Справа № 826/18750/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2014 року 10:10
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кузьменка В.А., суддів Амельохіна В.В.,
Кармазіна О.А., за участю секретаря
Калужського Д.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до1. Державної
виконавчої служби України 2. Державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімової Асі
Назимівнипровизнання дій
протиправними, скасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративними позовом до
Державної виконавчої служби України
(далі по тексту - відповідач 1), в якому
просить: 1) визнати протиправними дії
Державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімової Асі Назимівни з винесення
постанови від 28 жовтня 2014 року по
виконавчому провадженню ВП №41979834 про
стягнення виконавчого збору; 2)
скасувати постанову від 28 жовтня 2014
року по виконавчому провадженню ВП
№41979834 про стягнення виконавчого збору.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 грудня 2014 року
відкрито провадження в
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімову Асю Назимівну,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 17 грудня 2014 року
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив,
представник позивач та третья особа до
суду не прибули; при цьому позивач
подав клопотання про розгляд справи за
Крім того, судом залучено до участі у
справі в якості співвідповідача
Державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімову Асю Назимівну (далі по тексту -
відповідач 2, Державний виконавець),
виключивши її з числа третіх осіб.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття позивача та
відповідача 2, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 17
грудня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідно до постанови Державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору від 28 жовтня 2014 року
ВП №41979834 при примусовому виконанні
виконавчого листа Ворошиловського
районного суду міста Донецька від 05
лютого 2014 року №255/7624/13-ц про стягнення
солідарно з ТОВ "Слов'янська деревня" та
ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг
Фінанс" 42 431 972,50 грн., на підставі статті
28 Закону України "Про виконавче
провадження" постановлено стягнути з
боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у
розмірі 4 243 197,25 грн.
Позивач вважає, що оскаржувана
постанова та дії по її винесенню є
протиправними, мотивуючи позовні
вимоги натупним: в порушення вимог
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження" постанова про стягнення
виконавчого збору винесена після
закічення строків, передбачених для її
прийняття, а не на наступний день після
завершення строку на добровільне
виконання рішення; виконавчий збір у
межах спору має бути стягнутий з ТОВ
"Слов'янська деревня", оскільки ОСОБА_1 є
солідарним боржником.

Відповідачі письмового заперечення
проти адміністративного позову до суду
не надали.

Окружний адміністративний суд міста
Києва не погоджується з позовними
вимогами ОСОБА_1, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлює частина друга статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

У свою чергу частина друга статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" визначає, що державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

За правилами частини першої статті 27
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

З наведених норм слідує, що Закон
України "Про виконавче провадження"
передбачає можливість стягнення з
боржника виконавчого збору у разі
невиконання рішення у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону, тобто у добровільному
порядку до початку примусового
виконання рішення.

Таким чином, у межах спірних
правовідносин необхідно встановити
факт виконання божником рішення у
межах строку, передбаченого для
добровільного виконання.

Матеріали виконавчого провадження ВП
№419799834 підтверджують, що у постанові
Державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження від 08 лютого
2014 року ВП №419799834 щодо примусового
виконання виконавчого листа
Ворошиловського районного суду міста
Донецька від 05 лютого 2014 року №255/7624/13-ц
про стягнення солідарно з ТОВ
"Слов'янська деревня" та ОСОБА_1 на
користь ТОВ "Факторинг Фінанс" 42 431 972,50
грн., вказано про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення в строк до
суми днів з моменту винесення
(отримання) постанови.

Як зазначено у позовній заяві, строк
для добровільного виконання рішення
божником закінчився 17 лютого 2014 року, а
тому, на думку позивача, за правилами
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження" оскаржувана постанова про
стягнення виконавчого збору мала бути
прийнята не пізніше 18 лютого 2014 року.

Таким чином, наведене вказує, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 08 лютого 2014 року ВП
№419799834 отримана позивачем 10 лютого 2014
року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
доказів, які б підтверджували
виконання виконавчого листа
Ворошиловського районного суду міста
Донецька від 05 лютого 2014 року №255/7624/13-ц
про стягнення солідарно з ТОВ
"Слов'янська деревня" та ОСОБА_1 на
користь ТОВ "Факторинг Фінанс" 42 431 972,50
грн., у семиденний строк з моменту
винесення (отримання) постанови про
відкриття виконавчого провадження,
тобто до 18 лютого 2014 року, матеріали
справи не містять.

Крім того, суд зауважує, що позивач не
заперечує отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження та
не оскаржує будь-які дії чи
бездіяльність відповідача щодо їх
направлення сторонам виконавчого
провадження чи неправомірності
встановленого у них строку на
добровільне виконання.

Таким чином, позивач є таким, що не
виконав рішення у строк, встановлений
частиною другою статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження", що
є безумовною підставою для стягнення з
нього виконавчого збору.

Доводи позивача про можливість
прийняття постанови про стягнення з
божника виконавчого збору лише на
наступний день після закінчення строку
на добровільне виконання рішення є
необґрунтованими, оскільки стаття 28
Закону України "Про виконавче
провадження" не встановлює строків
граничного строку для стягнення з
боржника виконавчого збору разі
невиконання рішення у добровільному
порядку.

Суд також не приймає до уваги
твердження позивача про необхідність
покладення обов'язку щодо сплати
виконавчого збору на ТОВ "Слов'янська
деревня", та звертає увагу, що Закон
України "Про виконавче провадження"
передбачає стягнення виконавчого
збору саме з боржника, однак у межах
спірних правовідносин ТОВ "Слов'янська
деревня" не є боржником; крім того,
стаття 28 Закону України "Про виконавче
провадження" не встановлює обмежень
щодо винесення державним виконавцем
постанови про стягнення виконавчого
збору з солідарного боржника у повному
розмірі від суми боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
постанова Державного виконавця про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 28 жовтня 2014 року ВП №41979834 прийнята
на підставі та у межах повноважень,
визначених Законом України "Про
виконавче провадження", тому позовні
вимоги ОСОБА_1 нормативно та
документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведено правомірність винесення
оскаржуваних постанови та вимоги з
урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.А. Кузьменко

Судді
В.В. Амельохін

О.А. Кармазін