Справа № 8797/11/1270
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 р.
№ 2а-8797/11/1270

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Мороко
А.С., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом за позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сватівська Олія" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И В :

03 жовтня 2011 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сватівська Олія" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 29356,32 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 28.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011 року по справі №
2а-8797/11/1270 відмовлено у задоволенні
адміністративного позову Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сватівська Олія" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені у
розмірі 29356,32 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.08.2014 року касаційну
скаргу Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів задоволено частково,
скасовано постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
28.10.2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011 року, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

06 жовтня 2014 року дана адміністративна
справа надійшла до Харківського
окружного адміністративного суду.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, звернулися до суду з
заявами про розгляд справи без їх
участі.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, згідно до вимог статті
41 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Відповідно до підпункту третього
пункту четвертого Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів
(затверджене постановою Кабінету
Міністрів України № 1434 від 26 вересня 2002
року) Фонд соціального захисту
інвалідів як урядовий орган державного
управління (та його територіальні
відділення) відповідно до покладених
на нього завдань здійснює контроль за
своєчасним перерахуванням сум
штрафних санкцій, що надходять від
підприємств, установ і організацій за
недодержання ними нормативів робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і інтересами
є Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" №875-XII
від 21.03.1991 року (далі -Закон).

Статтею 19 Закону (в редакції на час
виникнення спору), встановлено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно статті 20 Закону, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 статті 20 Закону визначено, що
сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно статті 18 Закону, забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420 "Про затвердження форм звітності
та інструкцій щодо їх заповнення"
встановлена форма звітності
роботодавців про наявність вакантних
місць, в тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій", яка відповідно
до пункту 4 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення" (в редакції від
20.11.2012 року Закону №5492-VI) подається
роботодавцями до державної служби
зайнятості щомісячно.

Відповідно до статті 18-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 2 статті 19 Закону
України "Про зайнятість населення",
Державна служба зайнятості має право
направляти для працевлаштування на
підприємства, в установи і організації
всіх форм власності при наявності там
вільних робочих місць (вакантних посад)
громадян, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки, а
інвалідів, крім того, - відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

Частина 3 статті 18-1 Закону вказує, що
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині 1 статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Судом встановлено, що відповідач -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Сватівська олія", є
юридичною особою і використовує
найману працю.

Відповідно до поданого відповідачем
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2010 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників становила 377 осіб, серед
яких 14 інвалідів, а кількість
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до статті 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" становить 15 осіб.

Суд зазначає, що скасовуючи судові
рішення та направляючи дану
адміністративну справу на новий
розгляд, Вищим адміністративним судом
в ухвалі від 26.08.2014 року зазначено, що
судами в порушення вимог частин 4, 5
статті 11, статті 159 КАС України належним
чином не досліджено, не надано правової
оцінки обставинам справи щодо
виконання відповідачем обов'язку
щомісячного подання центрам
зайнятості адміністративних даних у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, згідно статті 20 Закону
України "Про зайнятість населення".

Судом встановлено, що ТОВ "Сватівська
Олія" протягом 2010 року інформувало
Сватівський районний центр зайнятості
про створення (пристосування) робочих
місць для працевлаштування інвалідів
та надавало заявки щодо
працевлаштування інвалідів
(статистичні звіти за формою № 3 - ПН), що
підтверджується листом Сватівського
районного центру зайнятості від 17.01.2011
року № 25/5-161 та статистичними звітами
3-ПН від 01.10.2010 року, 08.10.2010 року,
01.11.2010 року, 29.11.2010 року, які надавались з
урахуванням чисельності інвалідів, які
працювали на підприємстві у 2010 році.

З матеріалів справи вбачається, що до
01.10.2010 року у відповідача працювала
достатня кількість інвалідів, в
розумінні статті 19 Закону України "Про
соціальну захищеність інвалідів", тому
ТОВ "Сватівська Олія" до Сватівського
районного центру зайнятості звіти 3-ПН
не подавалися.

Відповідно до заявки відповідача
(звіт 3-ПН) Сватівським районним
центром зайнятості направлена
безробітна ОСОБА_1, яка працевлаштована
відповідачем на посаду приймальника
сировини. Протягом 2010 року інших
безробітних інвалідів Сватівський
районний центр зайнятості до ТОВ
"Сватівська олія" не направляв.

Також ТОВ "Сватівська Олія" протягом 2010
року самостійно здійснювало пошук
інвалідів для працевлаштування шляхом
подання об'яв до районної газети
"Новини Сватівщини", що підтверджується
листом КП "Редакції газети "Новини
Сватівщини" № 2 від 17.01.2011 року.

Таким чином, суд приходить висновку, що
відповідачем в повному обсязі виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів та
обов'язок щомісячного подання центрам
зайнятості адміністративних даних у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць, у зв'язку з чим позовні
вимоги Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів є необґрунтованими, та
такими, що підлягають залишенню без
задоволення.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
А.С. Мороко