Справа № 802/3892/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 грудня 2014 р.
Справа № 802/3892/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Геруса Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Голови Вінницької обласної ради
Свитка Сергія Михайловича

про: визнання протиправним та
скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до голови
Вінницької обласної ради Свитка Сергія
Михайловича (далі - відповідач).

В прохальній частині позовної заяви
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати
розпорядження голови Вінницької
обласної ради Свитка Сергія
Михайловича від 05.05.2014 року № 68, яким
його звільнено з посади головного
лікаря Вінницького обласного центру
медико-соціальної експертизи,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
питання призначення і звільнення
керівників об'єктів спільної власності
територіальних громад, що перебувають
в управлінні обласної ради, відповідно
до положень Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", віднесено до
повноважень обласної ради, що
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях. Як зазначає позивач,
оскільки станом на 05.05.2014 Вінницька
обласна рада не приймала рішень щодо
звільнення його (позивача) з займаної
посади та не затверджувала оскаржуване
розпорядження, останнє є протиправним
та підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, та пояснення, надані у
судових засіданнях, просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали з підстав, викладених
у письмових запереченнях від 19.12.2014р. №
207-08-1930, в яких зазначено, що голова
Вінницької обласної ради, приймаючи
оскаржуване розпорядження, діяв
згідно із нормами чинного
законодавства на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно рішення апеляційного суду
Вінницької області від 19.08.2014 р. по
справі № 127/7005/14-ц встановлено, що на
підставі наказу управління охорони
здоров'я №7 від 14 лютого 2002 року ОСОБА_3
звільнено з посади заступника
головного лікаря по медичному
обслуговуванню населення Вінницького
РТМО по переведенню на посаду
головного лікаря - головного експерта
обласного центру медико-соціальної
експертизи з 14 лютого 2002 року.

03 травня 2012 року головою Вінницької
обласної ради прийнято розпорядження
№73 про укладення контракту з позивачем
головним лікарем ВОЦ МСЕ на термін з 03
травня 2012 року по 03 травня 2013 року, яке
затверджено рішенням №387 Вінницької
обласної ради від 17 липня 2012 року.

03 травня 2012 року між позивачем та
Вінницькою обласною радою в особі
голови обласної ради Татусяка С.П. було
укладено контракт про призначення
ОСОБА_3 на посаду головного лікаря ВОЦ
MCE на строк з 03.05.2012 до 03.05.2013.

30 квітня 2013 року між та Вінницькою
обласною радою в особі голови обласної
ради Татусяка С.П. переукладено
контракт на посаду головного лікаря
ВОЦ MCE на строк з 03.05.2013 до 05.05.2014 року.

Судом встановлено, що 05.05.2014 року
головою Вінницької обласної ради
Свитком С.М. прийнято розпорядження № 68
"Про звільнення ОСОБА_3 з посади
головного лікаря Вінницької обласного
центру медико-соціальної експертизи"

Вважаючи таке рішення відповідача
протиправним, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання його протиправним та
скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" обласні та районні ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виключно на пленарних
засіданнях районної, обласної ради
вирішуються такі питання, зокрема:
вирішення в установленому законом
порядку питань щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад;
призначення і звільнення їх
керівників.

Вінницький обласний центр
медико-соціальної експертизи, згідно
затвердженого статуту, є об`єктом
спільної власності територіальної
громади області, управління яким
здійснює Вінницька обласна рада.

Враховуючи викладене, вирішення
питання щодо призначення та звільнення
головного лікаря - керівника
Вінницького обласного центру
медико-соціальної експертизи, з
урахуванням викладених норм
законодавства, входить виключно до
повноважень Вінницької обласної ради.

Разом з тим, суд встановив, що
розпорядження № 68 від 05.05.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_3 з посади головного
лікаря Вінницької обласного центру
медико-соціальної експертизи" прийняте
головою Вінницької обласної ради
Свитком С.М. одноособово.

Пунктом 2 вказаного розпорядження
визначено, що розпорядження підлягає
затвердженню на черговій сесії
обласної ради.

Однак, станом на момент розгляду справи
по суті доказів затвердження
оскаржуваного розпорядження, а також
винесення цього питання на розгляд
сесії обласної ради відповідач суду не
надав.

Водночас, частиною 6 статті 55 ЗУ "Про
місцеве самоврядування в Україні" не
віднесено до компетенції голови
обласної ради призначення та
звільнення з посад керівників
підприємств, установ та організацій, що
належать місцевій територіальній
громаді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
оскаржуване розпорядження прийняте на
підставі п. 5 рішення № 671 Вінницької
обласної ради 22 сесії 6 скликання від
22.02.2014 року "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні".

Згідно п. 5 цього рішення з метою
оперативного вирішення питань та
підвищення ефективності управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад області
доручено голові обласної ради в
міжсесійний період укладати контракти
і припиняти їх дію, призначати і
звільняти керівників об'єктів спільної
власності територіальних громад
області з наступним затвердженням
розпоряджень на сесіях обласної ради.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
31.07.2014 року у адміністративній справі №
802/2557/14-а за позовом ОСОБА_6 до
Вінницької обласної ради вказаний
пункт рішення № 671 Вінницької обласної
ради 22 сесії 6 скликання від 22.02.2014 року
визнано протиправним та скасовано.
Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2014,
залишено без змін постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 31.07.2014 року
у адміністративній справі № 802/2557/14-а, в
зв`язку з чим, рішення суду першої
інстанції набрало законної сили.

В силу частини другої статті 14 КАС
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що пункт 5 рішення № 671
Вінницької обласної ради 22 сесії 6
скликання від 22.02.2014 року "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні" є неправомірним, а тому
розпорядження № 68 від 05.05.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_3 з посади головного
лікаря Вінницької обласного центру
медико-соціальної експертизи",
прийняте на його підставі головою
Вінницької обласної ради Свитком С.М.
протиправно, не в межах повноважень та
не у спосіб, визначений законом.

При цьому суд зазначає, що прийняття
головою обласної ради одноособово
рішень щодо призначення та звільнення
керівників об'єктів спільної власності
територіальних громад області, порушує
права депутатів Вінницької обласної
ради брати участь у розгляді,
обговоренні та вирішенні питань,
пов'язаних з управлінням комунальними
підприємствами, що суперечить п. 20 ч. 1
ст. 43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Аналогічного висновку дійшла колегія
Вінницького апеляційного
адміністративного суду у справі №
802/2557/14-а.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що розпорядження № 68 від
05.05.2014 року "Про звільнення ОСОБА_3 з
посади головного лікаря Вінницької
обласного центру медико-соціальної
експертизи" прийнято головою
Вінницької обласної ради з порушенням
вимог чинного законодавства, а тому
підлягає скасуванню.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про
правомірність його дій.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірності прийняття ним
оскаржуваного розпорядження, відтак
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваному
розпорядженню, суд виходив із того, що
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд зауважує, що в ході судового
розгляду справи позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, в той час, як відповідач не
довів правомірності прийняття ним
оскаржуваного розпорядження, а тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Вінницької
обласної ради № 68 від 05.05.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_3 з посади головного
лікаря Вінницької обласного центру
медико-соціальної експертизи".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 73,08 грн. (сімдесят три
грн. 08. коп.) судових витрат, пов'язаних
із сплатою судового збору.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович