Справа № 804/19288/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р. Справа № 804/19288/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Юркова Е.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративний позов
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору
- Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа на
стороніпозивачабез самостійних вимог
на предмет спору - Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області з
вимогами:

- стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до
державного бюджету (на розрахунковий
рахунок 7468 в ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ, МФО 805012, ) витрати, пов'язані з його
утриманням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ в сумі 7366,54 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) до
державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив
публічну службу в органах внутрішніх
справ України з 01.08.2011р. по 12.03.2012р. та з
01.08.2011р. зарахований курсантом на денну
форму навчання за державним
замовленням до ДДУВС з присвоєнням
першого спеціального звання «рядовий
міліції». Відповідно до вимог Закону
України «Про міліцію» та наказу МВС від
14.05.2007р. №150 між відповідачем, ДДУВС та
ГУМВС України в Дніпропетровській
області 09.08.2010 року був укладений
договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - Договір). 12.03.2012р. наказом ДДУВС №
20 відповідач був звільнений з органів
внутрішніх справ у запас Збройних сил
України за п. 63«ж» (за власним бажанням),
що призвело до порушення положень
договору, а семе: відповідач
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати, пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі у разі
дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання. Оскільки в добровільному
порядку відповідачем сума витрат,
пов'язаних з його утриманням у
навчальному закладі не відшкодовані, у
відповідності до Закону України«Про
міліцію» та Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України,
відшкодування повинно бути здійснено в
судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про здійснення розгляду
справи за відсутності представника в
порядку письмового провадження.

Відповідач до суду не з'явився. Судом
було направлено на адресу відповідача
копію ухвали про відкриття провадження
у справі та судову повістку, проте на
адресу суду конверт з поштампту
повернувся з відміткою «за закіченням
терміну зберігання». З урахуванням
того, що конверт було направлено за
реєстраційною адресою відповідача,
тому суд доходить висновку про належне
повідомлення відповідача про місце,
час та дату судового розгляду справи.

Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України розписку
про одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 6 ст. 18 Закону України «Про
міліцію», курсанти вищих навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України у разі дострокового
розірвання договору через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Пунктом 1 Положення про Міністерство
внутрішніх справ України
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №383/2011
визначено, що Міністерство внутрішніх
справ України (МВС України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України.

МВС України входить до системи органів
виконавчої влади і є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
реалізації державної політики у сфері
захисту прав і свобод людини та
громадянина, власності, інтересів
суспільства і держави від злочинних
посягань, боротьби зі злочинністю,
розкриття та розслідування злочинів,
охорони громадського порядку,
забезпечення громадської безпеки,
безпеки дорожнього руху, а також з
питань формування державної політики у
сферах міграції (імміграції та
еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.

Судом встановлено, що згідно із п. 1.3
статуту Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ -
позивач є державним вищим навчальним
закладом четвертого рівня акредитації,
підпорядкованим Міністерству
внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
10.01.2002 № 2925 «Про загальну структуру і
чисельність Міністерства внутрішніх
справ України» навчальні заклади,
науково - дослідні установи,
підприємства та установи забезпечення
включенні до загальної структури МВС
України.

01.08.2011 року між ОСОБА_1, ДДУВС
(виконавець) та ГУМВС України в
Дніпропетровській області (замовник)
був укладений адміністративний
договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
предметом якого є підготовка за
державним замовленням на денній формі
навчання фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр» за напрямом (спеціальністю)
правоохоронна діяльність. Так,
розділом 3 укладеного договору
визначено підстави відшкодування
фактичних витрат на підготовку,
зокрема: дострокове розірвання
договору про підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ у
зв'язку з небажанням особи
продовжувати навчання або звільнення
за негативними мотивами.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про
міліцію» на курсантів, слухачів,
ад'юнктів, інших атестованих
працівників, у тому числі й
викладацького складу навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України, поширюються права і
обов'язки, гарантії правового і
соціального захисту та
відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» початком проходження
військової служби вважається: день
призначення на посаду курсанта вищого
військового навчального закладу,
військового навчального підрозділу
вищого навчального закладу - для
громадян, які не проходили військову
службу, та військовозобов'язаних.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1410 від 15 грудня 1997 затверджено єдину
систему військової освіти до якої
входить позивач.

Судом встановлено, що на підставі
рішення приймальної комісії від
27.08.2011р. ДДУВС було винесено наказ
від01.08.2011 року № 62 ос та з 01.08.2011 року
відповідач був зарахований курсантом
на денну форму навчання до ДДУВС з
присвоєнням спеціального звання
«рядовий міліції».

12.03.2012р. наказом ДДУВС№ 20 о/с, згідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
відповідач був звільнений з органів
внутрішніх справ у запас Збройних сил
України за п.63«ж» (за власним бажанням)
із визначенням суми відшкодування у
розмірі 7 366,54 грн.

Також 12.03.2012р. відповідачем було
складено рапорт про ознайомленням із
рахунком витрат, пов'язаних з
утриманням курсанта, зазначив, що з
розрахунком згоден та зобов'язується
розрахуватись до 30.05.2012р.

За змістом п. 4 ст. 2 Закону України «Про
військовий обов`язок і військову
службу» до видів військової служби
серед іншого відноситься - військова
служба (навчання) курсантів (слухачів)
вищих військових навчальних закладів,
а також вищих навчальних закладів, які
мають у своєму складі військові
інститути, факультети військової
підготовки, кафедри військової
підготовки є одним із видів військової
служби.

Так, згідно з п. 2.3.6 укладеного Договору
особа, в даному випадку - ОСОБА_1,
зобов'язується в разі відрахування із
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі, за
підставами, передбаченими пунктом 3
цього договору, відшкодувати фактичні
витрати, пов'язані з утриманням у
навчальному закладі згідно із
затвердженим розрахунком.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 313 від 1 березня 2007 року затверджено
Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ (далі - Порядок №313),
який визначає механізм відшкодування
особами, навчання яких за державним
замовленням у вищих навчальних
закладах МВС прирівнюється до
проходження військової служби (далі -
особи), витрат, пов'язаних з їх
утриманням у таких закладах (далі -
витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС (далі -
навчальний заклад) у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

2) відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з:
грошовим, продовольчим і речовим
забезпеченням; перевезенням до місця
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, за направленням до місця
служби після закінчення навчального
закладу; оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює
МВС разом з Мінфіном.

Витрати відшкодовуються згідно з
договором про підготовку фахівця у
навчальному закладі, який укладається
між навчальним закладу, головним
управлінням або управлінням МВС та
особою.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
N 150 від 14.05.2007 на виконання постанови
Кабінету Міністрів України від 1
березня 2007 року N 313 «Про затвердження
Порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ» та відповідно до
вимог Законів України «Про вищу
освіту»; «Про міліцію», з метою
вдосконалення порядку підготовки
фахівців у вищих навчальних закладах
МВС України за державним замовленням,
затверджено Типовий договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України, згідно якого
передбачено відшкодування вказаних
витрат.

Спільним Наказом МО України, МФ
України, МВС України, МТЗ України, АДПС
України, УДО України, СБ України
№419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року
затверджено Порядок розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах (далі
Порядок № 419).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 419
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у ВНЗ, а саме
витрат на: грошове забезпечення,
продовольче забезпечення, речове
забезпечення, медичне забезпечення,
перевезення до місця проведення
щорічної основної та канікулярної
відпустки та назад, оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв.

Так, курсанти, які навчалися понад
встановлені законодавством строки
строкової військової служби (понад 12
місяців) відшкодовують витрати за
перші 12 місяців навчання:

- грошове забезпечення, продовольче
забезпечення у розмірі різниці сум
витрат з утримання курсантів і витрат з
утримання військовослужбовців
строкової служби за відповідною
військово-облікової спеціальністю (п.
2.1.1.2, п. 2.1.2.2 Порядку розрахунку витрат),

- вартість отриманого речового
забезпечення у повному обсязі (п. 2.1.3.2
Порядку розрахунку витрат),

- витрати на медичне забезпечення та
витрати на оплату комунальних послуг
та спожитих енергоносіїв взагалі не
відшкодовуються (п. 2.1.4.2, п. 2.1.6.2 Порядку
розрахунку витрат).

За період навчання, що перевищує 12
місяців, указана категорія курсантів
відшкодовує витрати на грошове
забезпечення (п. 2.1.1.1 Порядку
розрахунку витрат), продовольче
забезпечення (п. 2.1.2.1 Порядку
розрахунку витрат), речове
забезпечення (п. 2.1.3.1 Порядку
розрахунку витрат), оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв у
повному обсязі (п. 2.1.6.1 Порядку
розрахунку витрат).

Оскільки відповідача звільнено за
пунктом 63 «ж» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за власним
бажанням), що підпадає під п.п. 3.2 п.3
Договору, виходячи з формулювання
причин звільнення, він повинен
відшкодувати витрати на його утримання
за період навчання у позивача.

Проте зазначені витрати на час
розгляду справи відповідачем не
відшкодовано добровільно.

Відповідно до п. 6 Порядку № 313 у разі
відмови особи добровільно
відшкодувати витрати стягнення їх суми
здійснюється в судовому порядку.

В розумінні вимог п. 12 ст. 2 Бюджетного
кодексу України, позивач є бюджетною
установою, яка повністю утримується за
рахунок державного бюджету.

Позивач включений до Єдиного реєстру
розпорядників та одержувачів
бюджетних коштів є їх розпорядником та
здійснює витрати на навчання з
відповідного бюджетного рахунку.

Приймаючи до уваги зазначений статус
позивача, делеговані повноваження щодо
розпорядження бюджетними коштами та їх
стягнення, суд приходить до висновку
про необхідність стягнення коштів на
відповідний бюджетний рахунок.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач -ОСОБА_1, якого
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас за п. 63 «ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати, пов'язані з його утриманням у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ.

Згідно Довідки - розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 у ДДУВС
за 2011-2012рр. загальна сума витрат
становить 7 366,54 грн.

Зазначені суми також підтверджено
відповідними довідками, долученими до
матеріалів справи.

Відповідно до п.п. 4.4 Договору та п. 6
Порядку у разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Згідно зі статтею 9 Закону України від 20
грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію»
(далі - Закон № 565-XII) на курсантів,
слухачів, ад'юнктів, інших атестованих
працівників, у тому числі й
викладацького складу навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України, поширюються права і
обов'язки, гарантії правового і
соціального захисту та
відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої Закону №
565-XII працівник міліції є представником
державного органу виконавчої влади, а
тому його служба є публічною.

Згідно з пунктом 6.8 Положення про вищі
навчальні заклади МВС, затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 14 лютого 2008 року № 62 «Про
затвердження Положення про вищі
навчальні заклади МВС», початком
проходження служби в органах
внутрішніх справ уважається дата,
зазначена в наказі про зарахування на
навчання до вищого навчального
закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України, особа
проходить публічну службу в міліції.

Отже, позовні вимоги
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору
- Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з
його утриманням у вищому навчальному
закладі є обґрунтованими й такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача - стягнути з
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до державного
бюджету (на розрахунковий рахунок
7468 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ, МФО 805012,
) судовий збір у розмірі
182,70 грн. - суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у цьому Кодексі наведені
нижче терміни вживаються в такому
значенні: суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Тому, згідно із ч. 4ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
Українивимога позивача про стягнення з
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до державного
бюджету судовий збір у розмірі 182,70 грн.
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору
- Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до
державного бюджету (на розрахунковий
рахунок 7468 в ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ, МФО 805012, ) витрати, пов'язані з його
утриманням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ в сумі 7 366,54 грн.

Копію постанови направити
сторонам по справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Е.О.
Юрков