Справа № 204-5415-13-а (2а-204-0144-2013)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 204-5415-13-а
(2а-204-0144-2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенка Р.В.

представника позивача - ОСОБА_1
(довіреність від 22 січня 2014)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 серпня 2013 року у справі № 204-5415-13-а
(2а-204-0144-2013) за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
незаконними та зобов'язання провести
перерахунок пенсії по інвалідності, -

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська (далі - Відповідач),
відповідно до якого просив визнати
незаконними дії Відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії у період з
01.02.2013 р. по 31.07.2013 р. включно; зобов`язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії відповідно до ст.50 та
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі десяти
прожиткових мінімумів для осіб, які
втратили працездатність та у розмірі 100
% прожиткових мінімумів для осіб, які
втратили працездатність, за період з
01.02.2013 р. по 31.07.2013 р. включно, за мінусом
отриманих сум, та здійснювати виплату
пенсії у вказаному розмірі в
подальшому.

Постановою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 серпня 2013 року, прийнятою в порядку
скороченого провадження, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року
та прийняти нове рішення, яким у
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що постановою Кабінету Міністрів
України від 23 листопада 2011 року № 1210
суперечить нормам Конституції України
та застосуванню підлягають саме норми
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». (а.с.51-52)

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, постанову суду не
оскаржував.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Позивача -
ОСОБА_2, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити із
підстав у ній зазначених.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 є особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи першої категорії, йому
встановлена 1 група інвалідності, щодо
якої встановлений зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, що
підтверджується копією посвідчення.
(а.с.7)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що дії Відповідача щодо
нарахування державної та додаткової
пенсії Позивачу у 2013 році є
правомірними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види
пенсій, які підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій у
вигляді: а) державних пенсій; б)
додаткових пенсій за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до першої категорії, що
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону № 796 в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів другої групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, позивач мав право на
державної та додаткової пенсії
відповідно до ст. 50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Конституційний Суд
України виходить з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2012,
яким встановлено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються Законами України, а
також нормативно-правовими актами
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Згідно п.4 Перехідних положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів державного
бюджету України на 2013 рік.

Відповідно до п.11, 13 постанови Кабінету
міністрів України від 23 листопада 2011
року «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
мінімальний розмір пенсії становить:

1) для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС:

I групи інвалідності - 180 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

II групи інвалідності - 160 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

III групи інвалідності - 145 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність:

1) особам, що належать до категорії 1:

з числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС:

інвалідам I групи - 50 відсотків;

інвалідам II групи - 40 відсотків;

інвалідам III групи - 30 відсотків;

Отже, станом на час виплати Позивачу
указаної соціальної виплати Кабінет
Міністрів України мав право регулювати
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України № 112 від 25 березня 2014
року , зокрема, внесено зміни до
постанови КМУ від 23 листопада 2011 року №
1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та до постанови КМУ № 1381 від 28.12.2011 року
«Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» слова « у 2012 році» замінено
словами « починаючи з 2012 року», що є
додатковою підставою для визнання
правомірними дій УПФУ на час перегляду
даної справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок, підстави для
скасування чи зміни судового рішення
відсутні.

При розгляді даної справи колегія
суддів користувалась рішенням
Конституційного Суду України від 26
грудня 2011 року № 20-рп/2011 та рішенням
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012,.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 серпня 2013 року у справі № 204-5415-13-а
(2а-204-0144-2013)- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з дня її
проголошення, відповідно до приписів
частини 10 статті 183-2 КАС України є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11
грудня 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко