Справа № 813/8420/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/8420/14
Львівський окружний адміністративний
суд
в складі : головуючого - судді
Дем'яновського Г.С.,
при секретарі Гавірко
з участю позивачки ОСОБА_1
,представників позивача
:ОСОБА_2,ОСОБА_3,представника
відповідача ,третьої особи ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну позовну заяву ОСОБА_1
до відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області, третя особа
головний державний виконавець відділу
ПВР управління держвної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4
про визнання неправомірними дій ,
зобов»язання до вчинення дій ,
стягнення моральної та матеріальної
Адміністративний позивач -ОСОБА_1
звернулась з позовом до відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, третя особа головний
державний виконавець відділу ПВР
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4
про визнання неправомірними дій ,
зобов»язання до вчинення дій ,визнання
неправомірною та скасування
постанови, стягнення моральної та
В судовому засіданні позивачка
уточнила позовні вимоги .зазначивши
відповідачем не відділ , а управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1,представники позивача
ОСОБА_2,ОСОБА_3 позов підтримали.
Представник відповідача-третя особа
ОСОБА_4 просив в позові відмовити
Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи , перевіривши інші
докази ,зібрані в справі, суд приходить
до наступних висновків.
ОСОБА_5,24 листопада 2014 року подано
начальнику відділу ПВР управління ДВС
ГУЮ у Львівській області заяву про
прийняття до виконання виконавчого
виданого 07.05.2014року Львівським
окружним адміністративним судом.
За результатами розгляду вказаної
заяви головним державним виконавцем
відділу ПВР управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Львівській
області ОСОБА_4 винесено 01.12.2014р.
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП № 45638660.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Юрисдикція адміністративних судів
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно ст.255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Умисне невиконання службовою особою
вироку, рішення, ухвали, постанови суду,
що набрали законної сили, або
перешкоджання їх виконанню, являється
ознакою складу злочину передбаченого
ст.382 Кримінального кодексу України як
невиконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
відповідно до ч.2 ст.257 КАС України є
підставою для його виконання.

За кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, відповідно
до ч.1 ст. 258 КАС України видається один
виконавчий лист.

Згідно ч.4 ст. 257 КАС України, примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено , що 07.05.2014р
Львівським окружним адміністративним
судом видано виконавчий лист
№2а-, ,який позивачем -ОСОБА_1,24
листопада 2014 року подано начальнику
відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у
Львівській області для виконання.

Відповідно до ч.1. ст. 25 Закону України
"Про виконавче провадження"N 606-XIV від 21
квітня 1999 року у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон N 606-XIV), державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 19 Закону № 606,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа у т.ч. за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення суду
буде розпочате примусове виконання
цього рішення із стягнення з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
законом (ч. 2 ст. 25 Закону № 606).

Відповідно до ст.. 26 Закону № 606,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

В даному випадку ,відмовляючи у
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець крім ст..26 Закону
України "Про виконавче провадження",
послався на ст. 32 означеного Закону
,зазначивши ,що виконавчим документом
не встановлено заходів примусового
виконання рішення ,передбачених ст..32
Закону України «Про виконавче
провадження» або інших заходів
,передбачених рішенням ,згідно яких
боржник зобов»язаний вчинити певні дії
, або утриматись від їх вчинення.

В той же час, на думку суду, державний
виконавець ,не вжив необхідні заходи по
ідентифікації боржника по виконавчому
листу , не повідомив останнього про
необхідність виконання рішення суду
,тощо . Означені дії державний
виконавець мав можливість вчинити лише
після відкриття виконавчого
провадження. Вчинивши ряд виконавчих
дій після відкриття виконавчого
провадження, державний виконавець мав
можливість вирішувати питання про
закриття останнього .

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11. Закону України
"Про виконавче провадження"державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно
з ч.2 цієї ж статті державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип
верховенства права суд застосовує з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини"є джерелом права в
Україні. Неможливість особою домогтися
виконання судового рішення, винесеного
на її користь, становить втручання у
право на мирне володіння майном, що
викладене у першому реченні пункту
першого статті 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року (справа "Жовнер проти
України") Суд відзначив, що право на
судовий розгляд, гарантоване статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, також захищає і
виконання остаточних та обов'язкових
судових рішень, які у країні, яка
поважає верховенство права, не можуть
залишатися невиконаними, завдаючи
шкоди одній із сторін.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів
невідповідності виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону № 606 та не доведено
наявності передбачених ст. 26 Закону №
606 підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження, зокрема
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Посилання відповідача на ст.. 32 Закону
№ 606 суд вважає безпідставним, оскільки
п. 4 ст. 32 Закону № 606 передбачає, що
заходами примусового виконання рішень
є інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 34 Закону № 606, у разі
якщо викладена у виконавчому документі
резолютивна частина рішення є
незрозумілою, державний виконавець або
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення.

Суд або орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ,
зобов'язаний розглянути заяву
державного виконавця у десятиденний
строк з дня її надходження і у разі
необхідності дати відповідне
роз'яснення рішення чи змісту
документа, не змінюючи їх редакції.

Докази звернення відповідача до суду
за роз'ясненням викладеної у
виконавчому документі резолютивної
частини рішення в матеріалах справи
відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням вищенаведених норм
законодавства та фактичних обставин
справи суд дійшов висновку, що
відповідачем 01.12.2014 року прийнято
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) протиправно, а тому така
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1. ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд розглядає адміністративні справи
згідно з ч.2 ст. 11 КАС України не інакше
як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Зміст принципу офіційного з'ясування
всіх обставин у справі, закріплений у
ст.. 11 КАС України зобов'язує
адміністративний суд до активної ролі
у судовому засіданні, в тому числі і до
уточнення змісту позовних вимог, з
наступним обранням відповідного
способу захисту порушеного права.

Правила частини 3 статті 105 КАС України,
стосовно зазначення позивачем у
позовній заяві способу захисту судом
порушених прав, не виключають
можливості обрання іншого способу
захисту самим судом.

Суд дійшов висновку, що для захисту
порушених прав позивача належним
способом захисту є визнання
протиправними дій державного
виконавця щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа ВП
№ 45638660 від 01 грудня 2014 року, визнання
протиправною та скасування постанови
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 01.12.2014р. (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП №32326235.

Суд вважає ,що він не вправі перебирати
на себе функції державної виконавчої
служби ,передбачені Законом України
«Про виконавче провадження «, і тому
позовну вимогу про зобов»язання
прийняти виконавчий лист до виконання
і виконати рішення суду слід залишити
без задоволення , а слід зобов'язати
відділ ПВР управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області вирішити питання про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа №
2а-, виданого 26 березня 2014 року
Львівським окружним адміністративним
судом з урахуванням висновків суду у
цій справі

Щодо вимоги позивача про стягнення
моральної та матеріальної шкоди ,то
така вимога не підлягає до задоволення
,оскільки позивач не навів доказів
нанесення йому матеріальної і
моральної шкоди .Тому в задоволенні
означених позовних вимог слід
відмовити , оскільки вони не
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства та не є способом захисту
порушених прав позивача, передбаченим
КАС України.

Виходячи з вищенаведеного суд
приходить до висновку ,що
адміністративний позов слід
задовольнити частково.Слід визнати
протиправними дії головного
державного виконавця відділу ПВР
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ОСОБА_4 щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа № 45638660 від 01
грудня 2014 року. Також визнати
протиправною та скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу ПВР управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП № 45638660 від 01 грудня 2014
року та зобов'язати відділ ПВР
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області вирішити питання
про відкриття виконавчого провадження
по виконанню виконавчого листа №
2а-, виданого 26 березня 2014 року
Львівським окружним адміністративним
судом з урахуванням висновків суду у
цій справі.У задоволенні інших решти
позовних вимог слід відмовити.

. Судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7, 14, 23, 86, 94, 99, 100, 128, 158,
159, 160, 161, 163, 162, 167,181 КАС України, суд.

п о с
т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.Визнати протиправними дії головного
державного виконавця відділу ПВР
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ОСОБА_4 щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа № 45638660 від 01
грудня 2014 року.

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу ПВР управління
державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) ВП № 45638660 від
01 грудня 2014 року.

4. Зобов'язати відділ ПВР управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області вирішити питання про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа №
2а-, виданого 26 березня 2014 року
Львівським окружним адміністративним
судом з урахуванням висновків суду у
цій справі.

5. У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

6. Судові витрати з сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та в строки, передбачені ст.186
КАС України та набуває законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України

Суддя
Дем'яновський Г.С.