Справа № 2а-17827/11/2670
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/46841/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Представництво
«Ростсільмаш»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2012 р.

у справі №2а-17827/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Представництво
«Ростсільмаш»

до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Представництво
«Ростсільмаш» (далі-позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва
(далі-відповідач) про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.12.2011 р. адміністративний позов
задоволено повністю, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.11.2011 р. №
.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2012 р.
рішення суду першої інстанції
скасовано, прийнято нове про відмову у
позові.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального права, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України із касаційною скаргою, в якій
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Крім того, позивачем заявлено
клопотання про заміну сторони
правонаступником у зв'язку зі зміною
найменування на Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА».

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене та надані докази
перейменування позивача, судова
колегія вважає, що заявлене клопотання
підлягає задоволенню.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу на адресу суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ДПІ у Дніпровському районі м. Києва
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2010 р. по 30.06.2011 р., за результатами
якої складено акт перевірки від 09.11.2011
р. № 6792/23-222-31244654, яким встановлено
порушення Закону України «Про податок
на додану вартість» за
взаємовідносинами позивача з ТОВ «АКФ
«Модуль», що призвело до завищення
податкового кредиту за грудень 2010 року
на 221 289 грн.

На підстав названого акту перевірки
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення рішення від 18.11.2011 р.
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 221 289 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Як свідчать матеріали справи, спірна
сума податкового кредиту сформована за
результатами операцій позивача із ТОВ
«АКФ «Модуль».

Між позивачем (замовник) та ТОВ «АКФ
«Модуль» (експедитор) 20.102010 р. було
укладено договір № 14/ТЄО-10 на
транспортно-експедиційне
обслуговування. Договір визначає
порядок взаємовідносин між сторонами,
які виникають при організації
здійснення узгоджених
транспортно-експедиційних послуг (далі
- ТЕП), пов'язаних з перевезенням
вантажів в міжнародному та
внутрішньому сполучені. Угодою
передбачено оформлення заявок із
деталізацією замовлень, оформлення CMR,
а також деталізовано порядок надання
послуг.

Згідно з додатком № 1 від 20.10.2010 р. до
зазначеного договору, визначено: (1)
предмет перевезення - молотарки до
комбайнів "ACROS", "Вектор», «Дон-680»,
«Нива-Ефект», "RSM-181", «РСМ-1401»; (2)
маршрути: м. Ростов-на-Дону пп. Успенка,
пп. Успенка - м. Донецьк (Макіївка); м.
Донецьк міста: Харків, Миколаїв,
Дніпропетровськ, Київ, Кіровоград,
Полтава, Одеса. Окрім того, визначено
також інший предмет перевезення: (3)
навісне обладнання до комбайнів "ACROS",
"Вектор», «Дон-680», «Нива-Ефект», "RSM-181",
«РСМ-1401»; маршрути цього перевезення: м.
Ростов-на-Дону пп. Успенка, пп. Успенка
міста: Донецьк (Макіївка), Харків,
Миколаїв, Дніпропетровськ, Київ, Одеса,
Запоріжжя, Полтава. У додатку також
визначено вартість доставки кожного
предмета доставки по кожному окремому
маршруту.

По факту попередньої оплати згідно
наявних у матеріалах справи заявок на
перевезення 20.12.2010 р. експедитором
видано позивачу податкові накладні, по
яким позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість у
розмірі 221 289,12 грн.

Про фактичне виконання
транспортно-експедиторських послуг
свідчать міжнародні
товарно-транспортні накладні (CMR) на
кожний окремий предмет перевезення,
які мають відмітки митних органів
Росії та України (у т.ч. Східної митниці,
Амвросіївської митниці), органів
радіологічного та
санітарно-епідеміологічного контролю
України, митного брокера, відправника
(ООО «Комбайновый завод «Ростсельмаш»;
м. Ростов-на-Дону) та в яких
перевізником визначено ТОВ «АКФ
«Модуль», яке також проставило власні
відмітки та печатку, як перевізник.
Надані позивачем документи, що
супроводжували виконання спірних
операцій, кореспондуються між собою
відносно відомостей, пов'язаних із
здійсненням спірних операцій.

Так, у період формування позивачем
спірної суми податкового кредиту,
правовідносини, що виникали у зв'язку з
формуванням платником податку
податкового кредиту, регулювалися
відповідними положеннями Закону
України «Про податок на додану
вартість»

Згідно з визначенням, наведеним в п.1.7
ст.1 Закону України «Про податок на
додану вартість», податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
зазначеного Закону, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8№ цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпункт 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визнає датою виникнення права платника
податку на податковий кредит дату
здійснення першої з наступних подій:
або дату списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), або
дату отримання податкової накладної.

Згідно з пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 цього ж Закону,
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Дослідивши матеріали справи, суд
першої інстанції цілком аргументовано
дійшов висновку, що сукупність наданих
позивачем первинних, звітних та інших
документів, у т.ч. договір, додаток до
нього, заявки, CMR, акти виконаних робіт
(наданих послуг), податкові накладні,
які зазвичай супроводжують такого роду
операції, підтверджує фактичне
здійснення спірних операцій.

Наявність у позивача згаданих
податкових накладних на час проведення
перевірки визнається відповідачем та
підтверджується матеріалами справи.

Контрагент позивача, при цьому, на
момент вчинення господарських
операцій, видачі податкових накладних
був зареєстрований платником податку
на додану вартість, що також визнається
сторонами, а отже видача ним податкових
накладних за фактично вчиненими
операціями є правомірною.

Слід також погодитись із висновком
суду першої інстанції, що само по собі
автоматизоване співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПА у розумінні
наведених норм ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» не є
підставою для позбавлення платника
податків (позивача) на податковий
кредит, а отже невизнання відповідачем
податкового кредиту за результатами
«співставлення» не відповідає Закону.

Таким чином, відповідачем не наведено
жодних доводів та не надано будь-яких
доказів, які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість включення позивачем
до складу податкового кредиту спірної
суми податку.

Зазначене судом апеляційної інстанції
при постановленні оскаржуваного
судового рішення взято до уваги не
було, що призвело до безпідставного
скасування рішення суду першої
інстанції.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції вбачає наявність
підстав погодитись із висновком суду
першої інстанції про недоведеність
відповідачем правомірності прийнятого
ним податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.226 КАС України, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 55, 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Здійснити процесуальне
правонаступництво та замінити
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Представництво
«Ростсільмаш» на Товариство з
обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ
УКРАЇНА».

2. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ
УКРАЇНА» задовольнити.

3. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2012 р. у
справі №2а-17827/11/2670 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.12.2011 р. у справі
№2а-17827/11/2670 залишити в силі.

4. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.