Справа № 813/2210/13-а
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р.
Справа № 876/9788/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника позивача - Цімко П. О.;

представника відповідача - Слуцького Т.
О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2013
року в справі за позовом колективного
підприємства «Індукція» до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2013 року, Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву колективного
підприємства «Індукція» до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби від 07 лютого 2013 року
№ /2374 та № /2375.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що реальність господарських
операцій позивача документально
підтверджується належним чином
оформленими первинними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
податкового обліку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівській області
Державної податкової служби № /2375
та № /2374 від 07 лютого 2013 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
невиконання контрагентом свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету тягне негативні наслідки саме
для цієї особи, і зазначені обставини
не є підставою для позбавлення
платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Державною
податковою інспекцією у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права
при винесенні оскаржуваного рішення.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, проаналізувавши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що з 03 січня 2013 року по 10
січня 2013 року Державною податковою
інспекцією у Личаківському районі м.
Львова Львівській області Державної
податкової служби проведено
позапланову виїзну перевірку
колективного підприємства «Індукція»,
про що складено Акт № 21/22-10/20772360 від 17
січня 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 5.2.1. п. 5.2., п. п. 5.3.9.
п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
вимог п. 138.1., п. 138.2., п. 138.4. ст. 138, п. 139.1.9.
п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу
України в результаті чого виявлено
заниження податку на прибуток у сумі
28718,00 грн.; вимог п. 186.1. ст. 186, п. 198.1., п.
198.3. ст. 198 Податкового кодексу України,
в результаті чого встановлено
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість в сумі 24351,28
грн.

07 лютого 2013 року відповідачем на
підставі акта перевірки № 21/22-10/20772360
від 17 січня 2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
/2374, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств в сумі 29719,00 грн., у тому
числі основний платіж 29718,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1,00
грн. та податкове повідомлення-рішення
форми «Р» № /2375, яким за порушення
п. 186.1. ст. 186, п. 198.1., п. 198.3. ст. 198
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання позивача
за платежем податок на додану вартість
в сумі 26154,68 грн., у тому числі основний
платіж 24351,28 грн., штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) 1803,40 грн.

Згідно з п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валовий доход - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Згідно з п. 5.1. ст. 5 цього ж Закону валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до п. п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 цього ж
Закону, до складу валових витрат
включаються, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8
цієї статті.

Згідно з п. п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 цього ж
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно з п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно з п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно з п. 123.1. ст. 123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. п. 138.1.1. п. 138.1. ст. 138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п. 138.2. ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4. ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

На підтвердження дотримання вимог п.
5.1., п. п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 138.1., п. 138.2. ст. 138, п. 198.3.
ст. 198 Податкового кодексу України
позивачем надано копії договору № 100А
від 16.09.2011 року про купівлю-продаж
товару, укладеного ТзОВ
«Будівельно-торгова компанія
«Євробуд» (продавець) та колективним
підприємством «Індукція» (покупець);
податкової накладної № 354 від 16.09.2011
року на суму 43257,68 грн.; видаткової
накладної № 19/09-01 від 19.09.2011 року на суму
43257,68 грн.; виписки з банківського
рахунку про оплату за будівельні
матеріали у сумі 43257,68 грн.; договору
генерального підряду № 01/09А на
реконструкцію гуртожитку ЛНМА імені
М.В. Лисенка з добудовою мансардного
поверху від 03.07.2009 року, укладеного
Львівською музичною академією імені
М.В. Лисенка (замовник) та колективним
підприємством «Індукція» (генеральний
підрядник); акта № 9 приймання
виконаних будівельних робіт за червень
2011 року; розрахунку загальновиробничих
витрат до акта № 9 приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2011 року;
актів № 10 та № 11 приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2011 року;
розрахунків загальновиробничих витрат
до актів № 10 та № 11 приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2011 року;
акта № 12 приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2011 року;
розрахунку загальновиробничих витрат
до акта № 12 приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2011 року;
підсумкових відомостей ресурсів;
договору субпідряду № 02/03-11 на
виконання окремих видів і комплексів
робіт з реконструкції гуртожитку ЛНМА
імені М.В. Лисенка з добудовою
мансардного поверху від 02.03.2011 року,
укладеного колективним підприємством
«Індукція» (генеральний підрядник) та
ТзОВ «АРС Трейд» (субпідрядник);
податкової накладної № 49 від 31.03.2011
року на суму 102850 грн.; довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за березень 2011 року; акта № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2011 року; виписок з
банківського рахунку про оплату
виконаних будівельних робіт; листа №
01/03 від 01.03.2011 року, яким КП «Індукція»
звернулось до ЛНМА імені М.В. Лисенка з
проханням погодити залучення до
виконання робіт по реконструкції
гуртожитку з добудовою мансардного
поверху ТзОВ «АРС Трейд» на
загальнобудівельні роботи; листа № 137
від 02.03.2011 року, яким ЛНМА імені М.В.
Лисенка погодило залучення до
виконання робіт по реконструкції
гуртожитку з добудовою мансардного
поверху ТзОВ «АРС Трейд» до виконання
загальнобудівельних робіт; реєстрів
виданих податкових накладних за
березень та вересень 2011 року.

Наявні у матеріалах справи письмові
докази свідчать про використання КП
«Індукція» в оподатковуваних
операціях у межах своєї господарської
діяльності товарів та робіт, придбаних
у контрагентів ТзОВ «АРС Трейд» та ТзОВ
«БТК «Євробуд» та спростовують
твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
із вказаними контрагентами.

Необґрунтованим є покликання
відповідача у акті податкової
перевірки на матеріали кримінальної
справи № 41/0279 за фактом вчинення
фіктивного підприємництва, а також
стосовно відсутності у ТзОВ «АРС
Трейд» та ТзОВ «БТК «Євробуд» трудових
ресурсів, виробничого обладнання,
складських приміщень, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства тощо, оскільки
згідно з п. 110.1 ст. 110 Податкового
кодексу України платники податків,
податкові агенти та/або їх посадові
особи несуть відповідальність у разі
вчинення порушень, визначених законами
з питань оподаткування та іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Із наведеного
випливає, що сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати) в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та суму
бюджетного відшкодування чи
податкового кредиту. Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, то це
спричиняє відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платни ка податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2013
року в справі № 813/2210/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 25
грудня 2014 року.