Справа № 2а-3839/10/1670
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.Справа № 2а-3839/10/1670Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Медяник А.О.

представника
відповідача та третьої особи
Ченерис В.М.

позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління юстиції у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 2а-3839/10/1670

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління юстиції у
Полтавській області третя особа
Міністерство юстиції України

про скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середньомісячного
заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

11 вересня 2014 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Головного управління юстиції у
Полтавській області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Міністерство юстиції
України про скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Головного управління юстиції у
Полтавській області від 03 червня 2010
року №275/11.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного
спеціаліста відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області з 14 липня 2010 року.

Зобов'язано Головне управління юстиції
у Полтавській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за
час з 14 липня 2010 року по день фактичного
поновлення на посаді.

В апеляційній скарзі відповідач
Головне управління юстиції у
Полтавській області просить постанову
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права. Відповідач зазначив, що судом
першої інстанції не надано належної
оцінки тому факту, що під час
проведеного на підставі наказу від
20.05.2010 року №257/11 службового
розслідування Головним управлінням
юстиції у Полтавській області
встановлено факт порушення ОСОБА_2
присяги державного службовця, що
полягає у незаконному виданні та
затвердженні Акта про проведення
аукціону з реалізації арештованого
майна, який свідчить про набуття ТОВ
ПЕК "Гермес" права власності на рухоме
майно, незважаючи на те, що аукціон з
реалізації майна (обладнання
свердловин) визнано судом недійсним.
Зазначає, що позивачу було відомо про
надходження ухвали Київського
районного суду м. Полтави від 25.02.2010
року по справі №4с-24/10, якою підрозділ
примусового виконання рішень відділу
ДВС було зобов'язано видати ТОВ ПЕК
"Гермес" Акт про проведення аукціону з
реалізації арештованого майна,
проведеного 15.09.2008 року ТОВ
"Мультисервіс". Однак, в порушення
регламенту роботи Головного
управління юстиції у Полтавській
області №695/5 від 30.12.2008 року та
Інструкції "Про порядок ведення
претензійної та позовної роботи в
Головному управлінні юстиції у
Полтавській області", затвердженої
наказом №141/5 від 05.06.2007 року, не
повідомив відповідальну посадову
особу про зазначену обставину.
Внаслідок такої бездіяльності
позивача було порушено право
відповідача на апеляційне оскарження
судового рішення. Крім того, видача
зазначеного Акту ОСОБА_2 суперечить
рішенню Господарського суду м. Києва
від 05.11.2009 року, яким проведений 15.09.2008
року аукціон з реалізації арештованого
майна визнано недійсним, про що
позивачу було достеменно відомо. Також
вважає, що постанова суду ухвалена з
порушенням вимог ч. 3 ст. 235 КЗпП України.

ОСОБА_2 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
представника відповідача та третьої
особи, перевіривши рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги
відповідно до ст. 195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
:

21 травня 2001 року ОСОБА_2 прийняв Присягу
державного службовця (т.1 а.с. 49) та
перебував на різних посадах, а саме:

- з 21 травня 2001 року по 31 серпня 2002 року -
старший державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Диканського районного управління
юстиції;

- з 01 вересня 2002 року по 29 грудня 2005 року
- начальник Диканського районного
управління юстиції;

- з 30 грудня 2005 року по 27 лютого 2007 року -
начальник Державної виконавчої служби
у Диканському районі Полтавської
області;

- з 28 лютого 2007 по 29 грудня 2009 року -
начальник відділу Державної
виконавчої служби Диканського
районного управління юстиції (т.1 а.с. 91).

Наказом ГУЮ у Полтавській області "Про
переведення ОСОБА_2" від 22 грудня 2009
року № 640/7 з 30.12.2009 ОСОБА_2 з посади
заступника начальника Диканського
районного управління юстиції -
начальника відділу державної
виконавчої служби Диканського
районного управління юстиції
переведений на посаду головного
спеціаліста відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області (т.1 а.с. 90).

12 березня 2010 року Наказом ГУЮ у
Полтавській області "Про покладення
обов'язків начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби" № 155/11 на
головного спеціаліста відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ОСОБА_2 з 12 березня 2010 року
покладено виконання обов'язків
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби ГУЮ у Полтавській
області, які він виконував до 12 травня
2010 року (т.1 а.с. 94, 96).

3 червня 2010 року наказом Головного
управління юстиції у Полтавській
області "Про забезпечення належного
представництва інтересів держави в
суді працівниками ППВР ВДВС ГУЮ" № 275/11
за неналежне виконання службових
обов'язків щодо представництва
інтересів відділу ДВС в судах
головному спеціалісту ВДВС ГУЮ у
Полтавській області ОСОБА_2 оголошено
догану. Наказ прийнято за наслідками
службового розслідування, проведеного
за фактом відкликання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної
скарги на ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року у
справі № 4с-24/10 (т.3 а.с. 21-28).

13 липня 2010 року наказом начальника ГУЮ
у Полтавській області Колотілової Т.М.
"Про звільнення ОСОБА_2" № 404/7 припинено
державну службу головного спеціаліста
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Полтавській області ОСОБА_2 та
звільнено його з посади на підставі
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу" за
порушення Присяги державного
службовця, з яким позивач ознайомлений
23 липня 2010 року, що підтверджується
його підписом у наказі (т.1 а.с. 99-101).

Позивач, не погодившись із наказом про
оголошення догани від 03 червня 2010 року
№ 275/11 і наказом про припинення
державної служби від 13 липня 2010 року №
404/7, оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з
протиправності прийнятих відповідачем
наказів від 03 червня 2010 року №275/11, яким
ОСОБА_2 оголошено догану, та від 13 липня
2010 року №404/7, яким ОСОБА_2 звільнено з
посади.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Порядок проходження служби, статус
державних службовців , які працюють в
державних органах та їх апараті,
визначено Законом України "Про
Державну службу" від 16 грудня 1993 року №
3723-XII (далі по тексту - Закон України №
3723-XII)

Законом, який визначає основи
організації та діяльності державної
виконавчої служби, її завдання,
правовий статус працівників органів
державної виконавчої служби та їх
соціальний захист Закон України "Про
державну виконавчу службу" від 24
березня 1998 року № 202/98-ВР (далі по тексту
- Закон України № 202/98-ВР ).

Згідно статті 1 Закону України № 3723-XII
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Державна виконавча служба входить
до системи органів Міністерства
юстиції України і здійснює виконання
рішень судів, третейських судів та
інших органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України та що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до статті 6 цього Закону
України № 202/98-ВР (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) працівники органів
державної виконавчої служби (державні
виконавці, керівні працівники і
спеціалісти Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних у
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції)
є державними службовцями.

У статті 10 Закону України № 3723-XII
визначено основні обов'язки державних
службовців, серед яких: додержання
Конституції України та інших актів
законодавства України; забезпечення
ефективної роботи та виконання завдань
державних органів відповідно до їх
компетенції; безпосереднє виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасне і точне виконання рішень
державних органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Статтею 14 Закону України № 3723-XII
визначено, що дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який
порочить його як державного
службовця або дискредитує державний
орган, в якому він працює. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Відповідно до пункту 1, 2 Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 червня 2000 року
№950, (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або органів
місцевого самоврядування, може бути
проведено службове розслідування: у
разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян; у разі
недодержання ними законодавства про
державну службу, службу в органах
місцевого самоврядування,
антикорупційного законодавства,
порушення етики поведінки; на вимогу
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на його думку,
звинувачень або підозри.

Рішення щодо проведення службового
розслідування приймається вищими
посадовими особами України, Першим
віце-прем'єр-міністром України,
Урядовим уповноваженим з питань
антикорупційної політики, керівником
державного органу (посадовою особою),
що призначив на посаду особу,
уповноважену на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, стосовно якої
планується проводитися службове
розслідування, керівником органу, в
якому працює зазначена особа,
керівником підрозділу з питань
запобігання та протидії корупції
відповідного органу

20 травня 2010 року наказом начальника
головного управління юстиції у
Полтавській області № 257 / 11 було
призначено службове розслідування за
фактом відкликання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної
скарги на ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 25.02.2010 року по справі
№4с-24/10. (т.1 а.с. 164).

28 травня 2010 року начальником ГУЮ у
Полтавській області затверджено Акт
службового розслідування за
вищезазначеним фактом (т.3. а.с. 22-28), яким
встановлено, що посадовими особами
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області грубо порушено
вимоги Інструкції про порядок ведення
претензійної та позовної роботи в
Головному управлінні юстиції у
Полтавській області від 05 червня 2007
року №141/5 та рішення апаратної наради
ГУЮ №68 від 23 листопада 2009 року, зокрема,
в.о. начальника ППВР ОСОБА_2 не
повідомив в установленому порядку про
надходження ухвали Київського
районного суду м. Полтави, якою
порушено права та інтереси управління
юстиції та взагалі не вжив заходів щодо
її апеляційного оскарження, не
забезпечив належний контроль за
представництвом інтересів ППВР в
судах. Причин та підстави відкликання
заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги на ухвалу
Київського районного суду м. Полтави
від 25 лютого 2010 року, в межах
повноважень, встановити неможливо.

У зазначеному акті відповідач
посилався також на той факт, що в
результаті вказаних обставин ОСОБА_2
було безпідставно видано Акт про
проведення аукціону з реалізації
арештованого нерухомого майна ДП НАК
"Надра України"
"Полтаванафтогазгеологія" переможцю
прилюдних торгів ПЕК "Гермес", не
зважаючи на те, що рішенням
Господарського суду м. Києва від 05.11.2009
року, результати зазначеного аукціону
визнано недійними.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням Київського
міжобласного апеляційного суду від 09
січня 2009 року по справі №22/222, яке є
чинним та не скасовано, (т.1 а.с. 238-242)
рішення господарського суду
Полтавської області від 30 жовтня 2008
року (т.1 а.с. 243-245), яким визнано
недійсними прилюдні торги (аукціон),
які організовані відділом Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області, проведених 15 вересня 2008 року
ПФ ТОВ "Мультисервіс" в кількості 38
лотів по реалізації арештованого
майна, що належить ДП НАК "Надра
України" "Полтаванафтогазгеологія", м.
Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 7,
оформлені Протоколами проведення
прилюдних торгів №8251072-1, №8251073-2,
№8251074-3, №8251075-4, №8251076-5, №8251077-6, №8251077-6,
№8251078-7, №8251079-8, №8251080-9, №8251081-10, №8251082-11,
№8251083-12, №8251084-13, №8251085-14, №8251086-15,
№8251087-16, №8251088-17, №8251089-18, №8251090-19,
№8251091-20, №8251092-21, №8251093-22, №8251094-23,
№8251095-24, №8251096-2, №8251097-26, №8251098-27,
№8251099-28, №8251100-29, №8251101-30, №8251102-31,
№8251103-32, №8251104-33, №8251105-34, №8251106-35,
№8251107-36, №8251108-37, №8251109-38 від 15 вересня
2008 року, скасовано повністю, та
прийнято нове, яким відмовлено в позові
ДП "Сателіт" ЗАТ СУ-405
"Полтаваелектромонтаж" м. Полтава.

Таким чином, на час видання позивачем
акту про проведення аукціону переможцю
прилюдних торгів ПЕК "Гермес" 13 березня
2010 року, були чинними та не скасовані
рішення Київського міжобласного
апеляційного суду від 09 січня 2009 року
по справі №22/222 та ухвала Київського
районного суду м. Полтави від 25 лютого
2010 року, яка набрала законної сили 03
березня 2010 року (т.1 а.с. 134-135), відповідно
до яких проведений 15 вересня 2008 року
аукціон з реалізації арештованого
нерухомого майна ДП НАК "Надра України"
"Полтаванафтогазгеологія" визнаний
дійсним, зобов'язано підрозділ
примусового виконання рішень ВДВС
видати ТОВ ПЕК "Гермес" акт про
проведення аукціону.

03 червня 2010 року Наказом Головного
управління юстиції у Полтавській
області "Про забезпечення належного
представництва інтересів держави в
суді працівниками ППВР ВДВС Головного
управління юстиції" №275/11 за неналежне
виконання службових обов'язків щодо
представництва інтересів відділу ДВС в
судах головному спеціалісту
виконавчої служби Головного
управління юстиції ОСОБА_2 оголошено
догану.

Зважаючи на викладене вище, колегія
суддів оскаржуваний наказ від 03.06.2010
року №275/11 був виданий відповідачем за
відсутності для цього необхідних
правових підстав, дисциплінарне
стягнення до ОСОБА_2 у вигляді догани
застосовано передчасно без повного та
всебічного встановлення обставин
вчинення порушення позивачем
посадових обов'язків, як на тому
наполягає відповідач.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на той факт, що судом першої
інстанції надано неправильну оцінку
обставинам не повідомлення ОСОБА_2
відповідальної за претензійну та
позовну роботу особи про надходження
ухвали Київського районного суду м.
Полтави від 25.02.2010 року по справі
№4с-24/10, що унеможливило її подальше
оскарження, не можуть свідчити на
користь того факту, що дисциплінарне
стягнення до позивача застосовано
правомірно.

Так, у відповідності до статті 147
Кодексу законів про працю України, за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Так, статтею 14 Закону України "Про
державну службу" передбачено
можливість застосування до службовців
крім дисциплінарних стягнень,
передбачених чинним законодавством
про працю України, таких заходів
дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність; затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

З наведеного вбачається, що догана є
більш суворою санкцією
відповідальності державного
службовця, ніж заходи дисциплінарного
впливу, а тому її застосування до
працівника має бути обумовлено
врахуванням ступеню тяжкості
вчиненого діяння, оцінкою заподіяної
ним шкоди та обставин, за яких таке
діяння вчинено, а також попередньої
роботи працівника.

Враховуючи те, що вчинення ОСОБА_2
конкретного порушення не було
доведено, зважаючи на те, що обставини,
які покладені в основу акту службового
розслідування від 28.05.2010 року, а також
досліджені судом факти не свідчать про
протиправність дій позивача з видання
13.03.2010 року Акту про проведення
аукціону переможцю прилюдних торгів
ПЕК "Гермес", колегія суддів дійшла до
висновку, що окрема подія з
неповідомлення позивачем
відповідальної за претензійну та
позовну роботу особи про надходження
ухвали Київського районного суду м.
Полтави від 25.02.2010 року по справі №4с-24/10
не є проступком, за яке має бути
застосовано догану. В даному випадку
зазначений вид дисциплінарного
стягнення не може вважатись
співрозмірним допущеній позивачем
бездіяльності.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність законних
підстав для визнання протиправним та
скасування наказу Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 03 червня 2010 року №275/11 про
оголошення догани.

Надаючи оцінку висновкам суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування наказу
Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України
Закону України № 3723-XII громадяни
України, які вперше зараховуються на
державну службу, приймають Присягу
такого змісту: "Повністю усвідомлюючи
свою високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки".

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язків, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України № 3723-XII крім загальних
підстав, передбачених Кодексом
законів про працю України, державна
служба припиняється у разі, зокрема,
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби.

При цьому необхідно враховувати, що
припинення державної служби за
порушення Присяги та звільнення є
санкціями різних рівнів
відповідальності, які не можуть
застосовуватись як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Звільненню державного службовця за
вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Порядком проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2000 року №950 і висновки
якого є передумовою звільнення. При
цьому, слід враховувати, що державний
службовець, який вчинив дисциплінарний
проступок, не може бути звільнений за
порушення Присяги, якщо цей проступок
не можливо кваліфікувати як порушення
Присяги.

Як вбачається з матеріалів справи, в
наказі Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7 не вказано в чому полягає
порушення ОСОБА_2 Присяги державного
службовця та не наведено відповідних
мотивів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
оскаржуваного наказу від 13 липня 2010
року №404/7 без урахування всіх обставин,
що мали значення для його прийняття, а
отже і про наявність законних підстав
для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції при вирішенні
справи безпідставно не застосовано
вимоги ч. 3 ст. 235 Кодексу законів про
працю України, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вказана норма
регулює питання визнання формулювання
причини звільнення працівника
неправильними або таким, що не
відповідає чинному законодавству, у
випадках коли це не тягне поновлення
працівника на роботі.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у Полтавській
області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 2а-3839/10/1670 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 10.12.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.