Справа № 2а-24/12,930/12
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 р.
Справа № 876/519/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Хобор Р. Б.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Локачинського районного суду
Волинської області від 18 грудня 2012 року
по справі №0307/930/12 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління МВС
України у Волинській області про
визнання учасником бойових дій, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Локачинського
районного суду Волинської області з
адміністративним позовом до
Управління МВС України у Волинській
області і просив зобов'язати
Управління МВС України у Волинській
області визнати його учасником бойових
дій і видати посвідчення встановленого
зв'язку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він,
навчаючись в Львівському пожарно -
технічному училищі, із 11 квітня 1989 року
по 17 червня 1989 року направлявся у
службове відрядження для виконання
завдань з охорони громадського порядку
при надзвичайних обставинах, що
пов'язані з масовими антигромадськими
проявами у Нагірно - Карабахській
області Азербайджанської РСР, а саме:
містах Мардакерт, Агдам, Степанакерт,
та інших, де перебував згідно з наказом
№37 від 06 квітня1989 року. Позивач
звертався до УМВС України в Волинській
області із заявою про визнання його
учасником бойових дій. Комісією з
питань розгляду питань, пов'язаних з
установленням статусу учасника
бойових дій та учасника війни УМВС
України в Волинській області від 14
грудня 2010 року та 26 листопада 2012 року в
задоволенні його заяви було
відмовлено. Вважає висновки комісії
безпідставними, оскільки в Нагірно -
Карабахській області Азербайджанської
РСР були введені війська та підрозділи
МВС СРСР, він виконував покладені на
нього завдання в умовах збройного
конфлікту із застосуванням
вогнепальної зброї і піддавав ризику
своє життя.

Постановою Локачинського районного
суду Волинської області від 18 грудня 2012
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання його учасником
бойових дій та зобов'язанні видати
посвідчення встановленого зразка
відмовлено .

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав до
Львівського апеляційного
адміністративного суду на вказану
постанову суду першої інстанції
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, посилається на ті обставини, що
хоча Азербайджан не включений в
перелік держав і періодів бойових дій
на їх території, що затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1994 року №63 «Про
організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», встановлено, що
він виконував завдання в умовах
збройних конфліктів в Нагірно -
Карабаській Автономній області із
застосуванням вогнепальної зброї і
піддавав ризику своє життя та здоров'я.

Позивач в судове засідання не з'явився
та представника не направив, а також не
направив в судове засідання
представника відповідач, хоча сторони
були належним чином та у встановленому
законом порядку повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

Тому, на підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив із змісту
норм Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Переліку держав
і періодів бойових дій на їх території,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1994 року
№ 63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновками суду першої
інстанції з урахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період
навчання у Львівському пожарно -
технічному училищі, із 11 квітня 1989 року
по 17 червня 1989 року направлявся у
службове відрядження у Нагірно -
Карабахську область Азербайджанської
РСР для виконання завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
обставинах, що підтверджується
довідкою Львівського державного
університету безпеки життєдіяльності
та наказом Львівського пожарно -
технічного училища №37 від 06 квітня 1989
року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» учасниками
бойових дій визнаються учасники
бойових дій на території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово - Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів);
військовослужбовці Збройних Сил
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України, особи
рядового, начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ України, інших
військових формувань, створюваних
Верховною Радою України, які за
рішенням відповідних державних
органів були направлені для виконання
миротворчих місій або у відрядження в
держави, де в цей період велися бойові
дії.

Перелік держав, зазначених у цьому
пункті, періоди бойових дій у них та
категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№63 від 08 лютого 1994 року «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» такий перелік
затверджено, а саме вказані держави,
яким надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово - Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР,
військовослужбовців Збройних Сил,
Служби безпеки, Служби зовнішньої
розвідки, інших Військових формувань,
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, і періодів
бойових дій на їх території.

Тобто, для визначення статусу учасника
бойових дій необхідною умовою є
проходження служби, праця чи
перебування у відрядженні в державах,
де в цей період велися бойові дії,
участь у бойових діях чи забезпеченні
бойової діяльності військ (флотів);
виконання миротворчих місій або
відрядження в держави, де в цей період
велися бойові дії. В наданих позивачем
наказах про службові відрядження в
країни Закавказзя колишнього СРСР, у
період часу з 11 квітня 1989 по 17 червня 1989
року, не вбачається наявності хоч
однієї з зазначених вище умов для
визначення ОСОБА_1 статусу учасника
бойових дій. В наказі підставою
відрядження зазначено виконання
службових завдань по охороні
громадського порядку у республіці
Закавказзя колишнього СРСР, яке не може
розцінюватися як бойові дії. Крім
цього, Азербайджанська РСР не включена
до переліку держав і періодів бойових
дій на їх території, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів від 08
лютого 1994 року №63.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що у примітці №6 Постанови
Кабінету Міністрів України №63 від 08
лютого 1994 року надано роз'яснення
поняття «інші країни після грудня 1979
року», а саме: «Генеральним штабом
Збройних Сил колишнього Союзу РСР і
після 1979 року направлялися військові
фахівці в країни, на території яких
велися бойові дії, але Генеральний штаб
Збройних Сил України не володіє такою
інформацією. Військовим фахівцям у
таких випадках пільги надавалися на
підставі довідок 10 Головного
управління Генерального штабу
Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях». Проте,
вищезазначену довідку позивач на
розгляд відповідачу та суду не надав.

Враховуючи викладене, відповідач
обґрунтовано відмовив позивачу у
визнанні його учасником бойових дій.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Тому, підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Локачинського
районного суду Волинської області від
18 грудня 2012 року по справі №0307/930/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління МВС України у Волинській
області про визнання учасником бойових
дій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали суду і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

Р. Б. Хобор