Справа № 807/3703/14
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3703/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в особі судді
Шешеня О.М., розглянувши справу в
порядку письмового провадження за
позовною заявою Управління Пенсійного
фонду України в Тячівському районі
Закарпатської області до Державного
підприємства "Солотвинський
солерудник" про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області (далі - позивач) звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державного підприємства
"Солотвинський солерудник" (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 684514,04 грн.

30.12.2014 року до суду надійшла заява
представника позивача про розгляд
справи за його відсутності за наявними
матеріалами справи. Представник
позивача підтримав вимоги викладені в
позовній заяві та просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився без
поважних причин, заперечення на позов
не надав, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду. Суд вважає за
можливе вирішити справу на підставі
наявних у ній доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
за можливе розглянути дану справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовна заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Тячівською
районною державною адміністрацією
Закарпатської області 29.05.1996 року було
зареєстровано відповідача, як юридичну
особу (а.с. 4).

За відповідачем рахується непогашена
заборгованість в розмірі 684514,04 грн.
Дана заборгованість виникла на
підставі наступного.

Відповідач перебуває на обліку, як
платник страхових внесків відповідно
до ст. 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058
(надалі - Закон №1058).

Згідно до п. 1 ст.4 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" №400/97 від 26.06.1997 року (далі -
Закон №400/97) для платників збору,
визначених п.1 та п.2 ст. 1 цього Закону, а
саме: суб'єктів підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, юридичних та фізичних осіб,
які використовують працю найманих
працівників, встановлюються ставки
збору в розмірі 33,2% від об'єкта
оподаткування визначеного п.1 ст.2 цього
Закону (суми фактичних витрат на оплату
праці (грошового забезпечення)
працівників, що включають витрати
на виплату основної і додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону про
"Про оплату праці", виплата винагород
фізичним особам за виконання робіт
(послуг) за угодами цивільно-правового
характеру, що підлягають обкладенню
податком з доходів фізичних осіб, а
також суми сплати перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності, яка
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця, та допомоги у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю).

Відповідно до п.1 ст.14 Закону №1058
роботодавці - юридичні та фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового
характеру - являються
страхувальниками, а тому, відповідно до
ст.15 Закону №1058 вони є платниками
страхових внесків до солідарної
системи Пенсійного фонду України та
зобов'язані сплачувати внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У відповідності до п.п.1 п.8 "Прикінцевих
положень" Закону №1058 страхові внески,
що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками
та застрахованими особами на умовах і в
порядку визначених цим Законом та в
розмірах передбачених Законом №400/97.

Згідно до п. 6 ст. 17 Закону №1058
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Відтак, згідно до ч. 2 ст.106 Закону №1058 -
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
ст. 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 106 Закону №1058
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку із
страхових внесків - вимогу про її
сплату (вимога є виконавчим
документом).

Отже, позивачем було направлено
відповідачеві вимогу про сплату боргу
від 02.04.2014 року № Ю-1 в сумі 684514,04 грн.
(а.с. 6).

Однак, відповідачем не було
добровільно сплачено заборгованість
по даній вимозі від 02.04.2014 року № Ю-1, що
підтверджується карткою особового
рахунку страхувальника (а.с.8-10). Відтак,
заборгованість в сумі 684514,04 грн.
вважається простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмкою).

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058 за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до п.п.9.3.2 п.9.3 розділу 9
Інструкції № 21-1 рішення про
застосування штрафів складається в
залежності від терміну затримки сплати
(погашення) страхових внесків.
Розрахунок фінансових санкцій та пені
здійснюється на підставі облікових
даних картки особового рахунку
страхувальника, яка формується за
даними звітів платника розрахованих та
поданих самостійно.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

У відповідності до ч. 14 ст. 106 Закону №
1058 - рішення органу Пенсійного фонду,
про нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті, є
виконавчим документом.

Також, згідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058 -
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Таким чином, заборгованість
відповідача складає 684514,04 грн., що
підтверджується карткою особового
рахунку (а.с. 8-10).

На час розгляду адміністративної
справи відповідачем не було
добровільно погашено заборгованість в
сумі 684514,04 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст. 94
КАС України з відповідача не
стягуються.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Управління Пенсійного фонду
України в Тячівському районі
Закарпатської області до Державного
підприємства "Солотвинський
солерудник" про стягнення
заборгованості - задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства
"Солотвинський солерудник" (вул.
Шахтарська, буд. 36, смт. Солотвино,
Тячівський район, Закарпатська
область, 90575, ) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області заборгованість в сумі 684514,04
(шістсот вісімдесят чотири тисячі
п'ятсот чотирнадцять гривень чотири
копійки) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяО.М. Шешеня