Справа № 524/8656/14-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р.Справа № 524/8656/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
24.10.2014р. по справі № 524/8656/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука Полтавської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов"язання провести
перерахунок та виплату недоплаченої
частини грошової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної Ради м. Кременчука
Полтавської області, в якому просила:
визнати неправомірною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
позивачу, як потерпілій від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інваліду 3 групи щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч. ч. 4, 5ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням проведених
виплат; зобов'язати відповідача
донарахувати та вчинити дії по виплаті
позивачу як потерпілій від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інваліду 3 групи щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24.10.2014 року зазначений позов
задоволено.

Відповідач, не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просив суд
апеляційної інстанції, постанову
Автозаводського районного суду
Полтавської області від 24.10.2014 року
скасувати, вважає, що судом порушені
норми права.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження та в межах доводів
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
І категорії, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого
01.03.2006 року (а.с. 4).

ОСОБА_1 звернулася до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області щодо нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік у відповідності до норм ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом № 08-7366 від 17.09.2014 року Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітуту Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області повідомило, що
розмір щорічної грошової допомоги за
2014 рік визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
90,00 грн. Зазначена сума виплачена 16.05.2014
року, про що свідчать відповідні копії
довідок в матеріалах справи (а.с. 10, 15, 16).

Позивач, не погодившись з відмовою
відповідача про виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік,
звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
особам, віднесених до категорії I
передбачена у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених п. 5 ч. 2 ст. 67-1 цього Кодексу),
належать видатки на державні програми
з ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Згідно абз. 8 п. 4 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014 року, Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 16.01.2014 року не містить
норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 48 вказаного Закону, яким визначено
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Між тим колегія суддів зазначає, що до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» були внесені зміни
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014
року, зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п. 67, відповідно до якого
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статей 5 та 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», статей 14,
22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», пункту «ж» частини першої статті
77 Основ законодавства України про
охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», статті 43 Гірничого закону
України, статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону
України «Про жертви нацистських
переслідувань» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

Таким чином, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» з
03.08.2014 року було надано повноваження
Кабінету міністрів України визначати
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення особам, віднесених до
категорії I, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року застосуванню підлягає норма
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року № 562.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має права на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, відповідно до вимог ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і доказів в їх обґрунтування
відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що постанова
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
24.10.2014 року прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області залишити без
задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24.10.2014р. по справі № 524/8656/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П.