Справа № 369/11510/14-а
Суддя: Усатов Д. Д.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/556/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Котляр
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Київ адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкту владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області в порядку
адміністративного судочинства з
позовом до виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкту владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
07.10.2009 року він на підставі рішень
Крюківщинської сільської ради 10 сесії 5
скликання від 18.06.2007 року, № 22/22 30 сесії 5
скликання від 18.09.2009 року уклав з
Крюківщинською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області договір оренди земельної
ділянки площею 0,0100 га, кадастровий
номер :01:012:0082, яка знаходиться в с.
Крюківщина Києво-Святошинського
району Київської області, під
розміщення торгівельного павільйону
по реалізації виробів з благоустрою,
дизайну та інтер'єру земельних ділянок
строком на 25 років. Вказаний договір
було зареєстровано в сільській раді за
№ 67 від 07.10.2009 року, поставлено на облік
в Управлінні Держкомзему України в
Києво-Святошинському районі Київської
області за № 837 від 26.04.2010 року, а також
було проведено його державну
реєстрацію за № 74 від 01.07.2010 року.

З огляду на довідки Крюківщинської
сільської ради № 577 від 11.04.2012 року та №
619 від 21.05.2014 року вказаній земельній
ділянці було присвоєно адресу: АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач, на зазначеній
земельній ділянці ним було побудовано
торгівельно-офісний павільйон
загальною площею 166,5 кв. м. Відповідно
до декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрованої
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області за № КС9 від
17.06.2014 року, згаданий
торгівельно-офісний павільйон є
закінчений будівництвом та готовий до
експлуатації, тобто даний об'єкт
введений в експлуатацію з 17.06.2014 року.

02.07.2014 року позивач звернувся до
Крюківщинської сільської ради з
проханням присвоїти його
торгівельно-офісному павільйону
адресний номер та додав копію вже
згаданої декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради № 5/28 від
30.07.2014 року було розглянуто звернення
позивача та відмовлено йому в
присвоєнні адреси
торгівельно-офісному павільйону
загальною площею 166,5 кв.м, який
знаходиться по АДРЕСА_1, а також було
залучено його до пайової участі у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури села Крюківщина.

Відмова відповідача у присвоєнні
поштової адреси новозбудованому
торгівельно-офісному павільйону була
мотивована тим, що позивач начебто не
взяв участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту у
відповідності до ст. 40 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Зі слів позивача, до введення належної
йому будівлі в експлуатацію відповідач
жодного рішення щодо його участі у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури с. Крюківщина не
приймав.

Зважаючи на викладене та посилаючись
на норми закону, позивач просив суд:
визнати неправомірними дії
виконавчого комітету Крюківщинської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області стосовно
відмови у присвоєнні самостійної
поштової адреси торгівельно-офісному
павільйону, що розташований на
земельній ділянці площею 0,0100 га,
кадастровий номер :01:012:0082, за
адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1;
скасувати рішення виконавчого
комітету Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 5/28 від 30.07.2014 року;
зобов'язати виконавчий комітет
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області винести питання стосовно
присвоєння самостійної поштової
адреси торгівельно-офісному
павільйону, що розташований на
земельній ділянці площею 0,0100 га,
кадастровий номер :01:012:0082, за
адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, на
чергове засідання виконавчого
комітету Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області та розглянути його.

Позивач в судове засідання не з'явився,
його представник звернулась до суду із
заявою про слухання справи без їх
участі, позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, звернувся до
суду з листом про слухання справи у
відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

У зв'язку з неявкою сторін суд на
підставі ч. 4 ст. 122 КАС України вважає за
можливе провести судове засідання в
порядку письмового провадження на
основі наявних у справі матеріалів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, надані докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішень Крюківщинської сільської ради 10
сесії 5 скликання від 18.06.2007 року та №
22/22 30 сесії 5 скликання від 18.09.2009 року
позивач 07.10.2009 року уклав з
Крюківщинською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області договір оренди земельної
ділянки площею 0,0100 га, кадастровий
номер :01:012:0082, яка знаходиться в с.
Крюківщина Києво-Святошинського
району Київської області, під
розміщення торгівельного павільйону
по реалізації виробів з благоустрою,
дизайну та інтер'єру земельних ділянок
строком на 25 років. Вказаний договір
було зареєстровано у Крюківщинській
сільській раді за № 67 від 07.10.2009 року,
поставлено на облік в Управлінні
Держкомзему України в
Києво-Святошинському районі Київської
області за № 837 від 26.04.2010 року, а також
було проведено його державну
реєстрацію за № 74 від 01.07.2010 року.

Як вбачається з довідок Крюківщинської
сільської ради № 577 від 11.04.2012 року та №
619 від 21.05.2014 року, орендованій
позивачем земельній ділянці було
присвоєно адресу: АДРЕСА_1.

За даними технічного паспорту
торгівельно-офісного павільйону,
складеного 23.02.2014 року, на даній
земельній ділянці ОСОБА_1 було
побудовано торгівельно-офісний
павільйон загальною площею 166,5 кв. м.

Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області за № КС9 від
17.06.2014 року, згаданий
торгівельно-офісний павільйон є
закінчений будівництвом та готовий до
експлуатації, тобто даний об'єкт
введений в експлуатацію з 17.06.2014 року.

02.07.2014 року позивач звернувся до
Крюківщинської сільської ради з
проханням присвоїти його
торгівельно-офісному павільйону
адресний номер та додав копію
декларації про готовність даного
об'єкта до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради № 5/28 від
30.07.2014 року було розглянуто звернення
позивача та відмовлено йому в
присвоєнні адреси
торгівельно-офісному павільйону
загальною площею 166,5 кв.м, який
знаходиться по АДРЕСА_1, а також було
залучено його до пайової участі у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури села Крюківщина.
Відмова відповідача у присвоєнні
поштової адреси новозбудованому
торгівельно-офісному павільйону була
мотивована тим, що позивач не взяв
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту у
відповідності до ст. 40 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Доказів того, що до введення належної
позивачу будівлі в експлуатацію
відповідач приймав рішення щодо участі
ОСОБА_1 у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури с. Крюківщина, суду
надано не було.

Для вирішення даного спору суд вважає
за необхідне проаналізувати наступні
норми законодавства.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
проголошено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 41 Конституції України
проголошено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Громадяни для
задоволення своїх потреб можуть
користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України встановлено,
що суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на ст. 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

З огляду на ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У ч. 1 ст. 393 ЦК України вказано, що
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам а саме,
право власності на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I-III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Згідно з ч.ч. 3, 9 ст. 40 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» пайова участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
полягає у перерахуванні замовником до
прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію до відповідного
місцевого бюджету коштів для створення
і розвитку зазначеної інфраструктури.
Договір про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних рад належать делеговані
повноваження (пункт «б»), а саме: облік
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності (підпункти 1-10).

Зважаючи на положення ч. 10 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи та посадові особи
місцевого самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Пунктом 49 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року,
передбачено, що для проведення
державної реєстрації права власності з
видачею свідоцтва на новозбудований
об'єкт нерухомого майна заявник подає,
крім іншого документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Згідно з п. 20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1141 від 26.10.2011 року, з метою проведення
державної реєстрації виникнення права
власності державний реєстратор
вносить до запису про нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна такі
відомості, зокрема, адреса об'єкта
нерухомого майна»

Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України листом №
23-11/6294/0/6-11 від 22.07.2011 року роз'яснило, що
орган місцевого самоврядування або
його виконавчий орган, який наділений
відповідними повноваженнями,
відповідно до встановленого згідно з
Законом «Про регулювання
містобудівної діяльності» порядку
залучення, розрахунку розміру і
використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури відповідного
населеного пункту, у своєму рішенні
щодо надання замовнику будівництва
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, що перебуває у
володінні чи користуванні такого
замовника, або у рішенні про відведення
замовнику будівництва відповідної
земельної ділянки під забудову в
обов'язковому порядку обумовлює
питання відносно зобов'язань такого
замовника щодо пайової участі в
розвитку інфраструктури населеного
пункту.

Як визначено ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У ст. 6 КАС України передбачено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд може прийняти постанову
про визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення, а також зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Зважаючи на вище викладені обставини
та вимоги чинного законодавства, суд
приходить до наступних висновків.

Чинним законодавством України
передбачено залучення осіб до пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного пункту виключно до введення
об'єкта будівництва в експлуатацію.

Вимога суб'єкту владних повноважень
участі у створенні та розвитку
інфраструктури населеного пункту вже
після введення об'єкта будівництва в
експлуатацію є порушенням ч. 2 ст. 19
Конституції України та охоронюваного
державою права власності.

А отже, так як у ході судового розгляду
не було надано доказів того, що
відповідачем було залучено позивача до
пайової участі у розвитку
інфраструктури с. Крюківщина ще до
введення його торгівельно-офісного
павільйону в експлуатацію, оскаржуване
рішення було прийнято відповідачем вже
після реєстрації ІДАБК у Київській
області декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, земельна
ділянка, на якій розміщений даний
торгівельно-офісний павільйон має
визначену адресу, суд приходить до
висновку про обґрунтованість та
доведеність вимог ОСОБА_1, що є
підставою для задоволення його
адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище та керуючись
ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст.ст. 19, 41, 55 Конституції
України, ст.ст. 15, 16, 21, 181, 317, 321, 328, 393 ЦК
України, ст.ст. 30, 59, 74 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 39,
40 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. 49 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
№ 868 від 17.10.2013 року, п. 20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1141 від 26.10.2011 року, ст.ст. 2, 6, 9-12, 17, 18,
69-73, 86, 99, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкту владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії
виконавчого комітету Крюківщинської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області стосовно
відмови у присвоєнні самостійної
поштової адреси торгівельно-офісному
павільйону, що розташований на
земельній ділянці площею 0,0100 га,
кадастровий номер :01:012:0082, за
адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 5/28 від 30.07.2014 року.

Зобов'язати виконавчий комітет
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області винести питання стосовно
присвоєння самостійної поштової
адреси торгівельно-офісному
павільйону, що розташований на
земельній ділянці площею 0,0100 га,
кадастровий номер :01:012:0082, за
адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, на
чергове засідання виконавчого
комітету Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області та розглянути його.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів, починаючи з наступного дня
після отримання особою, яка її
оскаржує, шляхом подачі апеляційної
скарги до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Києво-Святошинський районний суд
Київській області. Копія апеляційної
скарги одночасно повинна бути
надіслана особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

У разі подання апеляційної скарги
постанова суду, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ Д.Д.Усатов