Справа № 820/13826/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 р.
№ 820/13826/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

при секретарі судового засідання -
Кабанові Д.С.,

за участю представника позивача -
Вязьонова Д.С.,

представника відповідача - Довгого В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Турбоатом» до Державної фінансової
інспекції в Харківській області про
скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство
«Турбоатом» звернулося до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить суд визнати
нечинною вимогу відповідача про
усунення порушень законодавства з
фінансових питань, виявлених
позаплановою ревізією позивача за
період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року №
05-25/6722 від 24.06.2014 року; скасувати вимогу
відповідача про усунення порушень
законодавства з фінансових питань,
виявлених позаплановою ревізією
позивача за період з 01.01.2013 року по
31.03.2014 року № 05-25/6722 від 24.06.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вимога відповідача №
05-25/6722 від 24.06.2014 року є необґрунтованою
та незаконною, а отже підлягає
скасуванню в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
надавши письмові заперечення, в яких
зазначив, що висновки акту ревізії
відповідають дійсності та вимогам
чинного законодавства, вимога № 05-25/6722
від 24.06.2014 року є законною,
обґрунтованою та правомірною, оскільки
не порушує права позивача. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно статті 2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи. Державний
фінансовий контроль забезпечується
органом державного фінансового
контролю через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.
Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно статті 3 цього Закону, державний
фінансовий аудит є різновидом
державного фінансового контролю і
полягає у перевірці та аналізі органом
державного фінансового контролю
фактичного стану справ щодо законного
та ефективного використання державних
чи комунальних коштів і майна, інших
активів держави, правильності ведення
бухгалтерського обліку і
достовірності фінансової звітності,
функціонування системи внутрішнього
контролю. Результати державного
фінансового аудиту та їх оцінка
викладаються у звіті. Стаття 4 Закону
передбачає, що інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Пунктом 7 статті 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
встановлено, що органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Проте, дане право слід розглядати у
контексті з нормами статті 15 цього
Закону, які встановлюють обов'язок
службових осіб об'єктів, що
ревізуються, виконувати лише законні
вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю.

Судом встановлено, що Державною
фінансовою інспекцією в Харківській
області проведено позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності
відкритого акціонерного товариства
«Турбоатом» за період з 01.01.2013 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
встановлено ряд порушень, що викладені
в акті ревізії № 05-25/6722 від 24.06.2014 року.

За результатами ревізії позивачу на
підставі пункту 7 статті 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» та пункту 46 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550,
пред'явлено вимогу № 05-25/6722 від 24.06.2014
року про усунення порушень
законодавства виявлених позаплановою
ревізією, якою пред'явлено наступні
вимоги: забезпечити відшкодування на
розрахунковий рахунок товариства
безпідставно перерахованих коштів
внаслідок завищення вартості робіт на
загальну суму 161100,01 грн. (з ПДВ);
забезпечити відшкодування на рахунок
підприємства суму витрат ВАТ
«Турбоатом» при списанні з обліку
паливно-мастильних матеріалів на суму
2073,16 грн.

Щодо вимоги про необхідність
забезпечення відшкодування на рахунок
підприємства суму витрат ВАТ
«Турбоатом» при списанні з обліку
паливно-мастильних матеріалів на суму
2073,16 грн., суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що
ревізією відповідачем встановлено, що
позивач застосовував завищені норми
витрат палива, які призвели до
понаднормативного списання бензину А-95
та дизпалива на загальну суму 2073,16 грн.
(без ПДВ), в тому числі за 2013 рік - на суму
735,98 грн., за І квартал 2014 року - на суму
1337,18 грн. (без ПДВ).

Норми витрат палива, а також нормування
витрат палива - встановлення
допустимої міри його споживання в
певних умовах експлуатації
автомобілів Позивача здійснювалось
згідно Наказу Міністерства транспорту
України № 43 від 10.02.1998 року (з
відповідними змінами), наказу
генерального директора № 97-ОВ від
27.05.2011 року, наказу генерального
директора № 107-ОВ від 07.05.2012 року, наказу
по цеху № 193-а від 30.05.2011 року.

При розрахунку норм витрат палива ВАТ
«Турбоатом» враховувалися наступні
коефіцієнти:

1)коефіцієнт 3.2.1 - робота за межами
приміської зони на дорогах із
цементобетонну, асфальтобетону,
бруківки, мозаїки - 10 %;

2) коефіцієнт 3.1.13.1 - у разі використання
кондиціонера залежно від фактичної
температури повітря:

до 25 °С - 5 %,

вище 25 °С - до 10 % (застосовувалось
середнє значення - 7 %),

3)коефіцієнт 3.1.13.2 - у разі використання
установки системи «клімат-контроль»
залежно від фактичної температури:

від 0 °С до +25 °С - 5 %,

вище ніж +25 °С - 10 %,

нижче 0 °С - 10 % (застосовувалось середнє
значення - 7 %),

Враховуючи значний вік транспортних
засобів, які знаходяться на балансі
Позивача та були предметом дослідження
під час ревізії, вищевказані показники
були застосовані у відповідності до
фактичних витрат палива зазначеними
транспортними засобами, що
підтверджується внутрішними актами
контрольних витрат палива.

Одночасно Позивач Наголошує, що
Відповідачем у акті перевірки не
зазначено, які саме коефіцієнти
застосовувались ревізором по спірним
питанням і чому застосовані саме ці
коефіцієнти (додаток № 22 до акту).

Також під час ревізії Відповідачем не
досліджувалось питання щодо економії
палива, яке мало місце внаслідок
експлуатації транспортних засобів у
ревізуємий період.

Крім того, відповідно до п. 1 Указу
Президента України № 493/92 від 03.10.1992
року з 1 січня 1993 року
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.

Враховуючи, що наказ Міністерства
транспорту України № 43 від 10.02.1998 року
не був поданий на реєстрацію в
Міністерство юстиції України, у зв'язку
з чим є відповідно не зареєстрованим,
він має лише рекомендаційний
(інфомаційний) характер.Отже, зменшення
значень коригуючих коефіцієнтів
стосовно легкових автомобілів ВАТ
«Турбоатом», про що зазначено у акті
перевірки, не є обґрунтованим, так як ні
умови експлуатації, ні конструктивні
особливості автомобілів не змінилися
та цілком відповідають показанням
лічильників пробігу і бортових
комп'ютерів, тому застосування
Позивачем нормативів списання палива,
затверджених Наказом Мінтрансу № 43 від
10.02.1998 року зі змінами від 24.01.2012 року,
призведе до невідповідності з
фактичними витратами палива.

Щодо вимоги відповідача про
забезпечення відшкодування на
розрахунковий рахунок товариства
безпідставно перерахованих коштів
внаслідок завищення вартості робіт на
загальну суму 161100,01 грн. (з ПДВ).

Судом встановлено, що між позивачем та
ПАТ «Дніпропетровський
інженерно-технічний центр «Контакт»
укладено договори № 1122873 від 14.03.2012
року, № 1122991 від 24.04.2012 року, № 1122853 від
16.03.2012 року, № 1123083 від 07.05.2012 року.

Між ВАТ «Турбоатом» та ТОВ
«Строймонтажсервіс-3», укладено
договори № 677 від 06.11.2012 року та № 29/11
від 29.11.2012 року.

Також між ВАТ «Турбоатом» та ТОВ
«Харверстмаркет» укладено договір № 11
від 22.06.2012 року.

Як свідчать приєднані до матеріалів
справи кошториси та акти виконаних
робіт (здачі-приймання робіт)
підрядники в одноособовому порядку не
збільшували вартість підрядних робіт,
роботи виконані виключно за ціною та в
межах суми договорів, затверджених
сторонами.

Підставою для виставлення
відповідачем припису вимоги щодо
стягнення грошових коштів з
підрядників позивача згідно акту
ревізії є те, що внаслідок
документального підтвердження в ході
проведення зустрічних звірок з ПАТ
«Дніпропетровський
інженерно-технічний центр «Контакт»,
ТОВ «Строймонтажсервіс-3», ТОВ
«ХАРВЕРСТМАРКЕТ» вартості матеріалів,
включених до сплати, виявилося
завищення підрядниками вартості робіт,
що призвело до нанесення матеріальної
шкоди (збитків) позивачу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору, а при
відсутності таких вказівок -
відповідно до вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
виконання і одностороння зміна умов
договору не допускаються, за винятком
випадків, передбачених законом.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 837
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно частинами 1, 3 статті 843
Цивільного кодексу України, у договорі
підряду визначається ціна роботи та
способи її визначення. Ціна роботи у
договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 844 Цивільного
кодексу України, ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до
кошторису, складеного підрядником,
кошторис набирає чинності та стає
частиною договору підряду з моменту
підтвердження його замовником.
Кошторис на виконання робіт може бути
приблизним або твердим. Кошторис є
твердим, якщо інше не встановлено
договором. Зміни до твердого кошторису
можуть вноситися лише за погодженням
сторін. У разі перевищення твердого
кошторису усі пов'язані з цим витрати
несе підрядник, якщо інше не
встановлено законом. Якщо виникла
необхідність проведення додаткових
робіт і у зв'язку з цим істотного
перевищення визначеного приблизного
кошторису, підрядник зобов'язаний
своєчасно попередити про це замовника.
Замовник, який не погодився на
перевищення кошторису, має право
відмовитися від договору підряду. У
цьому разі підрядник може вимагати від
замовника оплати виконаної частини
роботи. Підрядник, який своєчасно не
попередив замовника про необхідність
перевищення приблизного кошторису,
зобов'язаний виконати договір підряду
за ціною, встановленою договором.
Підрядник не має права вимагати
збільшення твердого кошторису, а
замовник - його зменшення в разі, якщо
на момент укладення договору підряду
не можна було передбачити повний обсяг
роботи або необхідні для цього витрати.
У разі істотного зростання після
укладення договору вартості матеріалу,
устаткування, які мали бути надані
підрядником, а також вартості послуг,
що надавалися йому іншими особами,
підрядник має право вимагати
збільшення кошторису. У разі відмови
замовника від збільшення кошторису
підрядник має право вимагати
розірвання договору.

Також суд звертає увагу на те, що згідно
статті 845 Цивільного кодексу України
підрядник має право на ощадливе
ведення робіт за умови забезпечення
належної їх якості.

Якщо фактичні витрати підрядника
виявилися меншими від тих, які
передбачалися при визначенні ціни
(кошторису), підрядник має право на
оплату роботи за ціною, встановленою
договором підряду, якщо замовник не
доведе, що отримане підрядником
заощадження зумовило погіршення
якості роботи. Сторони можуть
домовитися про розподіл між ними
заощадження, отриманого підрядником.

Крім того, відповідно до частин 1, 2
статті 849 Цивільного кодексу України,
замовник має право у будь-який час
перевірити хід і якість роботи, не
втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав
роботу або виконує її настільки
повільно, що закінчення її у строк стає
явно неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, як вбачається з
вищевикладеного, діюче законодавство
України, яке регулює порядок укладання
та виконання підрядних договорів,
надає право позивачу - замовнику
перевіряти тільки хід і якість роботи,
не втручаючись в іншу діяльність
підрядника, в тому числі
фінансово-кошторисну.

Законодавством не передбачено
обов'язку позивача контролювати
зроблені підрядниками витрати на
придбання матеріалу та устаткування на
їх відповідність тим цінам, які
зазначені в підписаних сторонами
кошторисах.

Відповідно до статті 853 Цивільного
кодексу України, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Як було зазначено вище, зобов'язання за
даним договором підряду сторонами
виконані повністю, приймання-передачу
робіт оформлено без будь-яких
зауважень і претензій відповідними
актами, підписаними сторонами

Статтею 844 Цивільного кодексу України
визначено, що ціна у договорі підряду
може бути визначена у кошторисі.

Кошторис на виконання робіт може бути
приблизним або твердим. Кошторис є
твердим, якщо інше не встановлено
договором.

Враховуючи те, що кошторис за договором
підряду є твердим, то погоджений
сторонами кошторис, відповідно до
вимог статті 844 ЦК України, зміні у
односторонньому порядку не підлягає.

Таким чином, суд зазначає, що
правовідносини між позивачем та його
контрагентами виникли на підставі
договорів, в яких сторони вільно на
власний розсуд визначили об'єм робіт,
що підлягають виконанню, та їх
вартість. Зобов'язання за даними
договорами виконані повністю,
приймання-передачу робіт оформлено без
будь-яких зауважень і претензій
відповідними актами, підписаними
сторонами.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України
передбачає, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З огляду на приєднані до матеріалів
справи документи та норми Цивільного
кодексу України в діях контрагентів
ВАТ «Турбоатом» не вбачається
нанесення збитків господарській
діяльності позивача.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ВАТ «Турбоатом» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а вимога
відповідача про усунення порушень
законодавства з фінансових питань,
виявлених позаплановою ревізією
позивача за період з 01.01.2013 року по
31.03.2014 року № 05-25/6722 від 24.06.2014 року є
такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Визнати нечинною та скасувати вимогу
Державної фінансової інспекції в
Харківській області про усунення
порушень законодавства з фінансових
питань, виявлених позаплановою
ревізією відкритого акціонерного
товариства «Турбоатом» за період з
01.01.2013 року по 31.03.2014 року № 05-25/6722
від 24.06.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 15
грудня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко