Справа № 822/5134/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5134/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до другого
міського відділу державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про скасування
арешту та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
другого міського відділу державної
виконавчої служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції, в
якому просить скасувати арешт на
заставний транспортний засіб Кіа Carens,
д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5,
накладений постановами державного
виконавця від 07.07.2010 року та 19.09.2011 року;
зобов'язати відповідача передати
заставодержателю ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК" (далі - банк) з ключами
запалювання, техпаспортом
вищевказаний транспортний засіб для
його подальшої реалізації та
задоволення своїх вимог.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 15.06.2007 року між банком та
ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір, на забезпечення виконання
якого було укладено договір застави.
Предметом такої застави є транспортний
засіб марки Кіа Каренс, 2007 року випуску.

В зв'язку з порушенням виконання умов
кредитного договору Хмельницьким
міськрайонним судом було видано
судовий наказ, який банком було
пред'явлено до виконання до органів
виконавчої служби. 16.08.2011 року
державним виконавцем було відкрито
виконавче провадження.

04.03.2013 року державним виконавцем було
проведено опис й арешт заставного
транспортного засобу, 19.04.2013 року
автомобіль ним було передано на
зберігання представнику торгівельної
організації ТОВ "Укрспецторг" з метою
його подальшої реалізації. Однак
транспортний засіб залишається
нереалізованим, тому виникла
необхідність його реалізації банком,
яка не може бути здійснена через
існуючі арешти, накладені державним
виконавцем в ході примусового
виконання рішення.

29.10.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про звільнення
авто з-під арешту, яка, однак,
задоволена не була. Позивачу було лише
роз'яснено його право на звернення із
позовом до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив відмовити в
їх задоволенні. Відмітив, що на
виконанні в другому міському відділі
державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції знаходиться
зведене виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на
користь ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ПАТ
"Надра Банк". Транспортний засіб не було
реалізовано в зв'язку з відсутністю
спеціалізованих торгівельних
організацій, уповноважених Мін'юстом
на реалізацію арештованого майна.
Оскільки арешт на транспортний засіб
накладено правомірно, у відповідача
відсутні підстави для звільнення авто
з-під арешту.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2007 року між АТ
"Індустріально-експортний банк" (згідно
з рішенням загальних зборів акціонерів
від 20.01.2011 року банк змінив своє
найменування на ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК") та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір №211/700211 про надання
коштів на умовах, зокрема,
забезпеченості та повернення.

Цього ж дня між сторонами для
забезпечення вимог кредитного
договору було укладено договір застави
транспортного засобу №211/700211,
відповідно до якого ОСОБА_5 передає в
заставу автомобіль марки Кіа Carens, 2007
року випуску, тип - легковий універсал,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.2.1 договору право
застави виникає з моменту
нотаріального посвідчення договору.
Згідно п.2.3 банк набуває права
стягнення заборгованості за рахунок
предмета застави у випадку, якщо
кредит, відсотки, штрафні санкції не
будуть сплачені у визначені строки.

25.11.2009 року Хмельницьким міськрайонним
судом по справі №2н-6780/09 було видано
судовий наказ про стягнення солідарно
з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості в
розмірі 135688,24 грн.

Постановою державного виконавця
другого міського відділу ДВС
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 16.08.2011 року було
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання даного наказу.

При цьому постановами від 07.07.2010 року та
19.09.2011 року державним виконавцем було,
зокрема, накладено арешт на автомобіль
Кіа Каренс д.з. НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_5

04.03.2013 року державним виконавцем було
проведено опис й арешт вказаного
автомобіля, про що складено акт.

Листом від 29.10.2014 року за №10200/334 позивач
звернувся до другого міського відділу
ДВС Хмельницького міськрайонного
управління юстиції із заявою про
звільнення з-під арешту заставного
майна, згідно якого просив скасувати
арешти на транспортний засіб,
накладений вищевказаними постановами,
а також передати банку транспортний
засіб.

Листом від 12.11.2014 року за №36107
відповідач повідомив банк, що особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. У всіх
інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Суд враховує, що згідно зі ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження" №
606-XIV (в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин), далі - Закон №
606-XIV, державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом, зокрема,
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону № 606-XIV
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Отже, в даному випадку з боку
державного виконавця відсутні
порушення порядку накладення арешту,
встановленого Законом, тому він
позбавлений можливості самостійно
зняти арешт.

Відповідно до ч.7 ст.54 Закону № 606-XIV
спори, що виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Згідно ч.1 ст.33 Закону № 606-XIV у разі, якщо
в органі державної виконавчої служби
відкрито кілька виконавчих проваджень
про стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Як зазначено представником
відповідача, на виконанні у другому МВ
ДВС Хмельницького МРУЮ перебуває
зведене виконавче провадження №45922547
про стягнення коштів з ОСОБА_5, у складі
якого знаходиться виконавче
провадження, відкрите на підставі
судового наказу №2-6780/09.

При цьому суд звертає увагу на те, що
статтями 589, 590 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про
заставу" право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Згідно зі ст.20 Закону України "Про
заставу" заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Згідно графіку погашення суми кредиту
до Кредитного договору №211/700211 від
15.06.2007 року встановлено черговість його
погашення частинами (в т.ч. перший
платіж - до 15.07.2007 року, останній платіж -
до 14.06.2013 року).

Таким чином, у заставодержателя
виникло право на задоволення
забезпечених заставою вимог за рахунок
предмета застави внаслідок
невиконання боржником зобов'язання, що
підтверджене вищенаведеним судовим
наказом.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що накладений арешт порушує
права позивача як заставодержателя
належного на праві власності ОСОБА_5
автомобіля, оскільки право застави на
вказаний транспортний засіб у позивача
виникло на підставі належним чином
укладеного та нотаріально
посвідченого договору застави.

Таким чином, позовні вимоги в частині
скасування арешту на заставний
транспортний засіб КІА Каренс, який
накладений постановами державного
виконавця Другого міського відділу
державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 07 липня 2010 року
та 19 вересня 2011 року, підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача передати
заставодержателю ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК" вищевказаний транспортний засіб,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003
року "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" у
разі визнання неправомірними рішення,
дій або бездіяльності державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд
зобов'язує їх усунути допущені
порушення або іншим шляхом поновлює
порушені права чи свободи заявника.
При цьому суд не вправі зобов'язувати
зазначених осіб до вчинення тих дій,
які згідно із Законом №606-XIV можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Суд також звертає увагу на те, що згідно
з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Даній нормі відповідає п.1 ч.2 ст.17 КАС
України, відповідно до якого
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.
6, 17 КАС України захисту підлягає вже
порушене право, а не те, яке може бути
порушено у майбутньому і щодо якого
невідомо, буде воно порушено чи ні.
Необхідною умовою для звернення особи
до суду з адміністративним позовом є
обов'язкова наявність порушення прав,
свобод чи інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин.

Отже, у випадку порушення прав позивача
(на його думку) він не буде позбавлений
права звернутись до суду із
відповідною позовною заявою, однак за
відсутності порушень з боку
відповідача надавати йому обов'язкові
до виконання вказівки на майбутнє
безпідставно та не належить до
компетенції адміністративного суду.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 11, 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно статті 86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати арешт на заставний
транспортний засіб КІА Каренс д-з
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5,
накладений постановами державного
виконавця Другого міського відділу
державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 07 липня 2010 року
та 19 вересня 2011 року про накладення
арешту на майно.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30
грудня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк