на ст. 152 КпАП України,
зокрема, об'єктивних й переконливих
доказів розміщення споруд та
самовільного зайняття ділянки та її
використання без дозвільних
документів суду не представлено,
показання у свідків не відібрано.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність. Зі змісту
оскаржуваної постанови, не вбачається
на підставі яких доказів ґрунтується
висновок відповідача про вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 152
КУпАП, та не зазначено, які, передбачені
ст. 33 КУпАП обставини, врахував
відповідач при накладенні на позивача
адміністративного стягнення.

Таким чином, суд має підстави для
висновку, що відповідач не мав
достатніх та законних підстав для
складання протоколу про
адміністративне правопорушення й
ухвалення постанови в справі про
адміністративне правопорушення від 13
травня 2013 року, висновки відповідача
щодо наявності факту
адміністративного правопорушення та
вини позивача не підтверджені належним
чином, у зв'язку з чим оскаржувана
постанова підлягає скасуванню як
протиправна та незаконна, оскільки не
доведено самий факт вчинення позивачем
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, окрім цього, згідно ч. 1
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і
роз'яснень, викладених в пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 15 "Про практику розгляду
судами скарг на постанови у справах про
адміністративні правопорушення" орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови.
Суд повинен перевірити: чи накладено
адміністративне стягнення правомочним
органом; чи є в діях даної особи ознаки
проступку, за який законом передбачена
адміністративна відповідальність, і
вина у його вчиненні; чи не сплив строк
давності для притягнення до
адміністративної відповідальності; чи
правильні висновки органу (посадової
особи), який виніс постанову, про
тяжкість вчиненого проступку і
обтяжуючі обставини; чи враховані
пом'якшуючі обставини, майновий стан
винного, а також з'ясувати інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Разом з
тим, виходячи із закріпленого в частині
4 статті 129 Конституції України
принципу змагальності і рівності
сторін у судочинстві, обов'язок
доказування законності застосування
адміністративного стягнення при
розгляді скарги громадянина в суді
покладається на орган (посадову особу),
яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді цієї категорії
адміністративних справ перевіряє
законність і обґрунтованість
ухваленої постанови та повноважний
згідно з вимогами п. 3 ч.1 ст. 293 КУпАП
скасувати постанову і закрити
провадження у справі про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за відсутності події
і складу адміністративного
правопорушення.

У спірних правовідносинах
відповідачем було порушено принцип
обґрунтованості рішення суб'єкта
владних повноважень, оскільки його
посадовими особами не було всебічно,
повно і об'єктивно з'ясовано обставин
справи, не вирішено її в суворій
відповідності з законом, порушено
процесуальні норми Закону щодо
повідомлення особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності
про дату, час та місце розгляду
матеріалів про адміністративне
правопорушення.

Наведені аргументи зобов'язують суд до
наступного висновку - про відсутність
належних та достатніх доказів для
констатування факту вчинення
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст. 152 КпАП України.

На підставі зазначеного та відповідно
до ст. 293 КпАП України, суд, як орган, що
розглядає адміністративний позов
(скаргу або протест) на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення, перевіривши
законність і аргументованість
ухваленої постанови, прийшов висновку,
що постанова по справі про
адміністративне правопорушення
стосовно позивача підлягає скасуванню,
а відповідне провадження - закриттю.

Керуючись ст.11, 128 КАС України, ст. 38, 152,
247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст. 158-163,
167 КАС України, СУД -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
адміністративного суду з оскарженням
рішення про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Визнати протиправною та скасувати
постанову № 1101 в справі про
адміністративне правопорушення,
ухвалену 13 травня 2013 року
Адміністративною комісією Виконавчого
комітету Одеської міської ради, про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу 1 700,0 гривень за порушення
статті 152 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
закрити провадження по цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 171-2 КАС
України, рішення місцевого загального
суду як адміністративного суду у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточним і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
С.О. Погрібний

16.12.2014