Справа № 2а-3788/10/2770
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/62426/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Міністерства оборони
Російської Федерації на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 24 травня 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2012 року у справі
№2а-3788/10/2770 за позовом
Севастопольського міського центру
зайнятості до Міністерства оборони
Російської Федерації в особі 175 центру
морської і фізичної підготовки флоту
Міністерства оборони Російської
Федерації про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Севастопольський міський центр
зайнятості звернувся до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з позовом до відповідача
про стягнення штрафу в розмірі 50 301,97
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 24 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій,
Міністерство оборони Російської
Федерації звернулось з касаційною
скаргою, у якій просить скасувати
судові рішення першої та апеляційної
інстанції, та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначених судових
рішень було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 175 центр морської і
фізичної підготовки флоту
Міністерства оборони Російської
Федерації зареєстрований в
Севастопольському міському центрі
зайнятості як платник страхових
внесків до Фонду загальнообов`язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
реєстраційний номер 270110132.

08.07.2010 р. Інспекцією по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення
Севастопольського міського центру
зайнятості було проведено перевірку
відповідача, за результатами якої був
складений акт №131.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення п.5 ст.20 Закону України «Про
зайнятість населення» щодо неподання
до центру зайнятості звіту про
фактичне звільнення працівника, а
також п.2 ст.8 Закону України «Про
зайнятість населення» щодо
працевлаштування іноземців без
дозволу центру зайнятості.

На підставі акту перевірки, Інспекцією
винесено припис від 08.07.2010 р. №3, яким
вимагалось від відповідача
перерахувати на користь позивача штраф
на загальну суму 50 301,97 грн. з яких: 35 360,00
грн. - штраф за використання праці
іноземців без дозволу
Севастопольського міського центру; 14
941,97 грн. - штраф за неподання звіту про
фактичне звільнення працівника.

Відповідачем штраф добровільно не
сплачений.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги виходили
з обґрунтованості позову та
доведеності Севастопольським міським
центром зайнятості факту вчинення
відповідачем порушення п.5 ст.20 та п.2
ст.8 Закону України «Про зайнятість
населення», а відтак й накладення
штрафу.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суддів та
вважає їх обґрунтованими, враховуючи
наступне.

Частиною першою статті 18 Закону
України "Про зайнятість населення" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

На момент виникнення спірних
правовідносин правовий статус
інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення визначався Положенням про
інспекцію по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 47 від 24
червня 1991 року.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення,
Інспекція по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення (далі - інспекція) входить до
складу державної служби зайнятості.
Інспекція здійснює контроль за
виконанням законодавства про
зайнятість населення підприємствами,
установами та організаціями усіх форм
власності, фермерами та іншими
роботодавцями. У своїй діяльності
інспекція керується Конституцією
України, Законом України "Про
зайнятість населення", цим Положенням,
іншими нормативно-правовими актами і
працює у взаємодії з державною
податковою адміністрацією,
правоохоронними органами, місцевими
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування.

Інспекція складається з інспекції
Державного центру зайнятості Мінпраці,
інспекцій центрів зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських центрів зайнятості на правах
підрозділів відповідних центрів
зайнятості.

Відповідно до п. "а" п.6 Положення,
Інспекція відповідно до покладених на
неї завдань проводить перевірку
додержання законодавства про
зайнятість населення підприємствами,
установами та організаціями усіх форм
власності, фермерами та іншими
роботодавцями, передусім щодо:

- працевлаштування громадян, які
потребують соціального захисту; -
організації оплачуваних громадських
робіт;

- забезпечення особливих гарантій
працівників, вивільнюваних у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємств, установ і організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників;

- подання державній службі зайнятості
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад), про
всіх прийнятих працівників, про
наступне вивільнення працівників та
фактично вивільнених працівників.

Згідно п. «г» п.8 Положення про
інспекцію по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення, Інспекції надається право
застосовувати економічні санкції до
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності й
господарювання, за порушення
законодавства про зайнятість
населення, передбачені статтями 5 і 20
Закону України "Про зайнятість
населення" і за недодержання вимог
статей 8 і 18 зазначеного Закону.

Так, перевіркою відповідача з питань
додержання законодавства про
зайнятість населення встановлено, що
на підставі трудових договорів на
роботу до відповідача був прийнятий
оператором котельної з паровим голом
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_5 та сторожем стадіону громадянин
Російської Федерації ОСОБА_6 При цьому
встановлено, що дозволи на
працевлаштування зазначених осіб
Севастопольським міським центром
зайнятості відповідачу не видавались.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 квітня 2009 року № 322 затверджено
Порядок видачі, продовження строку дії
та анулювання дозволів на використання
праці іноземців та осіб без
громадянства, відповідно до пункту 2
якого, дозвіл на використання праці
іноземця та особи без громадянства
(далі - іноземець), що надає право
роботодавцю тимчасово використовувати
працю іноземця на конкретному робочому
місці або певній посаді, видається
роботодавцю у разі відсутності в
країні (регіоні) працівників,
спроможних виконувати відповідні
роботи, або наявності достатніх
обґрунтувань доцільності використання
праці іноземця, якщо інше не
передбачене міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Дозвіл
на використання праці іноземця
видається роботодавцю, що
зареєстрований у центрі зайнятості як
платник страхових внесків до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття та не має
заборгованості перед ним. Тобто, дозвіл
на працевлаштування іноземця
видається конкретному роботодавцю на
конкретне робоче місце або певну
посаду центром зайнятості за місцем
реєстрації роботодавця.

Відповідно до пункту 2 статті 8 Закону
України «Про зайнятість населення»
роботодавці мають право на
використання праці іноземців та осіб
без громадянства на умовах трудового
договору лише за наявності виданого
роботодавцю державною службою
зайнятості дозволу на використання
праці іноземців та осіб без
громадянства, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 4 вказаної статті, у
разі використання роботодавцем праці
іноземців або осіб без громадянства на
умовах трудового договору без дозволу
на використання праці іноземців та
осіб без громадянства державна служба
зайнятості стягує з роботодавця штраф
за кожну таку особу у двадцятикратному
розмірі мінімальної заробітної плати,
встановленої законом. Порядок
накладення штрафу визначається
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики.

У разі несплати (або відмови від сплати)
протягом місяця у добровільному
порядку зазначеного штрафу його
стягнення провадиться в установленому
законом порядку. Кошти від стягнутих
штрафів спрямовуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Таким чином, Інспекцією правомірно на
відповідача накладено штраф у розмірі
35 360,00 грн. за порушення п.2 ст.8 Закону
України «Про зайнятість населення».

Також, перевіркою відповідача з питань
додержання законодавства про
зайнятість населення встановлено, що
за період з 2009 р. по 2010 р. відповідачем
було звільнено 6 чоловік, в той час як
звіти про фактичне вивільнення
працівників надано до
Севастопольського міського центру
зайнятості лише на 5 чоловік. Звіт про
заплановане вивільнення працівника
ОСОБА_7 - оператора котельної з
водонагрійним котлом форми №4-ПН (план)
наданий до позивача 01.04.2009 р. Звіт про
фактичне вивільнення працівників по
формі №4-ПН на ОСОБА_7 звільненого 24.07.2009
р., наказом від 24.07.2009 р. № 317, не
надавався.

Неподання відповідної звітності
спричинило за собою застосування до
відповідача штрафних санкцій у розмірі
14941,97 грн.

Відповідно до пункту 5 статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення»,
при вивільненні працівників (у тому
числі працюючих пенсіонерів та
інвалідів) у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, у тому
числі ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації,
незалежно від форми власності,
повідомляють про це не пізніш як за два
місяці в письмовій формі державну
службу зайнятості, вказуючи підстави і
строки вивільнення, найменування
професій, спеціальностей,
кваліфікації, розмір оплати праці, а в
десятиденний строк після вивільнення -
направляють списки фактично
вивільнених працівників, зазначаючи в
них інвалідів. У разі неподання або
порушення строків подання цих даних
стягується штраф у розмірі річної
заробітної плати за кожного
вивільненого працівника. Ці кошти
зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників.

Таким чином, Інспекцією правомірно на
відповідача накладено штраф у розмірі
14 941,97 грн. за порушення п.5 ст.20
Закону України «Про зайнятість
населення».

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
правомірність застосування до
відповідача економічних санкцій за
порушення положень Закону України «Про
зайнятість населення», а відтак про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Міністерства оборони
Російської Федерації відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 24 травня 2012
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: