Справа № 2-а-7437/11/0206
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-7437/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради на постанову Замостянського
районного суду м.Вінниці від 13 грудня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради Вінницької області про
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2011 року позивач звернувся
до Замостянського районного суду
м.Вінниці з позовними вимогами до
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання Департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради нарахувати та
виплатити позивачу одноразову
компенсацію як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 30
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
врахуванням показника мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці від 13 грудня 2011 року
позов задоволено: визнано дії
відповідача неправомірними та
зобов'язано відповідача виплатити на
користь позивача одноразову
компенсацію, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом ІІІ групи, відповідно до ст. 48
Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст.ст. 197, 183-2 КАС України
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити повністю, а
постанову суду першої інстанції -
скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується копією довідки серії
МСЕ № 054026, та має право на пільги,
передбачені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
Закону від 09.07.2007 р.) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам ІII
групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Редакцію статті 48 вищенаведеного
Закону в частині виплати компенсацій у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати було змінено згідно
із Законом України від 28.12.2007 № 107-VI.

У новій редакції стаття 48 вказаного
Закону передбачала, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується в порядку та розмірі,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак зміни до статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", внесені
Законом України від 28.12.2007 № 107-VI,
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008, відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати одноразову компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірах, встановлених
статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції Закону від
09.07.2007 р.).

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2014
року зобов'язано відповідача надати
суду інформацію про виплату позивачу
одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян.
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

На виконання вказаної ухвали
відповідач надав до суду лист,
відповідно до якого одноразова
компенсація позивачу не виплачувалася,
оскільки ОСОБА_2 не звертався до
відповідача із заявою та відповідними
документами для отримання такої
компенсації.

З матеріалів справи встановлено, що
15.12.2003 року позивачу повторно
встановлено ІІІ групу інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

Враховуючи, що згідно з вимогами ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
позивач має право на отримання
одноразової компенсації, він звернувся
до суду.

Відповідно до п. 2 абз. 3 Положення про
порядок виплати одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та сім'ям за втрату годувальника,
затвердженого наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 31 грудня 1996 р. № 28 (в редакції,
чинній на момент встановлення ОСОБА_2
інвалідності) виплата одноразової
компенсації проводиться на підставі
посвідчення 1 категорії, довідки
регіональної міжвідомчої експертної
ради про встановлення інвалідності,
пов'язаної з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, та відповідної заяви особи.

Таким чином, для отримання одноразової
компенсації у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, передбаченої ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
зацікавленій особі необхідно
звернутися із заявою та всіма
документами до відповідного органу
соціального захисту.

Враховуючи, що позивач не звертався до
відповідача із заявою, що
підтверджується листом Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради від 18.12.2014 року, а також
відсутністю посилання на зазначені
обставини в позовній заяві та
матеріалах адміністративної справи, то
за таких обставин право позивача не
може вважатися порушеним, у зв'язку з
чим позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради задовольнити
повністю.

Постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 13 грудня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради
Вінницької області про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.