Справа № 558/499/14-а
Суддя: Феха Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 558/499/14-а
провадження 2-а/558/7/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської
області, в складі: судді одноособово
Феха Т.С., при секретарі Ковальській
Л.С., з участю представника позивача
Яцишин О.Б., представника відповідача
Березюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Районного
виробничого кооперативно-державного
комбінату сільського комунального
господарства «Райсількомунгосп» до
Демидівської районної ради, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Демидівська селищна рада про
визнання рішення нечинним, -

в с т а н о в и в:

Позивач Районний виробничий
кооперативно-державний комбінат
сільського комунального господарства
«Райсількомунгосп» звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Демидівської районної
ради, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Демидівська селищна рада, про визнання
нечинним рішення Демидівської
районної ради від 25 квітня 2001 року № 178
«Про передачу приміщення лазні в
комунальну власність територіальної
громади селища».

Згідно позовної заяви позивач Районний
виробничий кооперативно-державний
комбінат сільського комунального
господарства «Райсількомунгосп»
вказує про те, що рішенням відповідача
Демидівської районної ради № 178 від 25
квітня 2001 року «Про передачу
приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» було передано безоплатну в
комунальну власність територіальної
громади селища Демидівка Рівненської
області приміщення лазні, що
знаходиться за адресою: смт. Демидівка,
вул. Миру, 35, Рівненської області.
Вказане приміщення лазні до 2007 року
обліковувалося на балансі Районного
виробничого кооперативно-державного
комбінату сільського комунального
господарства «Райсількомунгосп», який
був підпорядкований Міністерству
сільського господарства і
продовольства України, тобто вказане
приміщення лазні належало до
загальнодержавної власності.

Рішення Демидівської районної ради №
178 від 25 квітня 2001 року «Про передачу
приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» було прийнято з грубим
порушенням чинного законодавства, а
саме положень п. 2 ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності», оскільки таке
рішення прийнято без попереднього
отримання рішення Кабінету Міністрів
України та без дотримання процедури,
яка передбачена Законом.

В судовому засіданні представник
позивача Районного виробничого
кооперативно-державного комбінату
сільського комунального господарства
«Райсількомунгосп» Яцишин О.Б. позовні
вимоги підтримала, з підстав
викладених у позовній заяві, просить
визнати нечинним рішення Демидівської
районної ради від 25 квітня 2001 року № 178
«Про передачу приміщення лазні в
комунальну власність територіальної
громади селища».

В судовому засіданні представник
позивача Яцишин О.Б. пояснила, що
позивач згідно Статуту, на час
прийняття оскаржуваного рішення, було
підприємством державної форми
власності. Ще у 1999 році приміщення
банно-прального комбінату (лазні) було
передане безкоштовно на баланс
позивача, а тому вважає, що у такий
спосіб вказане приміщення перейшло з
власності громади селища, тобто з
комунальної власності, у державну
власність. Оскільки при прийнятті
оскаржуваного рішення не було
дотримано вимоги Закону України «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності» - не було
отримано відповідного рішення
Кабінету Міністрів України, рішення
Демидівської районної ради вважає
незаконним. Крім того, в рішенні
Демидівської районної ради
Рівненської області від 25 квітня 2001
року № 178 «Про передачу приміщення
лазні в комунальну власність
територіальної громади селища»,
зазначено, що підставою для прийняття
такого рішення став лист-клопотання
Районного виробничого
кооперативно-державного комбінату
сільського комунального господарства
«Райсількомунгосп» № 194 (а) від 30
листопада 2000 року, однак в архіві
позивача такого листа-клопотання немає
та вважає, що його взагалі не було і
будь-якого погодження щодо передачі
приміщення банно-прального комбінату
(лазні) у комунальну власність
територіальної громади селища
Демидівка позивачем не надавалося.

Позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача Демидівської
районної ради Березюк І.М. в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнала, вважає їх безпідставними та
пояснила, що позивач Районний
виробничий кооперативно-державний
комбінат сільського комунального
господарства «Райсількомунгосп»
ніколи не був власником приміщення
лазні, що розташоване за адресою: смт.
Демидівка, вул. Миру, 35, Рівненської
області. Приміщення лазні було
передано на баланс позивача, однак
права власності на таке приміщення
позивач не набув. Знаходження майна на
балансі підприємства не є ознакою його
права власності. Майно, що є
комунальною власністю, незалежно від
того на балансі якого підприємства
воно перебуває, не втрачає статусу
комунальної власності. Рішення
Демидівської районної ради № 178 від 25
квітня 2001 року було прийнято на
засіданні сесії Демидівської районної
ради та з дотриманням встановленої
процедури. За прийняття такого рішення
одноголосно проголосували всі
депутати, які були на засіданні сесії
районної ради. Вважає, що оскаржуваним
рішенням не було порушено права та
інтереси позивача, оскільки позивач не
був власником приміщення лазні.

Представник відповідача Демидівської
районної ради Березюк І.М. просить у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи
Демидівської селищної ради в судове
засідання не з'явився, Від третьої
особи до суду надійшли письмові
заперечення проти позову в яких
зазначено про те, що рішенням
Демидівської районної ради 178 від 25
квітня 2001 року «Про передачу
приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» права позивача Районного
виробничого кооперативно-державного
комбінату сільського комунального
господарства «Райсількомунгосп» не
було порушено, оскільки приміщення
лазні знаходилося на балансі позивача
та належало до комунальної власності.
Відповідно до п. 7 роз'яснення Президії
Вищого арбітражного суду України від
02.04.1994 року «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з судовим
захистом права державної власності»
зазначено, що знаходження майна на
балансі підприємства не є ознакою його
права власності. Незалежно від того, на
балансі якого підприємства
знаходиться майно, воно не втрачає
статусу комунальної власності.

У запереченнях проти позову
Демидівська селищна рада просить у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
повно і всебічно дослідивши матеріали
справи, дослідивши докази по справі,
оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх
сукупності за внутрішнім переконанням,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, виходячи з наступного.

В силу вимог ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, який заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено з рішення Демидівської
селищної ради № 64 від 31 березня 1999 року
«Про передачу безкоштовно
банно-пральний цех Демидівського
виробничого управління
житлово-комунального господарства»
передано безкоштовно на баланс
Демидівського райсількомунгоспу
банно-пральний цех Демидівського
виробничого управління комунального
господарства (а.с. 15).

Згідно рішення Демидівської районної
ради № 178 від 25 квітня 2001 року «Про
передачу приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» передано безоплатно в
комунальну власність територіальної
громади селища приміщення лазні, що
знаходиться по вул. Миру, 35 (а.с. 9).

Дослідженими доказами по справі
встановлено, що приміщення
банно-прального комбінату, що в
оскаржуваному рішенні № 178 від 25 квітня
2001 року назване приміщенням лазні, з 31
березня 1999 року знаходилося на балансі
позивача.

Посилання представника позивача
Яцишин О.Б. на те, що приміщення лазні
належало до державної форми власності
не заслуговують на увагу, оскільки
будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження переходу
права власності (з комунальної в
державну власність) позивачем до суду
не надано.

Доказів того, що приміщення лазні
знаходилося у державній власності
позивачем до суду не надано.

Крім того, відповідно до інформації
Демидівського райсількомунгоспу,
наведеної у листі № 15 від 02.04.2001 року
(а.с. 78) приміщення лазні є таким, що
станом на 1 березня 2001 року відноситься
до комунальної власності.

При цьому, посилання представника
позивача на помилковість включення
приміщення лазні до інформації
Демидівського райсількомунгоспу,
наведеної у листі № 15 від 02.04.2001 року, не
заслуговують на увагу, оскільки
сумнівів у достовірності відомостей
вказаних у такому листі не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При вирішенні даного спору, виконуючи
вимоги ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
вересня 2014 року (а.с. 218-220 т.1), суд
враховує наступне.

В силу вимог ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень.

Ч. 1 ст. 2 КАС України передбачає, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Із вказаних норм Закону вбачається, що
суд захищає лише порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи та
інтереси учасників адміністративних
правовідносин.

Такі ж правові позиції наведені у
Постановах Верховного Суду України №
21-173а12 від 09.10.2012 року та № 21-438а12 від
26.03.2013 року, в яких вказано про те, що
предметом захисту в адміністративному
судочинстві є саме порушені рішенням,
дією чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, їхніх посадових чи
службових осіб, права та інтереси
юридичних осіб.

Під час судового розгляду справи
представником позивача Яцишин О.Б. не
наведено жодних обставин, які
обґрунтовували б те, що рішення
Демидівської районної ради № 178 від 25
квітня 2001 року «Про передачу
приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» порушує права та/чи законні
інтереси позивача.

Доводи позовної заяви позивача про те,
що приміщення лазні, на час прийняття
оскаржуваного рішення, було передано
позивачеві та було, у встановленому
законом порядку, набуте позивачем у
власність, не підтверджено належними
та допустимими доказами.

Жодних доказів того, що приміщення
лазні було набуте у власність
позивачем, останнім до суду не надано
та судом не встановлено.

Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 30 жовтня 2009 року (а.с.
) підтверджено, що власником будівлі
банно-прального комбінату за адресою:
Рівненська область, Демидівський
район, смт. Демидівка, вул. Миру, буд. 35 є
територіальна громада смт. Демидівка в
особі Демидівської селищної ради.

Вказане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно від 30 жовтня 2009 року
ніким не оспорювалося та є чинним.

Оскільки позивачем необґрунтовано та
не доведено того, що рішенням
Демидівської районної ради № 178 від 25
квітня 2001 року «Про передачу
приміщення лазні в комунальну
власність територіальної громади
селища» було порушено права та законні
інтереси позивача та які саме, то у
задоволені позову слід відмовити за
його необґрунтованістю.

Та обставина, що об'єктом нерухомого
майна позивач користувався певний час,
не є доказом виникнення у позивача
права власності на таке нерухоме майно
та не вказує на неможливість
повернення такого майна власнику.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову Районного виробничого
кооперативно-державного комбінату
сільського комунального господарства
«Райсількомунгосп» до Демидівської
районної ради, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Демидівська селищна рада про визнання
рішення нечинним, відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Демидівський районний суд Рівненської
області. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом 10-ти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст постанови складено 19
грудня 2014 року