Справа № 824/2961/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2961/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

23 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сторчака В. Ю. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" до
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання протиправними та
скасування розрахунків ,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці"
звернулось до Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання протиправними та
скасування розрахунків управління
Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області №3391/03 від 07 липня 2014 року, №3950/03
від 04 серпня 2014 року, №5413/03 від 04
вересня 2014 року.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року скасувати, прийняти нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи і,
як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

Сторони у справі повноважних
представників у судове засідання не
направили, хоча повідомлялись про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" є
юридичною особою та позивач перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в Новоселицькому районі
та є платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно довідки, яка видана
Новоселицькою об'єднаною державною
податковою інспекцію Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області №1162/9/24-07-15-007 від 05 березня 2012
року сільськогосподарському
товариству з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" у 2014 році
не надано статусу платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

З довідки, яка видана
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Тарасівці", №130 від 02 квітня 2008 року
вбачається, що дане товариство є
правонаступником колгоспу "Советский
пограничник" згідно протоколу №2 від 05
квітня 2000 року.

З матеріалів справи слідує, що
громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 працювали у колгоспі
"Советский пограничник",
правонаступником якого є позивач.

Згідно довідок про характер
виконуваних робіт, які видані
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Тарасівці":

- ОСОБА_4 працював
трактористом-машиністом на
підприємстві і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві або протягом
календарного року в тваринництві у
таких періодах: з 01 серпня 1979 року по 11
серпня 2003 року;

- ОСОБА_5 працював
трактористом-машиністом на
підприємстві і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві у таких періодах: з 01
січня 1974 року по 01 серпня 2003 року;

- ОСОБА_7 працював
трактористом-машиністом на
підприємстві і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві у таких періодах: з 01
березня 1980 року по 31 грудня 2000 року;

- ОСОБА_2 працював
трактористом-машиністом на
підприємстві і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві у таких періодах: з 01
січня 1980 року по 31 грудня 1984 року та з 12
березня 1993 року по 31 грудня 2003 року;

- ОСОБА_3 працював
трактористом-машиністом на
підприємстві і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві у таких періодах: з 01
січня 1972 року по 01 січня 1973 року та з 01
липня 1975 року по 31 грудня 1999 року.

Так, зазначені періоди зараховуються
до стажу роботи, який дає право на
пільгове пенсійне забезпечення згідно
з пунктом "в" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

Згідно протоколів "Про призначення
пенсії" №6278 від 14 лютого 2011 року, №669
від 17 березня 2011 року, №6281 від 29 лютого
2012 року, №6184 від 20 січня 2010 року, №645 від
23 березня 2010 року вказаним особам було
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах на підставі пункту "в"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", умова призначення -
"тракторист-машиніст в сільському
господарстві".

Вказані обставини також
підтверджуються постановами
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року та 03 червня 2014 року, залишеними без
змін ухвалами Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2014 року та 13 серпня 2014 року
відповідно, у справах №824/3028/13-а та
№824/1952/14-а за позовами
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
до управління Пенсійного фонду України
у Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання протиправними та
скасування розрахунків.

Частиною першою статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З обставин даної справи вбачається, що
у період з липня по вересень 2014 року
управлінням Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області направлялися товариству з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" за липень,
серпень та вересень 2014 року.

Проте сільськогосподарське товариство
з обмеженою відповідальністю
"Тарасівці" із вказаними розрахунками
не погоджується та вважає їх
протиправними, у зв'язку з чим і
звернулося до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ
"Тарасівці", суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року
(далі - Закон №1058) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" №400/97-ВР
від 26 вересня 1997 року (далі - Закон
№400/97-ВР) платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Дія зазначеного Закону зупинена для
сільськогосподарських
товаровиробників - платників
фіксованого сільськогосподарського
податку, за винятком пункту 4 статті 1,
пункту 3 статті 2, частини першої статті
3, пункту 4 статті 4, статті 5 у частині, що
стосується платників збору, визначених
у пункті 4 статті 1 Закону, згідно із
Законом України від 17 грудня 1998 року N
320-XIV.

Абзацом 4 частини першої статті 2 Закону
№400/97-ВР передбачено, що для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється у
порядку, визначеному Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі -
Інструкція № 21-1).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції №21-1
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в таких розмірах:
для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції №21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається органами
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно пункту 6.7. Інструкції №21-1
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.8 Інструкції №21-1 передбачено,
що у разі призначення пенсій на
пільгових умовах особам, які мають
необхідний стаж роботи не за місцем
призначення цієї пенсії, орган
Пенсійного фонду за місцем призначення
пенсії надсилає розрахунок згідно з
додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї
Інструкції для зазначених підприємств,
у двох примірниках через орган
Пенсійного фонду за місцезнаходженням
цього підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Позивач у відповідності до підпункту
2.1.1 пункту 2 Інструкції №21-1 є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, громадяни, яким призначено
пільгову пенсію, набули необхідного
пільгового стажу в колгоспі "Советский
пограничник", правонаступником якого є
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Тарасівці", а дане товариство не є
платником фіксованого
сільськогосподарського податку, тому
відшкодувати витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, повинен саме позивач.

Крім цього, суд не бере до уваги
посилання позивача на те, що вимоги
щодо відшкодування витрат Пенсійному
фонду не повинні пред'являтися до
нього, оскільки Прикінцевими
положеннями Закону №1058-IV передбачено,
що виплата особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів "в"-"е"
та "ж" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" у зв'язку з
наступним.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
№1058-IV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
частини першої статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
Пенсійним фондом після 01 січня 2004 року,
не пов'язаний із датою призначення
такої пенсії чи часом набуття
необхідного для цього пільгового стажу
(до чи після набрання чинності Законом
№1058-IV).

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Зазначена вище позиція суду
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 23 березня 2010 року по
справі №21-2487во09.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сторчак В. Ю.

Сушко О.О.