Справа № 821/4431/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4431/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Нижньосірогозького районного
управління юстиції Херсонської
області про усунення перешкод у
розпорядженні будинком АДРЕСА_1 смт.
Нижні Сірогози Херсонської області
шляхом зобов'язання зняти заборону та
виключити запис про реєстрацію
заборони відчужувати будинок АДРЕСА_1
смт. Нижні Сірогози Херсонської
області в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна, -

встановив:

11 листопада 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1.) до Реєстраційної
служби Нижньосірогозького районного
управління юстиції Херсонської
області (далі - відповідач,
Реєстраційна служба) з позовними
вимогами про усунення перешкод у
розпорядженні будинком АДРЕСА_1 смт.
Нижні Сірогози Херсонської області
шляхом зобов'язання зняти заборону та
виключити запис про реєстрацію
заборони відчужувати будинок АДРЕСА_1
смт. Нижні Сірогози Херсонської
області в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
позивач зазначив, що під час оформлення
витягу з державного реєстру правочинів
їй стало відомо (лист №122-4/236 від 06.10.2014
року) про наявність обтяження на
будинок АДРЕСА_1 смт. Нижні Сірогози, а
саме наявність відомостей про заборону
на дане нерухоме майно. Витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №29037610 від 05 листопада
2014 року, містить запис про встановлення
заборони на нерухоме майно на підставі
договору застави 01 вересня 1969 року,
особа майно якої обтяжується ОСОБА_2,
заборона встановлена
Нижньосірогозською державною
нотаріальною конторою. ОСОБА_1
зазначає, що ОСОБА_2 ніколи не був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 йому
належав будинок АДРЕСА_1. На думку
позивача заборона виникла в зв'язку з
внесенням не достовірної інформації
суб'єктами, яким надано право працювати
з реєстром. З посиланням на норми
Цивільного кодексу України
обґрунтовує правомірність своїх вимог.
З наведеного позивач робить висновок
про наявність підстав для
постановлення судового рішення про
усунення перешкод у розпорядженні
будинком АДРЕСА_1 смт. Нижні Сірогози
Херсонської області шляхом
зобов'язання зняти заборону та
виключити запис про реєстрацію
заборони відчужувати будинок АДРЕСА_1
смт. Нижні Сірогози Херсонської
області в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Позивач 23 грудня 2014 надала клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача 23 грудня 2014
надала клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.
Відповідачем 10 грудня 204 року подано до
суду письмові заперечення, в яких він
позов не визнає, посилаючись на ті
обставини, що 30 вересня 2014 року до
Реєстраційної служби надійшла заява
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень щодо права власності. 06
жовтня 2014 року за результатом розгляду
заяви та поданих документів державним
реєстратором вирішено провести
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за позивачем
(рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень 16287606). На підставі
прийнятого рішення з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
сформовано витяг про реєстрацію права
власності №27739272 та видано ОСОБА_1 06
жовтня 2014 року позивач отримала
особисто повідомлення про перенесення
відомостей про заборону до Державного
реєстру, про що міститься напис з
підписом. З посиланням на норми Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» обґрунтовує правомірність
своїх дій. Все це на думку реєстратора є
підставою для відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Розглянувши надані сторонами
документи, заслухавши в судовому
засіданні представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_1 (договір
купівлі-продажу житлового будинку №3219
від 16.10.2008 року а.с.10, витяг з Державного
реєстру правочинів №6645208 від 16.10.2008
року а.с.11).

В Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна на 16.10.2008
року, заборони та арешти відсутні
(витяг №21324215 від 16.10.2008 року а.с.20).

В Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно міститься запис про
право власності №7239731, дата реєстрації
«30.09.2014 17:20:00», підстава виникнення
«Рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (з відкриттям розділу),
індексний номер:16287606 від 06.10.2014», форма
власності приватна, розмір частки 1/1,
власник ОСОБА_1 (витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №27739272
від 06.10.2014 а.с.18).

Згідно з витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно №29037610
від 05.11.2014 року на підставі договору
застави виданого 01 вересня 1969 року
Нижньосірогозською державною
нотаріальною конторою, підстава
внесення «Рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (з
відкриттям розділу), індексний номер:
16287606 від 06.10.2014 року», дата державної
реєстрації обтяження «18.10.2005 року»,
особа майно якої обтяжується ОСОБА_2.

06 жовтня 2014 року листом №12.2-4/236
Реєстраційна служба повідомила
позивача, що при здійсненні реєстрації
права власності на житловий будинок
відповідно до п.95 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень встановлено наявність
відомостей про заборону на дане
нерухоме майно, які були перенесені з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно.

Позивач вважає, що перенесення
заборони відчуження будинку з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна до Державного реєстру
прав на нерухоме майно порушує її права
та інтереси, а також просить
зобов'язати Реєстраційну службу зняти
заборону та виключити запис про
реєстрацію заборони відчужувати
будинок АДРЕСА_1 смт. Нижні Сірогози
Херсонської області в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Спірні правовідносини врегульовані
Конституцією, Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Цей Закон регулює відносини, пов'язані
з державною реєстрацією прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. (ч.1 ст.1
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
(ч.1,2 ст.15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться в строк, що
не перевищує чотирнадцяти робочих днів
(крім випадків, встановлених у частині
сьомій цієї статті) з моменту
надходження до органу державної
реєстрації прав заяви про таку
реєстрацію та передбачених цим Законом
та нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення (ч.5 ст.15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»).

Заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом (ч.1 ст.16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом (п.1 ч.1
ст.19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (ч.1 ст.26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Постановою КМ України від 17 жовтня 2013 р.
N 868 затверджено Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Цей Порядок визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Державний реєстратор на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав вносить записи до
Державного реєстру прав.

Під час проведення у випадках,
передбачених законодавством,
державної реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна, щодо якого у
спеціальному розділі Державного
реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державному реєстрі іпотек та
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна містяться записи про іпотеку,
обтяження речових прав, державний
реєстратор переносить їх до
відповідного розділу Державного
реєстру прав, відкритого на такий
об'єкт нерухомого майна.

Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у строк, що не перевищує трьох
робочих днів з моменту перенесення
записів із спеціального розділу
Державного реєстру прав, надсилає
повідомлення про перенесення записів
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові, яким проведено відповідну
державну реєстрацію прав у
спеціальному розділі. (п.22 Порядку).

Під час проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
відомостей із зазначених реєстрів до
Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі
відсутності відомостей у Державному
реєстрі прав та Реєстрі прав власності
на нерухоме майно використовує
реєстраційні дані, які містяться на
паперовому носії інформації (реєстрові
книги та реєстраційні справи, ведення
яких здійснювали підприємства бюро
технічної інвентаризації), - у разі їх
наявності в органі державної
реєстрації прав (п.94 Порядку).

Під час проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна за відсутності
державної реєстрації права власності
на такий об'єкт у Державному реєстрі
прав державний реєстратор відкриває
розділ зазначеного Реєстру, вносить до
нього відомості про таке право
власності та переносить наявні
відомості з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек та/або
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Під час проведення державної
реєстрації переходу права власності на
об'єкт нерухомого майна державний
реєстратор переносить до відкритого
розділу Державного реєстру прав наявні
відомості з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та/або Державного реєстру обтяжень
рухомого майна (п.96 Порядку).

Суд враховує в даному випадку, що
позивач не зверталась до відповідача з
заявою про зняття арешту (заборони) з
майна та про виключення запису з
відповідних реєстрів.

На будинок позивача
Нижньосірогозською державною
нотаріальною конторою накладено
заборону відчуження за договором
застави від 01.09.1969 року, а тому суд
вважає за необхідне звернути увагу
ОСОБА_1 на наступне.

Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні
дії: накладають заборону щодо
відчуження нерухомого майна (майнових
прав на нерухоме майно), що підлягає
державній реєстрації (п.9 ч.1 ст.34 Закону
України «Про нотаріат»).

Нотаріус як спеціальний суб'єкт, на
якого покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно та
який має печатку такого реєстратора,
здійснює повноваження відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Нотаріус під час вчинення нотаріальних
дій з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва має доступ
та користується Державним реєстром
речових прав на нерухоме майно,
здійснює пошук у ньому відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно, об'єкт незавершеного
будівництва, обтяження таких прав та за
його результатами формує витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який залишається у
справі державної нотаріальної контори
чи приватного нотаріуса.

Користування Державним реєстром
речових прав на нерухоме майно
здійснюється безпосередньо
нотаріусом, який вчиняє відповідну
нотаріальну дію (ст. 46-1 Закону України
«Про нотаріат»).

Нотаріус за місцем розташування жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, іншого нерухомого
майна чи місцем розташування земельної
ділянки або за місцезнаходженням
однієї із сторін правочину накладають
заборону їх відчуження: при
посвідченні договору про заставу
жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна (абз.5
ст.73 Закону України «Про нотаріат»).

Одержавши повідомлення установи банку,
підприємства чи організації про
погашення позики (кредиту),
повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, звернення органів опіки та
піклування про усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження майна дитини, нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна (ст.74 Закону
України «Про нотаріат»).

Підсумовуючи вищенаведене, суд не
вбачає порушення законодавства в діях
відповідача, заборона на відчуження
житлового будинку не може бути знятою
відповідачем за відсутності у
останнього передбачених законом
повноважень, зняття такої заборони
відбувається за правилами Закону
України «Про нотаріат» нотаріальною
конторою, яка накладала дану заборону.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі «Бендерський проти України»
(Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє
принцип офіційності, який полягає в
активній позиції суду щодо з'ясування
всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст.
69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на суб'єкта владних
повноважень, якщо він як відповідач
заперечує адміністративний позов (ч.2
ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали", а якщо такі приписи
відповідач без поважних причин не
виконує, то "суд вирішує справу на
основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС
України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивач належними доказами не
підтвердив правомірність своїх вимог,
натомість наявні в матеріалах справи
докази не дають суду підстав для
висновку про не правомірність дій
відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 122, 158 -
163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби
Нижньосірогозького районного
управління юстиції Херсонської
області про усунення перешкод у
розпорядженні будинком АДРЕСА_1 смт.
Нижні Сірогози Херсонської області
шляхом зобов'язання зняти заборону та
виключити запис про реєстрацію
заборони відчужувати будинок АДРЕСА_1
смт. Нижні Сірогози Херсонської
області - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Кузьменко
Н.А.

кат. 6.