Справа № 818/1960/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р.Справа № 818/1960/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
27.10.2014р. по справі № 818/1960/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"Аккад"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"Аккад", звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення рішення від 31
березня 2014 року № 000892203, яким збільшено
суму зобов'язання з податку на прибуток
в розмірі 920 000 грн., та № , яким
збільшено суму зобов'язання з податку
на додану вартість на 50 440 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 25 220 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку, за
наслідками якої 17 березня 2014 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення про збільшення
зобов'язань позивача з податку на
прибуток та податку на додану вартість.
Застосовано штрафні санкції. Рішення
вважає протиправними.

В ході перевірки позивачем
зроблено висновок про порушення
позивачем вимог закону: не
декларування безнадійної
кредиторської заборгованості ТОВ
"Мегастіл", визнаного банкрутом, як
доходу. Вважає, що відповідач
безпідставно посилається при цьому на
норми Податкового кодексу, оскільки
його статтею 14 безнадійною
визначається заборгованість суб'єкта,
визнаного банкрутом, а не
заборгованість перед банкрутом. Крім
того, ні на момент визнання ТОВ
"Магастіл" банкрутом, ні на момент
проведення перевірки позивач та ТОВ
"Мегастіл" не мали ніякої
заборгованості один перед одним. В 2010
році позивач провів з ТОВ "Мегастіл"
розрахунок за поставлений товар
простими векселями. Факт отримання ТОВ
"Мегастіл" векселів в рахунок оплати
товару підтверджується актом передачі
цінних паперів та звітністю цього
товариства, яке відображало в своєму
балансі векселі, отримані від позивача.
При цьому у позивача виникли
зобов'язання по погашенню векселів, а
не заборгованість перед контрагентом.
Доказом виникнення безнадійної
заборгованості не є ні факт не
пред'явлення ТОВ "Мегастіл" векселів до
оплати ні відповідь арбітражного
керуючого про відсутність векселів на
підприємстві. Фактична відсутність
векселів у ТОВ "Мегастіл" свідчить про
те, що він не був векселедержателем і
цінні папери до настання строку
пред'явлення їх до погашення ( 2020 рік)
перебувають в обігу.

Безпідставним також є висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог закону при декларуванні
податкового кредиту по відносинах з
ТОВ "В.І.П. -Транс". В обґрунтування своїх
висновків відповідач вказує на те, що
контрагентом позивача не було
задекларовано зобов'язання, які
відповідають податковому кредиту ТОВ
"ВКП "Аккад", а також робиться висновок
про пряму залежність права позивача на
податковий кредит від декларування
зобов'язань контрагентом. Такі
висновки суперечать вимогам
Податкового кодексу, яким виникнення
права на податковий кредит пов'язане з
першою з подій: отримання товару
(послуги) або сплатою коштів за товар
(послугу). Крім того, за висновками
відповідача податкова накладна не може
бути видана до моменту декларування
зобов'язань, законом же встановлено, що
податкова накладна видається в момент
виникнення зобов'язання, а не в день
подання звітності. Кожен суб'єкт
господарювання несе особисту
відповідальність за повноту та
достовірність своєї звітності.
Відповідач безпідставно перекладає
відповідальність за порушення, що
могли бути допущені контрагентом, на
позивача.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27.10.14 року
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"Аккад" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення рішення від 31
березня 2014 року № 000892203, яким збільшено
суму зобов'язання з податку на прибуток
в розмірі 920 000 грн. та № , яким
збільшено суму зобов'язання з податку
на додану вартість на 50 440 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 25 220 грн.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року. За
наслідками перевірки 31 березня 2014
року винесено податкові
повідомлення-рішення, якими збільшено
зобов'язання позивача: № з
податку на прибуток на 920000 грн. та №
з податку на додану вартість на
50440 грн., застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 25220 грн. (т.1,а.
с.79-80). З акту перевірки вбачається, що
відповідачем зроблено висновок про
заниження позивачем доходів, які
підлягають оподаткуванню податком на
прибуток за період з 01.04.2011 по 31.12.2012
року на 4000000 грн. за рахунок не
врахування в складі доходів
заборгованості по векселях, виданих
позивачем в оплату товарів ТОВ
"Мегастіл". Також відповідач вважає, що
позивачем завищено податковий кредит
по відносинах з надання транспортних
послуг ТОВ "В.І.П.-Транс" в зв'язку з не
декларуванням останнім податкових
зобов'язань. Такі висновки суд вважає
безпідставними.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
податковими повідомленнями-рішеннями
від 31 березня 2014 року № 000892203 та №
порушено права та охоронювані законом
інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин, а тому
вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
квітня 2009 року позивачем укладено з ТОВ
"Мегастіл" договір поставки (т.1 а.с. 81).
Факт виконання сторонами умов договору
відповідачем не оспорюється. Оплата
поставлених товарів здійснена
позивачем шляхом випуску та передачі
ТОВ "Мегастіл" дев'ять простих векселів
загальною номінальною сумою 4000000 грн.
зі строком погашення 03.03.2020 року, що
оформлено актом прийому-передачі (т.1
а.с. 82). З копій балансу ТОВ "Мегастіл"
станом на 31 березня 2010 року, 30 червня 2010
року та 30 вересня 2010 року вбачається, що
в 1 та 2 кварталах 2010 року відображало в
складі своїх оборотних активів
одержані векселі на суму 4000 тис. грн. В 3
кварталі 2010 року таких активів в
балансі підприємства не відображено
(т.1 а.с. 205-209а).

Допитана в судовому засіданні суду
першої інстанції в якості свідка
ОСОБА_1 пояснила, що працювала в ТОВ
"Мегастіл" головним бухгалтером. В 2010
році підприємством від ТОВ "Аккад" в
оплату товарів передано векселі, які
були відображені в обліку ТОВ
"Мегастіл". Місце знаходження цих
векселів їй невідоме, не пам'ятає чи
використовувались вони підприємством
в якості засобу платежу.

Допитаний в судовому засіданні
суду першої інстанції в якості свідка
ОСОБА_2 пояснив, що працював в ТОВ
"Мегастіл" заступником директора, а
потім директором. Підтверджує, що
товариство укладало договори та мало
господарські відносини з ТОВ "ВКП
"Аккад". Також не пам'ятає, що
проводились розрахунки векселями, які
мали зберігатися в бухгалтерії
підприємства. Чи передавались
кому-небудь в подальшому ці папери він
не пам'ятає.

Постановою Господарського суду
Сумської області від 22.12.2011 року ТОВ
"Мегастіл" визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру. В акті
перевірки відповідач посилається на
акт перевірки ТОВ "Мегастіл" за період з
01.10.2008 року по 31.12.2009 року, вказуючи на
те, що у вказаному періоді структура
кредиторської заборгованості не
змінилась (т. 2 а.с. 2-23). На переконання
суду, акт перевірки не може
засвідчувати неможливість отримання
підприємством векселів від позивача,
оскільки перевіркою охоплено період по
31.12.2009 року, а векселі, як було зазначено
вище, отримані в березні 2010 року.

Відповідно до ст. 135 п. 135.5 п.п. 135.5.4
ПК України, суми безнадійної
кредиторської заборгованості
включаються до складу інших доходів
підприємства. Відповідно до ст. 14 п. 14.1
п.п. 14.1.11 "в" ПК України безнадійною
заборгованістю визнається
заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією.

Колегія суддів вважає безпідставним та
таким, що суперечить вимогам законів
України твердження відповідача про те,
що векселі, емітовані позивачем,
засвідчують відносини позики і
підтверджують зобов'язання сплатити у
визначений строк кошти відповідно до
зобов'язання, оформленого договором
поставки між позивачем та ТОВ
"Мегастіл" від 24 квітня 2009 року.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
цінні папери і фондову біржу", вексель -
цінний папір, який засвідчує безумовне
грошове зобов'язання векселедавця
сплатити після настання строку
визначену суму грошей власнику векселя
(векселедержателю).

Відповідно ж до вимог ст. 14 п. 14.1 п.п.
14.1.267 ПК України, позика - грошові кошти,
що надаються резидентами, які є
фінансовими установами, або
нерезидентами, крім нерезидентів, які
мають офшорний статус, позичальнику на
визначений строк із зобов'язанням їх
повернення та сплатою процентів за
користування сумою позики. Відповідно
до ст. 4 ч. 3 закону України "Про обіг
векселів в Україні" у разі видачі
(передачі) векселя відповідно до
договору припиняються грошові
зобов'язання щодо платежу за цим
договором та виникають грошові
зобов'язання щодо платежу за векселем.
На підставі викладеного, беручи до
уваги неподання відповідачем доказів
того, що ТОВ "Мегастіл" на момент
отримання векселів мало статус
фінансової установи, суд приходить до
переконання, про відсутність між
позивачем та ТОВ "Мегастіл" відносин,
пов'язаних з наданням позики, а також
про відсутність будь-якої
заборгованості сторін за договором
поставки від 24 квітня 2009 року однієї
перед одною. Як зазначено вище, з
випуском векселів в обіг у позивача
припинилось зобов'язання за договором
поставки та виникло грошове
зобов'язання по платежах по векселям. З
акту приймання-передачі векселів
вбачається, та не оспорюється
сторонами, датою погашення векселів
визначено 03.03.2020 року. Тобто цей строк
не настав. ДПІ в м. Сумах в акті
перевірки посилається на лист
арбітражного керуючого, призначеного
ліквідатором ТОВ "Мегастіл", з якого
вбачається, що на підприємстві векселі
відсутні.

Колегія суддів вважає, що така
інформація не свідчить про виникнення
безнадійної заборгованості, а лише
підтверджує, що на момент ліквідації
ТОВ "Мегастіл" не було
векселедержателем. На підставі
викладеного, суд вважає, що
відповідачем не подано доказів
виникнення у позивача безнадійної
заборгованості в зв'язку з визнанням
банкрутом ТОВ "Мегастіл", а тому
висновок відповідача про заниження
позивачем доходів та збільшення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток є безпідставним. Податкове
повідомлення-рішення від 31 березня 2014
року № є протиправним.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20 березня 2011 року
позивачем укладено з ТОВ "В.І.П.-Транс"
договір транспортного
експедиціювання. На підтвердження
виконання сторонами умов договору
позивачем надано копії актів звірки,
рахунків, актів виконаних робіт,
міжнародних товарно-транспортних
накладних, податкових накладних,
виписок по рахунку в банку, залізничних
накладних, видаткових накладних (а.с.
83-142). За поясненням відповідача
вчинення позивачем порушень при
формуванні податкового кредиту по
відносинах з ТОВ "В.И.П.-Транс"
підтверджується відомостями з
електронної бази даних з якої
вбачається, що контрагентом позивача
задекларовано зобов'язання, які
відповідають лише частині
відображеного позивачем податкового
кредиту. При цьому будь-яких доказів
розбіжностей ДПІ в м. Сумах не надає.
Також не повідомляється виникла
розбіжність внаслідок рішень
податкового органу чи в зв'язку з
поданням декларацій самим платником.
Твердження позивача про встановлення
законодавством прямої залежності між
виникненням у позивача права на
податковий кредит та декларування
контрагентом зобов'язань суд вважає
безпідставним.

Відповідно до вимог Податкового
кодексу України подання декларацій з
податку на додану вартість
здійснюється до 20 числа наступного за
звітним місяця. Відповідно ж до ст. 198 п.
п. 198.1-198.3 ПК України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг. Датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до ст. 201 п. 201.4 ПК України
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. Наведеними
нормативними актами момент виникнення
права покупця товарів (послуг) на
віднесення сплаченого в ціні товару
податку на додану вартість
пов'язується з моментом виготовлення
продавцем податкової накладної та
першою подією: сплатою покупцем коштів,
або отримання ним товарів. Виконання
вимог податкового органу з урахуванням
наведених норм Податкового органу є
неможливим, оскільки декларування
здійснюється покупцем і продавцем в
одні строки та значно пізніше від
настання зазначених подій. Крім того,
платники податку не наділені ні правом
ні повноваженнями здійснювати
контроль за декларуванням
контрагентами зобов'язань.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем не подано будь-яких
доказів для спростування відомостей,
які містяться в первинних
бухгалтерських документах позивача
щодо господарських операцій з ТОВ
"В.І.П.-Транс" та на підтвердження
правомірності прийнятого рішення про
збільшення зобов'язань позивача з
податку на додану вартість, колегія
суддів вважає протиправним податкове
повідомлення-рішення № від 31
березня 2014 року.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 21 жовтня 2013 р. по справі № 826/2632/13-а
за позовом ТОВ "Гепард" до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 27.10.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27.10.2014р. по
справі № 818/1960/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Катунов В.В.