Справа № 815/2598/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2598/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представників
позивача - Загвоздіної Л.С., Бокало
Ю.С.(за довіреністю)

представника
відповідача - Чебаненко Є.Б. (за
довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом державного підприємства
«Морський торговельний порт «Южний» до
державної фінансової інспекції в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування пунктів 1,
2, 3, 4, 6 письмової вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області від 13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов державного
підприємства «Морський торговельний
порт «Южний» (далі - ДП «МТП «Южний») до
державної фінансової інспекції в
Одеській області (далі - ДФІ в Одеській
області), в якому позивач просить суд
визнати протиправними та скасувати
пункти 1, 2, 3, 4, 6 письмової вимоги ДФІ в
Одеській області від 13.03.2014 року №
15-05-23-14/2722.

У своєму позові позивач зазначив, що
ДФІ в Одеській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП «МТП «Южний» за період з
01.04.2012 року по 30.09.2013 року, за
результатами якої встановлені окремі
порушення законодавства, що викладені
в акті ревізії від 07.02.2014 року № 05-11/9, на
підставі якого 13.03.2014 року позивачеві
пред'явлено вимогу № 15-05-23-14/2722 про
усунення фінансових порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності.
Однак, позивач не погоджується з
наведеною вимогою та вважає, що вона
прийнята на підставі неправомірних та
помилкових висновків ДФІ в Одеській
області.

Стосовно п. 3 вимоги щодо завдання
матеріальної шкоди ДП «МТП «Южний» на
суму 1181348,90 грн. внаслідок завищення
вартості виконаних робіт з
модернізації під'їзної залізничної
колії, ремонту приміщень, з ремонту
автодоріг та майданчиків, робіт з
відновлення теплоізоляції теплових
мереж та робіт з відновлення покриття
обладнання і трубопроводів позивач
пояснив таке.

Щодо завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «Укрспецзалізшляхбуд» на
суму 476553,24 грн. позивач пояснив, що
вказаним підприємством на підставі
укладеного договору виконано роботи з
реконструкції - модернізації під'їзної
залізничної колії № 1 ДП «МТП «Южний».
Відповідно до умов договору роботи
виконувались з матеріалів замовника.
Із загального обсягу рейко-шпальної
решітки (1365 п.м), що була передана
зазначеному підряднику, 753 п.м
виготовлено силами РБУ, про що складено
акти виконаних робіт з урахуванням
збірки ланок рейко-шпальної решітки
довжиною 12,5 п.м та перевезення її з бази
РБУ без укладання їх в колію. При цьому
витрати з урахуванням матеріалів за
вказаними актами відносились на
залізничну колію № 1П як капітальний
ремонт та не оприбутковувались як
матеріал. Водночас, як зазначає
позивач, рейко-шпальну решітку обсягом
612 п.м зібрано силами РБУ та оформлено
за калькуляцією на виготовлення
решітки без врахування робіт з її
перевезення, у зв'язку з чим зазначена
решітка оприбуткована як матеріал на
відповідному бухгалтерському рахунку
та включена до акта приймання
виконаних будівельних робіт ТОВ
«Укрспецзалізшляхбуд» за липень 2013
року як матеріал замовника. На думку
позивача безпідставними є твердження
про те, що всі супутні роботи при
виконанні ТОВ «Укрспецзалізшляхбуд»
зазначеного договору підряду
виконувались силами РБУ, оскільки ані в
договірній ціні до договору, ані в акті
№ 1 за липень 2013 року не враховано
виконання супутніх робіт, які
виконувались силами РБУ, а перевезення
рейко-шпальної решітки з бази РБУ
враховано в актах саме обсягом 612 п.м..

Щодо завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «Електросервіс-Південь» на
суму 319708,65 грн. позивач вказав на
безпідставність висновку про
завищення вартості виконаних робіт на
суму 30332,96 грн., оскільки відповідним
технічним завданням на виконання
робіт, що передбачені умовами договору
підряду, укладеного з цим
підприємством, підряднику необхідно
було виконати роботи з розробки
робочої документації, витрати на які
узгоджені із замовником та включені до
договірної ціни. Зазначені роботи
виконані підрядником та прийняті
замовником. Також в акті ревізії
встановлено завищення вартості
виконаних робіт вказаним контрагентом
на суму 289375,69 грн. за договором підряду
від 12.10.2012 року № СД/Т/ВГЕ-253 за рахунок
невідповідності обсягів і вартості
робіт і витрат, відображених в акті
виконаних робіт за грудень 2012 року, в
порівнянні з обсягами та вартістю
робіт, визначених договірною ціною, що
заперечується позивачем. З цього
приводу позивач пояснив, що вказаний
договір укладено за результатами
проведення конкурсної процедури
відповідно до Закону України «Про
здійснення державних закупівель», та
його додатком є договірна ціна з
локальними кошторисами, складеними на
основі наданої конкурсної
документації. Істотні умови цього
договору не можуть змінюватися за
винятком випадків, які передбачені ст.
40 зазначеного Закону, зокрема, у
випадку зменшення обсягів закупівлі, в
тому числі з урахуванням фактичного
обсягу видатків замовника. Крім того,
відповідно до п. 28 Загальних умов
укладання та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668,
замовник має право вносити зміни у
проектну та кошторисну документацію до
початку робіт або під час їх виконання
за умови, що вартість додаткових робіт,
викликаних такими змінами, не
перевищує 10 відсотків договірної ціни
і не впливає на характер робіт,
визначених у договорі підряду, а згідно
з п. 53 вказаного нормативно-правового
акта внесення змін до проектної
документації, що призведуть до
підвищення договірної ціни більше ніж
на 10 відсотків, допускається лише за
згодою підрядника. В свою чергу, як
вказує позивач, зауваження ДФІ в
Одеській області ґрунтується тільки на
підставі встановлення за договором
підряду нових кріплень шинопроводу
замість кріплень, які первісно вказані
у договірній ціні, але не включено до
акта за грудень 2012 року, що призвело до
зменшення суми загальної ціни договору
без погіршення властивостей, тоді як,
на думку позивача, вказаною постановою
не передбачається можливість
укладання додаткових угод у разі
зменшення договірної ціни. Водночас,
вартість виконаних робіт за актом за
грудень 2012 року менше ніж договірна
ціна за договором від 12.10.2012 року №
СД/Т/ВГЕ-253 на 45731,63 грн., що складає менш
ніж 10 відсотків, та таким чином діюче
законодавство, на думку позивача, ним
не порушено.

Стосовно завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «Промремонт-2003» на суму 306697,91
грн. позивач звернув увагу суду на тому,
що в ході перевірки на об'єкті
«Реконструкція тилових залізничних
колій причалу № 9 ДП «МТП «Южний» ДФІ
встановлено, що фактичні обсяги
виконаних робіт ТОВ «Промремонт-2003» за
договором підряду від 05.10.2012 року №
СД/Т/ВКБ-246 відповідають обсягам,
визначеним в акті форми КБ-2в № 1 за
грудень 2012 року та в акті № 2 за січень
2013 року, однак, в акті обстеження
виконаних робіт від 14.01.2014 року та
розрахунках завищення вартості
виконаних робіт Інспекцією зазначена
кількість фактично виконаних робіт,
яка не відповідає дійсності та
представники комісії з боку ДП «МТП
«Южний» не погодились з ними. При цьому
на всі матеріали для виконання робіт в
обсягах, які визначені в актах, є
накладні на ввезення матеріалів, що
підтверджує їх фактичне виконання, а
також на час перевірки здійснено фото
фіксацію наявності скоб, тоді як в
наданих відповідачем розрахунках
відображено їх відсутність. Крім того,
позивач заперечує проти висновків
відповідача стосовно виконання
зазначеним контрагентом робіт з
укладання колії в менших обсягах, ніж
зазначено в актах, зазначивши, що ТОВ
«Промремонт-2003» виконано роботи з
укладання колії № 11б причалу № 9, а РБУ
виконувались роботи з улаштування
дорожнього покриття на цій ділянці та
укладання колії № 11а, що і враховано в
зазначених актах. Необґрунтованим
також, на думку позивача, є висновки
щодо не укладання вказаним підрядником
колії окремими елементами на
дерев'яних шпалах при нероздільному
скріпленні із рейок типу Р65 довжиною 12,5
м, що взагалі не передбачено
кошторисною документацією, оскільки
такий від робіт визначений у п. 11
кошторису, а фактичні обсяги цих робіт
пред'явлені інспектору.

Щодо завишення вартості виконаних
робіт ТОВ «Форсаж» на суму 38680,90 грн.
позивач пояснив, що висновок про
завищення вартості виконаних робіт
зазначеним підрядником на суму 24039,60
грн., яке виникло в результаті
невідповідності понесених витрат на
відрядження в порівнянні з витратами,
що включені до акта виконаних робіт,
спростовується наданими при
підписанні відповідного акта
документами, які підтверджують такі
витрати підрядника. А завищення на суму
14641,30 грн., яке пов'язується
відповідачем із врахуванням в акті
форми КБ-2в робіт з улаштування
підвісних стель з плит «Армстронг» у
кількості 138,5 кв.м, тоді як фактично
влаштовано стель у кількості 115,54 кв.м,
позивач вважає помилковим внаслідок
невірних підрахунків фактично
обмірених відповідачем обсягів.

Щодо завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «БК Дорсервіс» на суму 36532,20
грн. позивач зазначив, що в актах форми
КБ-2в щодо ремонту автодоріг і
майданчиків позивача, які виконувались
цим підрядником, включено трудовитрати
відповідно до нормативних трудовитрат
згідно з Ресурсниих елементних
кошторисних норм на
ремонтно-будівельні роботи із
застосуванням коефіцієнту 1,2 на умови
виконання робіт (умови підвищеної
запиленості та безперервного руху
автомобільного та технологічного
транспорту). Зазначений коефіцієнт
прийнято на підставі п. 2.2. вказівок
щодо застосування РЕКЕр та затверджено
замовником в дефектному актів на
виконання робіт, який було складено з
урахуванням фактичних умов виконання
робіт для проведення конкурсу на
укладання договору.

Стосовно завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «МПК Інжінірінг» на суму 3176,00
грн. позивач зазначив, що висновок про
те, що фактично виконувались роботи з
реконструкції системи вентиляції та
кондиціювання приміщень, у зв'язку з
чим показник прибутку повинен бути
врахований у розмірі 2,84 як на роботи з
благоустрою та об'єктам інженерної
інфраструктури, є безпідставним,
оскільки, на думку позивача, показник
кошторисного прибутку 3,38 грн./люд-год.
узгоджений у договірній ціні до
договору та врахований при
взаєморозрахунках на роботи з
реконструкції вентиляції та
кондиціювання приміщень першого та
другого поверхів будівлі лікувального
корпусу і кардіозалу СП «Портовик» ДП
«МТП «Южний» розрахований вірно, що
обумовлюється тим, що система
вентиляції та кондиціювання не є
об'єктом інженерної інфраструктури, а
відповідно до змін № 6 до Правил
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000, затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 19.03.2009 року
№ 114, показник прибутку визначається за
видами будівництва (реконструкція
приміщень), а не за видами робіт, як
пропонує інспектор. В свою чергу, на
думку позивача, неприпустимим є
застосування роз'яснень, наведених у
збірнику «Ціноутворення у
будівництві» № 1 за січень 2009 року,
оскільки вони надані до введення і дію
вказаної зміни.

Стосовно заподіяння матеріальної
шкоди ДП «МТП «Южний» на загальну суму
764592,25 грн. внаслідок неповернення
колишніми працівниками порту при
звільненні отриманих позик при
передачі за розподільчим балансом
дебіторської заборгованості по
розрахунках за позиками позивач
вказав, що у зв'язку з реорганізацією ДП
«МТП «Южний» відповідно до Закону
України «Про морські порти України»,
наказу Міністерства інфраструктури
України від 19.03.2013 року № 163 «Про заходи
щодо реорганізації підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» до ДП «Адміністрація морських
портів України» перейшла частина
майна, прав та обов'язків ДП «МТП
«Юхний», в тому числі заборгованість по
позиках робітників, яких наказом
переведено до філії АМПУ «Южний».
Розподільчий баланс та акт
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань від 13.06.2013 року
затверджені органом управління -
Міністерством інфраструктури України.
Посилаючись на норми ст.ст. 109, 512
Цивільного кодексу України, ст. 36
Кодексу законів про працю України,
позивач вказує, що виділом є перехід за
розподільчим балансом частини майна,
прав та обов'язків юридичної особи до
однієї або кількох створюваних ними
юридичних осіб, та у випадку
реорганізації підприємства дія
трудового договору працівника
продовжується, у зв'язку з чим, на думку
позивача, наведеним вище не
завдавалось матеріальної шкоди
підприємству.

Стосовно п. 5 вимоги ДФІ в Одеській
області, якою встановлено безпідставне
списання заборгованості, за якою не
минув термін позовної давності, по
розрахунках з ДП «Дельта-Лоцман» в
частині не оплати останнім
використання електричних мереж на
загальну суму 20541,20 грн. без
використання права на оскарження
рішення господарського суду, позивач
вказав, що відповідно до п. 6.4.2.12. СТП
КГЕ-042:2010 Порядку ведення
претензійно-позовної роботи,
затвердженого наказом ДП «МТП «Южний»
від 23.06.2010 року № 256 винесене судом
першої інстанції судове рішення
аналізується юридичною службою, а за
необхідності - також і відповідним
структурним підрозділом порту. За
результатами цього аналізу начальник
юридичної служби приймає рішення про
закінчення позовного провадження
(закриття справи) або вносить
пропозиції начальнику порту чи одному
з його заступників по завідуванню про
оскарження рішення, ухвали суду, які не
вступили в законну силу, шляхом
направлення апеляційної скарги до
відповідного суду. Підстав для
оскарження вказаного судового рішення
в апеляційному порядку не було, а в разі
звернення до суду з апеляційною
скаргою підприємство мало б сплатити
судовий збір, що призвело б до
недоцільних витрат.

Згідно з п. 7 вимоги ДФІ в Одеській
області в порушення п. 2 ст. 193
Господарського кодексу України та п. 3.1.
умов договору наслідок незабезпечення
належного контролю за виконанням умов
договорів в 20012-2013 роках не
нараховувалась пеня за несвоєчасну
оплату ТОВ «Трансбункер-Юг»
експлуатаційних витрат та лізингових
платежів, що призвело до недоотримання
ДП «МТП «Южний» пені на загальну суму
2428,48 грн. На виконання вказаної вимоги
позивачем направлено претензію до ТОВ
«Трансбункер-Юг», тим самим врахувано
цю вимогу та забезпечено її виконання.

Відповідач надав до суду заперечення
(т.10 а.с.108-120), в яких стосовно п. 3 вимоги
зазначив, що в ході ревізії
встановлено, що роботи ТОВ
«Укрспецзалізшляхбуд» з
реконструкції-модернізації
залізничної колії № 1П ДП «МТП «Южний»
виконувались виключно із матеріальних
ресурсів замовника, які передавались
підряднику на підставі довіреності та
вимоги-акта на передачу устаткування
до монтажу. Однак на суму понесених
витрат ДП «МТП «Южний» з
реконструкції-модернізації на
залізничній колії № 1П збільшено
балансову вартість об'єкта на загальну
суму 3281298,00 грн., в тому числі за рахунок
матеріальних ресурсів, наданих
замовником підрядній організації ТОВ
ВО «Укрспецзалізшляхбуд» для
виконання робіт, а саме, щебеню,
рейкошпальних решіток із рейок Р-65 на
залізобетонних шпалах епюрою 1840 шт/кс у
кількості 612 м погонних на загальну
суму 1885710,82 грн., яку відображено у
меморіальному ордері за серпень 2013
року № 8.Відповідач звертає увагу суду,
що до ревізії надано довіреність про
передачу замовником підрядній
організації ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» крім
матеріальних ресурсів, які відображені
у вказаному меморіальному ордері,
рейкошпальних решіток типу Р-65 на
залізобетонних шпалах (старогодящих)
епюрою 1840 шт./км у кількості 750 метрів
погонних, які, як стверджує позивач,
були укладені підрядною організацією
при виконанні робіт на вказаному
об'єкті будівництва. За таких умов
можливо зробити висновок, що підрядною
організацією при виконання робіт по
об'єкту з реконструкції-модернізації
залізничної колії № 1П ДП «МТП «Южний»
нібито укладено 1362 погонних метри
зазначеної рейкошпальної решітки,
однак зазначене, на думку відповідача,
не відповідає дійсності, оскільки
контрольними обстеженнями
встановлено, що фактично на об'єкті
укладено рейкошапльних решіток за
такими характеристиками у загальній
кількості 815 погонних метрів, тобто, на
547 погонних метрів менше, ніж вказано у
довіреності. Крім того, в ході ревізії
встановлено, що всі супутні роботи при
виконанні робіт вказаною підрядною
організацією виконувались силами РБУ
ДП «МТП «Южний», у зв'язку з чим
балансова вартість об'єкта «Під'їзна
залізнична колія № 1П» була збільшена
на зазначену суму понесених РБУ ДП «МТП
«Южний» витрат. Як вбачається з актів ф
№ КБ-2в силами РБУ ДП «МТП «Южний»
виконано роботи з навантаження та
розвантаження, перевезення
автомобільним транспортом,
горизонтального транспортування
краном на залізничному ходу
рейкошпальних решіток у загальному
обсязі 612,5 погонних метрів, що
відповідає обсягам переданих
замовником підрядній організації
згідно з даними бухгалтерського обліку
та звітності РБУ ДП «МТП «Южний». З
урахуванням наведеного відповідач
вважає, що в порушення Правил
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1.-1-2000, затверджених наказом Держбуду
України від 27.08.2000 року № 174,
безпідставно завищено вартість
виконаних та оплачених замовником
робіт на загальну суму 476553,24 грн.

Стосовно взаємовідносин з ТОВ
«Електросервіс-Південь» відповідач
вказав, що укладеним з цією підрядною
організацією договором договірна ціна
визначена твердою, в якій не
передбачено витрат на розробку
проектних робіт, однак підрядником
невірно включено до акта ф. КБ-2в за
березень 2013 року витрати на розробку
робочої документації на суму 30332,96 грн.,
що є порушенням вимог пп. 3.1.3., 3.2.3.3. ДБН
Д.1.1-1-2000, п. 2.5. ДБН Д.1.1-7-2000 «Правила
визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт для
будівництва, яке здійснюється на
території України». Так, оплата за
розробку робочої документації повинна
здійснюватись за окремим договором
згідно з кошторисом на
проектно-вишукувальні роботи, яка
складається за формою « 3-П» та такі
витрати, на думку відповідач, не
повинні включатись до акта за формою
КБ-2в. Також, як зазначає відповідач, в
порушення вимог п. 3.3.9. ДБН Д.1.1.-1-2000, п.п.
11.4, 11.5 договору підряду від 12.10.2012 року
№ СД/ВГЕ-253 та ст. 629, ст. 632 Цивільного
кодексу України, ст. 321 Господарського
кодексу України та п. 24 Загальних умов
укладання та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668,
за рахунок невідповідності обсягів і
вартості робіт і витрат, відображених
по актах приймання виконаних
будівельних робіт КБ-2в за грудень 2012
року на загальну суму 4954422,99 грн. в
порівнянні з обсягами та вартістю
робіт згідно з вказаним договором
підряду, тоді як договірна ціна
визначена твердою. Сума завищення
вартості виконаних робіт складає 289375,69
грн. При цьому відповідач наголошує, що
додаткові угоди до договору підряду
щодо зміни переліку та вартості робіт
між замовником та підрядною
організацією не укладались.

Щодо взаємовідносин позивача із
підрядною організацією ТОВ
«Промремонт-2003» відповідач зазначив,
що згідно з техніко-економічними
показниками робочого проекту
передбачено виконання робіт з
укладання, зсування та рихтування
залізничної колії загальною довжиною
0,31 км. В ході ревізії поведені
контрольні обстеження, в ході яких
встановлені окремі відхилення в
обсягах виконаних робіт у порівнянні з
обсягами, визначеними у локальних
кошторисах до договору підряду, у
зв'язку чим у порушення Правил
визначення будівництва ДБН Д.1.1.-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 року № 174 встановлено
безпідставне завищення вартості
виконаних та оплачених замовником
робіт на загальну суму 306697,91 грн..

З приводу взаємовідносин ДП «МТП
«Южний» із ТОВ «Форсаж» відповідач
зазначив, що ревізією правильності
визначення вартості виконаних ТОВ
«Форсаж» робіт встановлено завищення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 38680,90 грн.. Зокрема, як стверджує
відповідач, за результатами проведених
контрольних обмірів ним встановлено,
що в акті ф.КБ-2в за квітень 2013 року на
суму 567081,60 грн. за договором підряду від
19.11.2012 року № СД/ТХ-286 враховані роботи з
улаштування підвісних стель з плит
«Армстронг» у кількості 138,5 кв.м, тоді
як фактично влаштовано стель у
кількості 115,54 кв.м.. Дані порушення
призвели до завищення вартості
виконаних робіт на загальну суму 14641,30
грн. Крім того, відповідач пояснив, що в
ході зустрічної звірки, проведеної
фахівцями Миколаївської об'єднаної
державної фінансової інспекції, на
підставі наданих бухгалтерських
документів в порушення п. 3.3.10.1 ДБН
Д.1.1-1-2000 встановлено завищення вартості
виконаних ТОВ «Форсаж» робіт на
загальну суму 24039,60 грн. (з ПДВ), яке
виникло в результаті невідповідності
понесених витрат підприємством на
відрядження, що пов'язується
відповідачем із включенням до акта
ф.КБ-2в за договором підряду від 19.11.2012
року № СД/ТХ-286 податку на додану
вартість у складі витрат на
відрядження у розділі «Інші супутні
витрати».

З приводу взаємовідносин із ТОВ «БК
Дорсервіс» відповідач зазначив про
завищення вартості робіт на загальну
суму 17056,57 грн., яке встановлено за
актами ф КБ-2в на загальну суму 655506,63
грн. по ремонту автодоріг і майданчиків
ДП «МТП «Южний», що виконувались
товариством згідно з договором від
19.03.2013 року № СД/ТХ-99, в тому числі
адміністративних витрат - на суму 12220,00
грн.. Як стверджує відповідач, до актів
ф.КБ-2в на загальну суму 655506,63 грн. по
ремонту автодоріг і майданчиків ДП
«МТП «Южний», які виконувалися ТОВ «БК
Дорсервіс» відповідно до договору від
19.03.2012 року № СД/ТХ-99, включено
трудовитрати, які перевищують
нормативні трудовитрати по актах у
співставленні із нормативними
трудовитратами, визначеними
Ресурсними елементними кошторисними
нормами на ремонтно-будівельні роботи
(далі - РЕКНр). Крім того, до
вищезазначених актів включено
адміністративні витрати, які
перевищують зазначені витрати, що
визначені у договірній ціні до
договору підряду, у зв'язку з чим
відповідачем проведено перерахунок
адміністративних витрат та всіх
складових вартості, які розраховуються
від трудовитрат, в результаті чого
встановлено завищення вартості на
загальну суму 17056,57 грн. Аналогічні
порушення відповідачем також
встановлені і стосовно укладеного між
тими ж сторонами договору підряду від
27.11.2012 року № СД/Т/ТХ-290 та акта ф. КБ-2в на
суму 1709445,38 грн., в результаті чого
встановлено завищення вартості
виконаних робіт на суму 19475,63 грн..

Щодо ТОВ «МПК «Інжінірінг» відповідач
зауважив, що в порушення п.п. 3.1.18.1, 3.1.18.2,
3.2.12, 3.2.12.1, 3.3.9 правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 року № 174, п. 4.1. договорів
підряду від 31.05.2012 року № СД/ТХ-151 та від
07.09.2012 року № СД/ТХ-236 по акта ф №КБ-2в
ТОВ «МПК Інжінірінг» встановлено
завищення вартості виконаних робіт на
загальну суму 3176,00 грн. (з ПДВ), що
призвело до зайвої оплати замовником
підрядній організації ТОВ «МПК
Інжінірінг» вказаних коштів, чим
завдано шкоди (збитків) ДП «МТП «Южний»
на загальну суму 3176,00 грн.. В ході
зустрічної звірки контрагента
позивача було встановлено, що суму
коштів у розмірі 1320,00 грн. оплачено
інженерно-технічним робітникам, тоді
як витрати інженерно-технічним
працівникам включені до
загальновиробничих витрат.

Стосовно п. 4 вимоги відповідач вказав,
що ДП «АМПУ» є новоствореним
підприємством, до якого переведено
колишніх працівників ДП «МТП «Южний»
шляхом їх звільнення, внаслідок чого
були припинені трудові відносини з
отримувачами позик, що на думку
відповідача, є підставою для
дострокового повернення позивачеві
такими працівниками отриманих позик.
Однак, в порушення ст.ст. 509, 527, 629, 1049
Цивільного кодексу України, умов
договорів позики внаслідок
неповернення отриманих від порту позик
у зв'язку з припиненням трудових
відносин між портом та колишніми
працівниками порту портом
недоотримано коштів на загальну суму
225196,25 грн. та 539396,00 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
зазначену суму.

Щодо п. 6 вимоги відповідач вказав, що
ревізією обґрунтованості списання
дебіторської заборгованості
встановлено, що протягом ревізійного
періоду портом без використання права
на оскарження рішення господарського
суду Миколаївської області від 10.07.2013
року по справі № 915/802/13 в Одеському
апеляційному господарському суді за
договором № ОГЄ-200/д від 08.11.2006 року про
спільне використання технологічних
мереж, укладеним портом з ДП
«Дельта-Лоцман» списано
заборгованість, за якою не пройшов
термін позовної давності (виникла в
період з 01.01.2012 року по 15.05.2012 року) по
розрахунках з ДП «Дельта-Лоцман» в
частині не оплати ДП «Дельта-Лоцман» за
використання електричних мереж на
загальну суму 20541,20 грн., тобто, портом
понесено втрату активів на загальну
суму 20541,20 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) порту на
зазначену суму.

Крім того, стосовно оскарження
позивачем пунктів 1 та 2 вимоги, в яких
позивача зобов'язано опрацювати
матеріали ревізії та вжити заходів
щодо усунення порушень, встановлених в
ході ревізії, відповідач зазначив, що
звернення позивачем із позовом до суду
вже фактично свідчить про опрацювання
ним матеріалів ревізії. Щодо розгляду
питання відповідності займаних посад
осіб, якими допущено порушення,
відповідач зауважив, що він лише
зобов'язує розглянути зазначене
питання, а не вимагає від позивача
вжиття конкретних дій щодо звільнення
таких осіб. Крім того, відповідач
звернув увагу суду, що позивач у своєму
позові не наводить підстав для
скасування цих пунктів вимоги.

Також відповідач надав до суду
пояснення, в яких виклав додаткові
доводи обґрунтованості результатів
проведеної ним ревізії ДП «МТП «Южний»
(т. 12 а.с.160-175).

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши доводи
адміністративного позову, заперечень
проти нього, пояснення сторін, наявні
матеріали справи та обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, встановив
наступне.

З 11.11.2013 року по 31.01.2014 року ревізійною
бригадою під керівництвом головного
державного аудитора відділу
операційного аудиту ДФІ в Одеській
області Швеця О.В. проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«МТП «Южний» за період з 01.04.2012 року по
30.09.2013 року, за результатами якої
складено акт ревізії від 07.02.2014 року №
05-11/9 (т. 1 а.с. 22-136).

Не погодившись з окремими висновками,
наведеними ДФІ в Одеській області у
вказаному акті, позивач, діючи
відповідно до п. 42 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року № 550, надіслав на адресу
відповідача заперечення на
вищезгаданий акт (т. 1 а.с. 137-171). Однак,
листом від 12.03.2014 року № 15-05-23-14/2635
відповідач надіслав ДП «МТП «Южний»
висновки на заперечення до акта
ревізії фінансово-господарської
діяльності ДП «МТП «Южний» за період з
01.04.2012 року по 31.12.2013 року, якими не
прийняв висловлені позивачем
заперечення (т. 1 а.с. 173-213).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Скориставшись вищезгаданим правом, ДФІ
в Одеській області висунула директору

ДП «МТП «Южний» вимогу про усунення
виявлених в ході ревізії порушень від
13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722 (т. 1 а.с. 214-217).

Пунктом 3 вимоги визначено, що в
порушення ст. 632 Цивільного кодексу
України, ст. 321 Господарського кодексу
України, Загальних умов укладання та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668,
пунктів 2.12.3,. 3.1.18.1, 3.1.18.2, 3.1.18.4, 3.2.12, 3.2.12.1,
3.3.9, 3.3.10.1 Правил визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000
року № 174, п. 4.1., п. 11.4., п. 11.5 договорів
підряду, внаслідок не підтвердження
обсягів виконаних робіт, не
підтвердження витрат матеріальних
ресурсів, не підтвердження обсягів
виконаних робіт, не підтвердження
витрат матеріальних ресурсів, не
підтвердження витрат експлуатації
машин та механізмів по бухгалтерському
обліку підрядних організацій,
невірного застосування одиничних
розцінок РЕКН та РЕКНр ДБН Д.1.1.-1-2000,
безпідставного включення витрат з
перевезення працівників та їх
відряджень завищено вартість
виконаних робіт з модернізації
під'їзної залізничної колії, ремонту
приміщень, з ремонту автодоріг та
майданчиків, робіт з відновлення
теплоізоляції теплових мереж та робіт
з відновлення покриття обладнання і
трубопроводів на загальну суму 1181348,90
грн., чим завдано матеріальної шкоди
(збитків) ДП «МТП «Южний» на відповідну
суму, в тому числі за підрядними
організаціями: ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» - 476553,24 грн., ТОВ
«Електросервіс-Південь» - 319708,65 грн.,
ТОВ «Промремонт-2003» - 306697,91 грн., ТОВ
«ФОРСАЖ» - 38680,90 грн., ТОВ «БК Дорсервіс»
- 36532,20 грн., ТОВ «МПК ІНЖІНІРІНГ» - 3176,00
грн..

У зв'язку з цим ДФІ вимагає відобразити
дебіторську заборгованість у сумі
1181348,90 грн. (з врахуванням ПДВ), а саме,
перед виконавцями робіт ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» 476553,24 грн., ТОВ
«Електросервіс-Південь» - 319708,65 грн.,
ТОВ «Промремонт-2003» - 306697,91 грн., ТОВ
«ФОРСАЖ» - 38680,90 грн., ТОВ «БК Дорсервіс»
- 36532,20 грн., ТОВ «МПК ІНЖІНІРІНГ» - 3176,00
грн.; стягнути зайво сплачені кошти з
підрядників: ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» 476553,24 грн., ТОВ
«Електросервіс-Південь» - 319708,65 грн.,
ТОВ «Промремонт-2003» - 306697,91 грн., ТОВ
«ФОРСАЖ» - 38680,90 грн., ТОВ «БК Дорсервіс»
- 36532,20 грн., ТОВ «МПК ІНЖІНІРІНГ» - 3176,00
грн..

Досліджуючи питання завищення
вартості виконаних робіт ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» на суму 476553,24
грн., суд встановив.

24.12.2012 року між позивачем (замовник) та
ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд» укладено
договір підряду на виконання робіт №
СД/ТХ-347 (т. 3 а.с. 112-115), відповідно до умов
якого підрядник зобов'язується на
власний ризик виконати за плату
відповідно до умов цього договору за
завданням замовника роботи з
реконструкції - модернізації під'їзної
залізничної колії № 1П ДП «МТП «Южний»,
а замовник зобов'язується прийняти ці
роботи та оплатити їх на умовах,
викладених в цьому договорі. Згідно з п.
3.1. цього договору роботи за договором
виконуються із матеріалів замовника.
Пунктом 4.1. загальна ціна робіт за цим
договором визначена у сумі 996515,95 грн. з
урахуванням ПДВ та включає в себе плату
за використані матеріали, виконану
роботу та відшкодування усіх
обґрунтованих витрат підрядника, які
пов'язані з цим договором. Загальна
ціна робіт за договором визначена
сторонами на основі договірної ціни,
яка є додатком 1 та невід'ємною частиною
цього договору (т. 3 а.с. 115-117).

Згідно з п. 3 локального кошторису № 5-1-1
на об'єкті будівництва «Реконструкція
залізничної колії № 1П», складеному у
поточних цінах станом на 27.11.2012 року, на
підставі зазначеного договору підряду,
зокрема, передбачалось провести
укладання колії ланками з рейок типу Р65
і легше довжиною 12,5 м на залізобетонних
шпалах колієукладальниками на
залізничному ходу/виконання робіт в
умовах руху поїздів по колії від 14 до 36
протягом 1 доби у кількості 1,365 км (т. 3
а.с. 118-120).

На підставі наказу начальника порту
від 11.03.2013 року № 204 розпочаті роботи з
реконструкції-модернізації під'їзної
залізничної колії № 1П ДП «МТП «Южний»
з 12.03.2013 року без виводу об'єкта з
експлуатації згідно з робочим
проектом, затвердженим розпорядженням
від 07.12.2012 року № 226 (т. 3 а.с. 184).

За період, що підлягав ревізії, на
підставі вищезгаданого договору
підряду ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд»
виконані роботи з
реконструкції-модернізації під'їзної
залізничної колії № 1П, які прийняті
позивачем у справі за актом приймання
виконаних будівельних робіт за формою
КБ-2в за липень 2013 року на загальну суму
до сплати 995826,54 грн. (т. 3 а.с. 124-128).

Як вбачається з п. 3 зазначеного акта
приймання виконаних будівельних робіт,
на підставі вищезгаданого договору
підряду ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд»
виконані роботи з укладання колії
ланками з рейок типу Р65 і легше
довжиною 12,5 м на залізобетонних шпалах
колієукладальниками на залізничному
ходу/виконання робіт в умовах руху
поїздів по колії від 14 до 36 протягом 1
доби/ у кількості 1, 365 км, тоді як,
виходячи з п. 4 цього акта, підрядником
використано лише 0,612 км рейкошпальної
решітки, типу Р 65 на залізобетонних
шпалах, старогодящої, 1840 шт. шпал на 1 км.
При цьому умови договору передбачать
використання будівельних матеріалів
виключно замовника.

Поряд з цим, як встановлено судом та не
заперечувалось відповідачем у справі,
роботи з реконструкції-модернізації на
залізничній колії № 1П виконувались не
лише ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд», а й
РБУ ДП «МТП «Южний», яким
забезпечувалось виготовлення
рейко-шпальної решітки Р-65 на
залізобетонних шпалах епюра 1840 шт/км, а
також роботи з навантаження
виготовлених ланок решіток, їх
перевезення, розвантаження за місцем
виконання робіт ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд».

Так, згідно з наданими до суду актами
переробки матеріалів власними силами
дільниці залізничної колії РБУ від
27.03.2013 року № 2981 (т. 12 а.с.9), від 28.05.2013
року № 4209 (т. 12 а.с.10 ), за червень 2013 року
№4875 (т. 12 а.с. 11) РБУ ДП «МТП «Южний»
власними силами виготовлено та
оприбутковано рейко-шпальну решітку
Р-65 на залізобетонних шпалах епюра 1840
шт/км у загальній кількості 0,6125 км та .
Відповідно до актів приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№КБ-2в за травень 2013 року № 513 (т. 3 а.с.
174-177), за червень 2013 року № 666 (т. 3 а.с.
178-180) РБУ ДП «МТП «Южний» здійснено
перевезення 49 ланок рейко-шпальної
решітки довжиною 12, 5 м, що у сукупності
становить 612,5 м. За рахунок зазначених
витрат позивачем збільшено балансову
вартість об'єкта «Під'їзна залізнична
колія № 1П», що було відображено у
бухгалтерському обліку підприємства,
зокрема у меморіальному ордері № 8 за
серпень 2013 року (інв. № 22398), та що не
заперечується сторонами у справі.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується факт виробництва та
передачі позивачем підрядній
організації матеріалів у вигляді
рейко-шпальної решітки Р-65 на
залізобетонних шпалах епюра 1840 шт/км у
загальній кількості 0,6125 км, що
відповідає обсягам використаних
підрядником матеріалів замовника, про
які зазначено в акті приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№КБ-2в за липень 2013 р.

Поряд з цим, позивач, обґрунтовуючи
свої твердження стосовно наявності
підстав для віднесення до вказаного
акта приймання виконаних будівельних
робіт за формою №КБ-2в робіт з з
укладання колії ланками з рейок типу Р65
і легше довжиною 12,5 м на залізобетонних
шпалах колієукладальниками на
залізничному ходу/виконання робіт в
умовах руху поїздів по колії від 14 до 36
протягом 1 доби/ у кількості 1, 365 км,
стверджує, що окрім переданої
рейко-шпальної решітки Р-65 на
залізобетонних шпалах епюра 1840 шт/км у
загальній кількості 0,6125 км ним також
окремо передавався додатковий обсяг
будівельних матеріалів у кількості 0,753
км, які вироблені РБУ ДП «МТП «Южний» у
попередні періоди відповідно до актів
виконаних будівельних робіт, зібрані
та перевезені до виставочного парку
без укладання їх в колію, а витрати з
урахуванням матеріалів за цими актами
відносились на залізничну колію № 1П як
капітальний ремонт та не
оприбутковувались як матеріал.

Зокрема, позивач вказує, що за актами
приймання виконаних будівельних робіт
за формою КБ-2в за січень 2011 року № 5 (т. 3
а.с. 133-136), лютий 2011 року № 45 (т. 3 а.с. 137-140,
листопад 2011 року № 1320 (т. 3 а.с. 141-144),
січень 2012 року №48 (т. 3 а.с. 145-148), квітень
2012 року № 346 (т. 3 а.с. 149-152), липень 2012 № 838
(т. 3 а.с. 153-158), серпень 2012 року № 911 (т. 3
а.с. 159-161), вересень 2012 року № 1034 (т. 3 а.с.
163-166), жовтень 2012 року № 1274 (т. 3 а.с. 167-173)
РБУ ДП «МТП «Южний» здійснено зборку
ланок рейко-шпальної решітки на базі із
використанням механізованого
інструменту на залізобетонних шпалах
із рейок типу Р-65 довжиною 12,5 м,
кількість шпал на 1 км 1600 шт..

Водночас, позивачем не надано жодних
доказів, які б підтверджували облік
відповідних робіт як капітального
ремонту під'їзної залізничної колії №
1П, а також їх використання саме у
роботах, які виконані підрядником у
липні 2013 року.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що листом від 27.06.2013 року №
117 ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд»
звернулось до ДП «МТП «Южний» з
проханням відпустити матеріали -
рейко-шпальну решітку Р-65 на
залізобетонних шпалах обсягом 1365 п.м
для виконання відповідних
будівельно-монтажних робіт,
визначивши, що відповідні будівельні
матеріали будуть відображені в акті за
формою 2 як матеріали замовника (т. 3 а.с.
129).

До суду наданий акт приймання-передачі
будівельних матеріалів, підписаний
начальником ділянки РСУ Демяненко Н.М.
та заступником директора ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» Костенком І.О.
щодо передачі представнику підрядника
шляхової решітки із рейками Р-65 на
залізобетонних шпалах обсягом 1365 м.п.
(т. 3 а.с. 130), який суд оцінює критично,
виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Водночас, у наданому до суду акті
приймання-передачі будівельних
матеріалів не вказано дати і місце
його складання, що позбавляє його
характеристики належного доказу у
справі, який засвідчує факт передачі
будівельних матеріалів від замовника
до підрядника у відповідній кількості.

Крім того, до суду надані довіреності
для отримання матеріальних цінностей
представником ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» Костенком І.О.,
згідно з якими він мав отримати від
позивача дві партії будівельних
матеріалів: за довіреністю від 01.07.2013
року № 12 рейко-шпальну решітку типу Р-65
на залізобетонних шпалах (старогодяща),
1840 шт. шпал на 1 км у кількості 753 м. (т. 3
а.с. 131), та за довіреністю від 03.07.2014 року
№ 0014 решітку шляхову із рейок Р-65
старогодящих, шпала залізобетонна,
епюра 1840 шт/км (т. 3 а.с. 132).

Втім, позивачем до суду надані докази
виготовлення додаткової кількості
решітки типу Р-65 на залізобетонних
шпалах епюрою 1600 шт. на км, а не 1800 шт. на
км, як вказано у довіреності, що як
додаткова розбіжність у наявних
документах не дозволяє розглядати
вищезгаданий акт передачі будівельних
матеріалів як належний доказ, що
засвідчує передачу позивачем
підряднику відповідних будівельних
матеріалів.

Таким чином, позивачем у справі не
підтверджено належними доказами у
справі факт передачі будівельних
матеріалів підрядній організації в
обсязі 1365 м.п. та факт бухгалтерського
обліку такої передачі.

Окремо суд наголошує, що нелогічним
вбачається факт передачі позивачем
підряднику будівельних матеріалів у
кількості 1365 м.п. із подальшим їх
відображенням в акті виконаних
будівельних робіт лише у кількості 612
м.п., у зв'язку з чим за окреслених умов
такий документ може лише підтвердити
безпідставне відображення в акті
ф№КБ-2в меншого обсягу будівельних
матеріалів, що передавались підряднику
для виконання ним відповідних робіт, та
жодним чином не підтверджує наведені
позивачем доводи щодо відображення в
такому акті виконаних робіт лише
частину фактично використаних під час
виконання будівельних робіт
будівельних матеріалів.

Суд також критично оцінює посилання
позивача на безпідставність
результатів проведення інспекторами
контрольних обмірів виконаних ТОВ ВО
«Укрспецзалізшляхбуд» робіт, оскільки
вони не підтверджуються належними у
справі доказами.

При цьому суд зауважує, що позивачем не
вказувалося на будь-які
невідповідності у проведених
відповідачем розрахунках під час
визначення розміру збитків, яких
зазнало підприємство внаслідок
вищезгаданого порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
обґрунтованими висновки відповідача
щодо не підтвердження обсягу виконаних
ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд» робіт, що
призвело до зайвої сплати ДП «МТП
«Южний» коштів за вказаним договором
підряду у розмірі 476553,24 грн.

Досліджуючи питання завищення
вартості виконаних робіт ТОВ
«Електросервіс-Південь» на суму 319708,65
грн., суд встановив.

В акті ревізії, зокрема, визначено, що в
порушення вимог п. 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000,

п.п. 11.4, 11.5 договору підряду від 12.10.2012
року № СД/ВГЕ-253 та ст. 629, 632 Цивільного
кодексу України, ст. 321 Господарського
кодексу України, п. 24 Загальних умов
укладання та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668,
за рахунок невідповідності обсягів і
вартості робіт і витрат, відображених
по актах приймання виконаних
будівельних робіт ф № КБ-2в за грудень
2012 року на загальну суму 4954422,99 грн., в
порівнянні з обсягами та вартістю
робіт згідно з вказаним договором
підряду. Сума завищення вартості
виконаних робіт складає 289375,69 грн. з
ПДВ.

Судом встановлено, що 12.10.2012 року між
позивачем (замовник) та ТОВ
«Електросервіс-Південь» (підрядник)
укладено договір на закупівлю за
державні кошти № СД/Т/ВГЕ-253, відповідно
до якого в порядку та на умовах,
визначених цим договором, підрядник
зобов'язується у 2012 році виконати
замовнику роботи з реконструкції
внутрішньо майданчикових мереж 10кВ та
0,4кВ причалів №5 та № 6 ВРР-2 ДП «МТП
«Южний» згідно з технічним завданням,
що є невід'ємною частиною договору, а
замовник зобов'язується прийняти ці
роботи та оплатити їх (т. 3 а.с. 249-255).

Пунктом 3.1. зазначеного договору
визначено, що ціна договору складає
5073481,44 грн., в тому числі ПДВ - 845580,24 грн.
та включає в себе плату за використані
матеріали, виконану роботу та
відшкодування усіх обґрунтованих
витрат підрядника, які пов'язані з цим
договором. Загальна ціна робіт
визначена на підставі договірної ціни,
що є невід'ємною частиною договору.

Виходячи з положень п. 11.4, 11.5 договору,
умови договору про закупівлю не
повинні відрізнятися від змісту
пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції (у тому числі ціни
за одиницю товару) переможця процедури
закупівлі. Істотні умови договору про
закупівлю не можуть змінюватися після
його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків, які передбачено ст. 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель». Зміни та
доповнення до договору можуть бути
внесені в порядку, передбаченому
чинним законодавством тільки за
домовленістю сторін, що оформлюється
додатковими угодами до цього договору,
які є його невід'ємними частинами.

Дослідивши договірну ціну за вказаним
договором (т. 3 а.с.254), суд встановив, що
вона визначена сторонами твердою.
Також до матеріалів справи надані
копії локального кошторису № 2-1-1- на
електромонтажні роботи за вказаним
договором на загальну суму 3967759 грн. (т.
3 а.с. 257-275) та підсумкової відомості
ресурсів до вказаного локального
кошторису (т. 3 а.с. 270-273), та копії
локального кошторису № 2-2-1 на
пусконалагоджувальні роботи на
загальну суму 45347 грн. (т.3 а.с. 274) та
підсумкової відомості ресурсів до
цього локального кошторису (т. 3 а.с. 275).
При цьому судом з'ясовано, що сторонами
за договором не укладалось додаткових
угод до нього.

В свою чергу, позивач пояснив, що
вартість виконаних робіт за актом за
грудень 2012 року менша ніж договірна
ціна за договором на 45731,63 грн., а
зменшення ціни відбулось внаслідок
зміни конструктивних рішень щодо
виконання робіт шляхом зміни кріплень
шинопроводу, які були враховані під час
складання договірної ціни.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Виходячи з положень ст. 106 КАС України,
звертаючись із адміністративним
позовом до суду, позивач має визначити
не лише зміст позовних вимог згідно з
частинами четвертою і п'ятою статті 105
цього Кодексу, а й виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
надавши при цьому докази на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги, а в
разі неможливості - зазначивши докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.

Так, висунувши у позові твердження про
те, що вартість виконаних робіт за
актом виконаних будівельних робіт за
грудень 2012 року є меншою ніж договірна
ціна за цим договором на 45731,63 грн.,
позивач не забезпечив його належними
доказами у справі. На вимогу суду
надати додаткові пояснення щодо
конкретизації змісту розходжень між
роботами, які передбачалось провести
за локальним кошторисом до договору, та
роботами, які фактично проведені
підрядником із відображенням в акті
прийняття виконаних будівельних робіт,
позивач такі пояснення не надав.
Вказуючи, що позивач надав до суду
порівняльну таблицю між обсягами
робіт, зазначеними у договірній ціні до
договору із обсягами робіт,
відображених за актом виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року, у
дійсності позивач надав до суду зміни у
складі кошторисної документації з
реконструкції внутрішньо
майданчикових мереж 10 кВ та 0,4 кВ
причалів № 5 та № 6 ВРР-2 (т. 12 а.с.28-158). За
змістом вказаного документу, який не
містить жодних свідчень його
узгодження сторонами за договором,
передбачається виключення зі складу
кошторисної документації певного
переліку робіт із одночасним доданням
до нього інших робіт, що мало призвести
до зміни вартості таких робіт на 3279 грн.
у сторону зменшення. При цьому зміни до
кошторису не можуть виступати належним
доказом засвідчення дійсної суми
наявних розходжень між кошторисною
документацією та обсягом фактичного
виконання робіт, відображених у
відповідному акті виконаних
будівельних робіт, тоді як всупереч
вимоги суду позивачем так і не надано
пояснень щодо сутності відповідних
відмінностей у кошторисній
документації саме у порівнянні з
даними актів виконаних робіт, а також
обґрунтування щодо суми таких
розходжень, на які посилається позивач.

Натомість, позивачем до суду надані
копії довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
від 06.12.2012 року, згідно з якою вартість
таких робіт склала 1873471,06 грн. (т. 3 а.с.
281), довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
від 14.12.2012 року, згідно з якою вартість
таких робіт склала 609276,13 грн. (т. 3 а.с. 288),
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
від 29.12.2012 року, згідно з якою вартість
таких робіт склала 4992113,93 грн. (т. 3 а.с.
296), а також акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
від 06.12.2012 року (т. 3 а.с. 282-285), акта
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року від 14.12.2012 року (т. 3
а.с. 289-292), акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
від 29.12.2012 року (т. 3 а.с. 297-304) та акта
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року від 29.12.2012 року № 4 (т.
3 а.с. 309-310).

Втім, надані до суду копії актів
виконаних будівельних робіт за
вказаним договором від 06.12.2012 року, від
14.12.2012 року та 29.12.2012 року зроблені у
такий спосіб, що унеможливлюють
встановлення їх змісту у підсумковій
частині, що, в свою чергу, поряд із
відсутністю обґрунтованих пояснень
позивача щодо допущених ним відхилень,
їх відображення в актах виконаних
будівельних робіт та сум таких
розбіжностей, позбавляє суд можливості
надати належну оцінку твердженням
позивача щодо зменшення вартості
виконаних робіт порівняно із
договірною ціною на суму, що є меншою 10%
від договірної ціни.

За таких умов суд вважає, що позивачем
не доведено належними доказами у
справі відсутність завищення вартості
будівельних робіт на 289375,69 грн..

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель» умови договору
про закупівлю не повинні відрізнятися
від змісту пропозиції конкурсних
торгів або цінової пропозиції (у тому
числі ціни за одиницю товару) переможця
процедури закупівлі. Істотні умови
договору про закупівлю не можуть
змінюватися після його підписання до
виконання зобов'язань сторонами в
повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема
з урахуванням фактичного обсягу
видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не
більше ніж на 10 відсотків у разі
коливання ціни такого товару на ринку
за умови, що зазначена зміна не
призведе до збільшення суми,
визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі
за умови, що таке покращення не
призведе до збільшення суми,
визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та
виконання зобов'язань щодо передання
товару, виконання робіт, надання послуг
у разі виникнення документально
підтверджених об'єктивних обставин, що
спричинили таке продовження, у тому
числі непереборної сили, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення
(без зміни кількості (обсягу) та якості
товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок
податків і зборів пропорційно до змін
таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із
законодавством органами державної
статистики індексу інфляції, зміни
курсу іноземної валюти у разі
встановлення в договорі про закупівлю
порядку зміни ціни залежно від зміни
такого курсу, зміни біржових
котирувань, регульованих цін (тарифів)
і нормативів, які застосовуються в
договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням
положень частини шостої цієї статті.

Відповідно до п. 21 Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668,
договірна ціна у договорі підряду
визначається на основі кошторису як
приблизна або тверда. Договірна ціна
вважається твердою, якщо інше не
встановлено договором.

У разі укладення договору підряду за
результатами торгів (тендеру) вид
договірної ціни та вимоги до кошторису
визначаються у тендерній документації
замовника. Договірна ціна у цьому
випадку повинна відповідати ціні,
зазначеній у тендерній пропозиції
підрядника, визнаного переможцем
торгів (тендеру).

Згідно з п. 24 Загальних умов укладення
та виконання договорів підряду в
капітальному будівництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668,
тверда договірна ціна може
коригуватися тільки за взаємною згодою
сторін. У разі підвищення підрядником
твердої договірної ціни, не
передбаченого договором підряду, всі
пов'язані з цим витрати, якщо інше не
встановлено законом, несе підрядник.

Сторони у договорі підряду можуть
передбачати порядок уточнення твердої
договірної ціни у разі: виникнення
обставин непереборної сили; внесення
змін до проектної документації;
потреби в усуненні недоліків робіт, що
виникли внаслідок невідповідності
встановленим вимогам проектної
документації, забезпечення якою
покладено на замовника; уповільнення
темпів або зупинення виконання робіт
за рішенням замовника або з його вини,
якщо це викликало додаткові витрати
підрядника; зміни законодавства з
питань оподаткування, якщо це впливає
на вартість робіт; істотного зростання
(у розмірі, визначеному сторонами)
після укладення договору підряду цін
на ресурси, які забезпечує підрядник, а
також послуг, що надаються йому третіми
особами; в інших випадках, передбачених
договором підряду.

Однак, як вбачається зі змісту
укладеного договору, сторонами за ним
не врегульовано порядку уточнення ціни
договору, яка визначена твердою, за
умови внесення змін до проектної
документації.

Крім того, згідно з п. 25 вказаного
нормативно-правового акта якщо під час
будівництва виникла потреба у
виконанні додаткових робіт, не
врахованих проектною документацією,
забезпечення якою покладено на
замовника, і у зв'язку з цим у
відповідному підвищенні твердої
договірної ціни, підрядник
зобов'язаний протягом визначеного
договором підряду строку повідомити
замовника про обставини, що призвели до
виконання таких робіт, та подати
замовнику пропозиції з відповідними
розрахунками. Замовник протягом
строку, визначеного договором підряду,
розглядає зазначені пропозиції,
приймає рішення по суті та повідомляє
про нього підрядника.

Підрядник зобов'язаний зупинити
виконання додаткових робіт у разі
неодержання у визначений договором
підряду строк відповіді на своє
повідомлення. Завдані підряднику
збитки, пов'язані із зупиненням
додаткових робіт, відшкодовуються
замовником. Замовник звільняється від
відшкодування таких збитків, якщо
доведе, що у виконанні додаткових робіт
не було потреби.

Якщо підрядник не повідомив замовника
в установленому порядку про
необхідність виконання додаткових
робіт і відповідного підвищення
твердої договірної ціни, він не може
вимагати від замовника оплати
виконаних додаткових робіт і
відшкодування завданих йому збитків,
якщо не доведе, що проведення таких
робіт було необхідне в інтересах
замовника, зокрема, у зв'язку з тим, що
зупинення робіт загрожувало знищенням
або пошкодженням об'єкта будівництва.

Втім, позивачем не підтверджено
належними доказами у справі можливого
врегулювання з підрядною організацією
питання проведення додаткових робіт за
договором підряду.

Суд критично оцінює посилання позивача
на п. 28 Загальних умов, відповідно до
яких замовник має право вносити зміни у
проектну та кошторисну документацію до
початку робіт або під час їх виконання
за умови, що вартість додаткових робіт,
викликаних такими змінами, не
перевищує 10 відсотків договірної ціни
і не впливає на характер робіт,
визначених у договорі підряду,
оскільки позивачем у справі не
підтверджено внесення змін до
проектної документації до початку
виконання будівельних робіт, тоді як
надані до суду зміни до локального
кошторису не містять жодної позначки
про факт та дату їх затвердження
замовником, а також сповіщення про
відповідні зміни підрядника. Крім того,
як вже зазначалось вище, відповідні
зміни всупереч твердженням позивача не
обґрунтовують кількісні розходження у
проектній документації її та
договірній ціні договору із даними
актів виконаних будівельних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
необґрунтованими вимоги позивача про
скасування вимоги ДФІ в Одеській
області в частині висновків про
завдання матеріальної шкоди ДП «МТП
«Южний» по підрядній організації ТОП
«Електросервіс-Південь» у сумі 289375,69
грн..

Також в акті ревізії визначено, що
підрядником невірно включено до акта ф
КБ-2в за березень 2013 року на суму 452184,55
грн. витрати на розробку робочої
документації на суму 30332,96 грн. з ПДВ, що
є порушенням вимог п.п. 3.1.3., 3.2.3.3., ДБН
Д.1.1-1-2000, П. 2.5. ДБН Д.1.1-7-2000 Правила
визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт для
будівництва, яке здійснюється на
території України та обов'язковому
додатку Б до ДБН Д.1.1-1-2000, оскільки
оплата за розробку робочої
документації повинна здійснюватись за
окремим договором, згідно з кошторисом
на проектно-вишукувальні роботи, який
складається за формою « 3-П» та ці
витрати не повинні включатися до акта
ф.КБ-2в.

Судом встановлено, що 11.12.2012 року між
позивачем (замовник) та ТОВ
«Електросервіс-Південь» (підрядник)
укладено договір підряду на виконання
робіт № СД/ВГЕ-325, відповідно до якого
підрядник зобов'язується на власний
ризик виконати за плату відповідно до
умов цього Договору та за завданням
замовника роботи з технічного
переоснащення та модернізації системи
пуску електродвигунів приводу роторів
вагоноперекидача ДП «МТП «Южний», а
замовник зобов'язується прийняти ці
роботи та оплатити їх на умовах,
визначених у договорі (т. 3 а.с. 196-199).

Згідно з п. 2.1 цього договору підрядник
зобов'язаний за технічним завданням
замовника виконати роботи на умовах,
викладених у цьому договорі.

Як вбачається кошторису № 2 на
виконання робіт за формою 3-П (т. 3 а.с.
204-210), розробка робочої документації по
технічному переоснащенню системи
пуску електродвигунів приводів
роторів комплексу В/О визначено
додатковими роботами до вказаного
договору (т. 3 а.с. 213). При цьому
технічним завданням на розробку
робочої документації визначено
необхідність розроблення робочої
документації та встановлені вимоги до
неї (т. 3 а.с. 227-228).

22.03.2013 року сторонами а договором
складено акт приймання виконаних
будівельних робіт за формо КБ-2в, до
складу якого поряд з іншими супутніми
витратами віднесено витрати на
розробку робочої документації у сумі
25277,47 грн. без урахування ПДВ (т. 3 а.с.
230-232).

Згідно з п. 3.2.3.3 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 року № 174, до супутніх витрат
належать кошти, які підрядник планує
витрачати на будівництво в цілому, як
прямі, так і загальновиробничі витрати
на: підготовку території будівництва;
зведення та розбирання (пристосування)
титульних тимчасових будівель і
споруд; додаткові витрати, зв'язані з
виконанням будівельно-монтажних робіт
у зимовий та літній періоди, якщо таке
планується проектом організації
будівництва. За необхідності
включаються також кошти на:
перевезення працівників
будівельно-монтажної організації
автомобільним транспортом;
відрядження працівників
будівельно-монтажної організації на
будову; перебазування структурного
виробничого підрозділу
будівельно-монтажної організації;
доплати працівникам в зв'язку з
втратами часу на проїзд від місця
розміщення будівельно-монтажної
організації (збірного пункту) до
об'єкта будівництва і назад; тощо.

Зі змісту наведеної норми
законодавства, що містить відкритий
перелік витрат, що можуть входити до
складу інших супутніх витрат
кошторисної документації, не
вбачається прямої заборони відносити
до складу інших супутніх витрат
витрати на розробку робочої
документації.

В свою чергу, відповідно до п. 2.4. ДБН
Д.1.1-7-2000 Правил визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт для
будівництва, що здійснюється на
території України, затверджених
наказом Держбуду України від 14.12.2000
року № 285, вартість
проектно-вишукувальних робіт, не
врахованих у збірниках цін, зазначених
у пункті 2.2, обчислюється з
використанням відомчих збірників цін,
погоджених з Держбудом, або за
кошторисом, складеним за формою «3-П»
(додаток В).

Згідно з п. 2.5. вказаних Правил вартість
проектно-вишукувальних робіт за
кошторисом, складеним за формою « 3-П»,
визначається як сума прямих витрат
(витрати на оплату праці, відрахування
на соціальні заходи, матеріальні
витрати, спецпридбання для виконання
проектно-вишукувальних робіт, витрати
на відрядження, витрати на роботи, які
виконують сторонні підприємства,
установи і організації, інші прямі
витрати), загальновиробничих та
адміністративних витрат згідно з
Методичними рекомендаціями про
формування собівартості проектних
робіт з урахуванням вимог положень
(стандартів) бухгалтерського обліку,
затвердженими наказом Держбуду від
29.03.2002 року № 64. В кошторисній вартості
проектно-вишукувальних робіт
враховуються також кошторисний
прибуток та податки, збори, обов'язкові
платежі у відповідності з чинними
нормативними та законодавчими
документами.

При цьому по будівництву, що
здійснюється за рахунок державних
капітальних вкладень, показники
кошторисної вартості в розрахунку на
один людино-день, як правило, не повинні
перевищувати показники, що надаються
Держбудом. Зазначені показники
враховують всі витрати, пов'язані з
виконанням проектно-вишукувальних
робіт, крім витрат на відрядження
виробничого персоналу та податку на
додану вартість.

Аналіз наведених норм законодавства
свідчить, що ними регулюється лише
порядок визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт із
визначенням необхідності складення
кошторису за спеціальною формою, що й
було дотримано сторонами за вказаним
договором. Поряд з цим, наведеними
нормами законодавства не встановлено
жодних обов'язкових для виконання
приписів щодо регулювання відповідних
відносин сторін за окремими договорами
підряду, а також заборон щодо
можливості включення витрат до
загальних актів прийняття виконаних
будівельних робіт за формою №КБ-2в.

Крім того, суд також враховує, що
відповідачем не заперечується сам факт
розроблення ТОВ
«Електросервіс-Південь» відповідної
робочої документації та
обґрунтованість розміру її вартості,
тоді як необхідність повернення зайво
сплачених підряднику коштів
пов'язується ним виключно із
порушенням, на його думку, порядку
оформлення суб'єктами господарювання
відповідних господарських операцій, що
фактично не створює будь-яких
матеріальних збитків для
підприємства-замовника.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
вважає безпідставною пред'явлену
керівнику

ДП «МТП «Южний» вимогу ДФІ в Одеській
області в частині зобов'язання
відобразити дебіторську
заборгованість у сумі та стягнути з ТОП
«Електросервіс-Південь» зайво
сплачені кошти у сумі 30332,96 грн..

В акті ревізії також встановлено
порушення позивачем Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 р. № 174, що полягає у
безпідставному завищенні вартості
виконаних та оплачених замовником
робіт на загальну суму 306697,91 грн. по
взаємовідносинах із ТОВ
«Промремонт-2003». Таке завищення,
виходячи з акта ревізії, виникло у
порушення п. 3.3.9 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 р. № 174, п. 11.4, 11.5 договору
підряду від 05.10.2012 року № СД/Т/ВКБ -246, ст.
629, ст. 632 Цивільного кодексу України, ст.
321 Господарського кодексу України, п. 24
Загальних умов укладання та виконання
договорів підряду у капітальному
будівництві, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.2005
року № 668, за рахунок невідповідності
обсягів та вартості робіт,
відображених в актах виконаних робіт ф.
№КБ-2в за грудень 2012 року та січень 2013
року на загальну суму 2080004,98 грн., згідно
з договором підряду від 05.10.2012 року №
СД/Т/ВКБ - 246 на виконання робіт з
реконструкції тилових залізничних
колій причалу № 9 ДП «МТП «Южний» в
порівнянні з обсягами та вартістю
робіт згідно з укладеним договором
підряду від 05.10.2012 року № СД/Т/ВКБ - 246 та
в порівнянні з фактично виконаними
роботами підрядною організацією.

З цього приводу в акті ревізії
визначено, що в акті ф.№КБ-2в № 1 за
грудень 2012 року на суму 1162517,90 грн. в п. 7
враховано виконання робіт з укладання
колі окремими елементами на
залізобетонних шпалах із рейок типу Р65
довжино 12,5 м, кількість шпал на 1 км 1600
шт. (Е28-12-9) в обсязі 49 м, тоді як
проведеними обстеженнями встановлено,
що фактично підрядною організацією
виконано на 5 метрів менше, ніж
зазначено в акті ф.№КБ-2в. Також в акті
ф.№КБ-2в № 2 за січень 2013 року на суму
917487,08 грн. в п. 8 враховано виконання
робіт з укладання колії окремими
елементами на дерев'яних шпалах при
нероздільному скріпленні із рейок типу
Р65 (старомодних) довжиною 12.5 м,
кількість шпал на й км 1840 шт., тоді як
проведеними обстеженнями встановлено,
що дані роботи підрядною організацією
не виконувались. Крім того, в акті
зазначено, що роботи, вказані в п. 8 акта
ф.№КБ-2в № 2 за січень 2013 року взагалі не
передбачені затвердженою кошторисною
документацією за договором підряду.
Також в акті міститься зауваження
стосовно того, що відповідно до
зазначених актів ф.№КБ-2в ТОВ
«Промремонт-2003» виконано роботи з
реконструкції тилових залізничних
колій причалу № 9 ДП «МТП «Южний» на
загальну суму 2080004,98 грн., які прийняті і
оплачені замовником у повному обсязі,
однак, як стверджує відповідач, роботи
реконструкції тилових залізничних
колій причалу № 9 ДП «МТП «Южний» за
період, що підлягає ревізії,
виконувались як силами порядної
організації ТОВ «Промремонт-2003», так і
силами РБУ ДП «МТП «Южний» по актах
ф.№КБ-2в за липень 2012 року - серпень 2013
року з реконструкції залізничних колій
№№ 11а 11б, 43в, 44в причалу № 9 на загальну
суму 914035,00 грн..

Досліджуючи зазначені обставини, суд
встановив таке.

05.10.2012 року між позивачем (замовник) та
ТОВ «Промремонт-2003» (підрядник)
укладено договір № СД/Т/ВКБ-246,
відповідно до якого в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
підрядник зобов'язується у 2012 році
виконати замовнику роботи з
реконструкції тилових залізничних
колій причалу № 9 ДП «МТП «Южний»
згідно з робочим проектом, а замовник
зобов'язується прийняти ці роботи та
оплатити їх (т. 2 а.с. 1-3).

Договірною ціною до вказаного договору
(т. 2 а.с. 4) визначено тверду ціну
договору, яка становить 1993511,54 грн..

Дослідивши акт обстеження виконаних
робіт, складений інспекторами під час
ревізії позивача 14.01.2014 року (т. 11 а.с.
213-215), суд встановив, що встановлені
розбіжності інспекторами
встановлювались на підставі
порівняння обсягів робіт, визначених в
актах ф.№КБ-2в за грудень 2012 року та
січень 2013 року із обсягами аналогічних
робіт виконаних підрядною
організацією у відповідності із
затвердженою проектно-кошторисною
документацією до договору підряду,
тобто, фактично ревізорами
здійснювався аналіз дотримання під час
виконання будівельних робіт обсягів,
визначених сторонами у локальних
кошторисах до початку будівництва.

Згідно з п. 7 акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
ф.№КБ-2в, складеного на виконання
вищезгаданого договору підряду, ТОВ
«Промремонт-2003» здійснено укладання
колії окремими елементами на
дерев'яних шпалах при нероздільному
скріпленні із рейок типу Р65
(старогодящих), довжиною 12,5 м, кількість
шпал на 1 км 1600 шт. у кількості 0, 049 км (т. 2
а.с. 11-13).

В акті обстеження виконаних робіт від
14.01.2014 року, складеному в ході ревізії
по об'єкту «Реконструкція тилових
залізничних колій причалу № 9 ДП «МТП
«Южний» (т. 11 а.с. 213-215) у графі кількість
фактично виконаних робіт підрядною
організацією у відповідності із
затвердженою проектно-кошторисною
документацією до договору підряду
визначено у розмірі 0,046 км. Однак,
дослідивши наявний у матеріалах справи
локальний кошторис до зазначеного
договору (т. 2 а.с. 6-10), суд встановив, що в
п. 9 цього документу передбачено
необхідність виконання підрядником
робіт з укладання колії окремими
елементами на дерев'яних шпалах при
нероздільному скріпленні із рейок типу
Р65 довжиною 12,5 м, кількість шпал на 1 км
1600 шт. у кількості 0,069 км, а не 0, 046 як
зазначено в акті обстеження.

Згідно з п. 5 акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
ф.№КБ-2в, складеного на виконання
вищезгаданого договору підряду, ТОВ
«Промремонт-2003» здійснено укладання
колії окремими елементами на
дерев'яних шпалах при нероздільному
скріпленні із рейок типу Р65, довжиною
12,5 м, кількість шпал на 1 км 1840 шт. у
кількості 0, 025 км (т. 2 а.с. 11-13). Згідно з п.
2 акта приймання виконаних будівельних
робіт № 2 за січень 2013 року ф.№КБ-2в
всупереч тверджень відповідача
аналогічні роботи в обсязі 0,05 км
підрядником не проводились, а такий
показник міститься в акті ф.№КБ-2в для
старогодящих рейок. У сукупності за
двома актами проведено роботи
зазначеного типу обсягом 0,025 км. В свою
чергу, у п. 8 локального кошторису
передбачено виконання робіт такого
типу в обсязі 0,046, тобто, більшому ніж
фактично виконано підрядником.

Згідно з п. 8 акта приймання виконаних
будівельних робіт № 2 за січень 2013 року
ф.№КБ-2в підрядною організацією
проведені роботи з укладання колії
окремими елементами на дерев'яних
шпалах при нероздільному кріпленні із
рель сів типу Р65 (старогодящих)
довжиною 12, 5 м, кількість шпал на 1 км 1840
шт. у кількості 0,0125 км. Всупереч
твердженням відповідача у п. 8
локального кошторису передбачений
відповідний вид робіт в обсязі 0,046 км,
що є більше, ніж фактично виконано
підрядником.

Згідно з п. 31 акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року

ф.№КБ-2в підрядником виконані роботи з
баластування колії на залізобетонних
шпалах із застосуванням
механізованого інструменту без
застосування робочої колії, баласт
щебеневий в обсязі 0,16 км, тоді як п. 16
локального кошторису до вказаного
договору обсяг наведених робіт
визначений у розмірі 0,185 км, а не 0,11385, як
зазначено в акті обстеження.

Згідно з п. 32 акта приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року

ф.№КБ-2в підрядником виконані роботи з
виправлення колії на залізобетонних
шпалах на щебеневому баласті перед
здаванням у постійну експлуатацію в
обсязі 0,0486 км, тоді як у п. 17 локального
кошторису передбачено виконання таких
робіт в обсязі 0,099 км, а не 0,044 км як
зазначено відповідачем в акті
обстеження.

Поряд з цим судом встановлено, що у
вищезгаданому акті обстеження
наведено низку відомостей, які не
відповідають відомостям, зазначеним у
документах, на які посилається
вказаний акт обстеження, що свідчить
про викривлення наведеної у
відповідному доказі інформації
порівняно із дійсними обставинами
справи та позбавляє можливості
розглядати наданий документ як
достовірне свідчення дійсних обсягів
виконаних робіт. Крім того, акт
обстеження не підписаний
представниками позивача, та до суду не
надано доказів із зазначенням
відсутності підписів відповідних
посадових осіб порту на вказаному акті
обстеження, тоді як позивач заперечує
проти достовірності наведених у ньому
показників, що позбавляє його
характеристики як належного та
допустимого доказу у справі. Не
зважаючи на неодноразові вимоги суду,
адресовані відповідачеві, надати до
матеріалів справи всі додатки до акта
ревізії, зокрема й розрахунок
завищення вартості виконаних робіт ТОВ
«Промремонт-2003», відповідні докази
всупереч вимог ст. 71 КАС України так й
не були надані до суду.

В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи
свої вимоги, надав до суду поряд з
іншими доказами, свідчення про ввіз
матеріальних цінностей вказаним
підрядником на територію порту (т. 2 а.с.
31-52), а також копію реконструкції
тилових залізобетонних колій причалу
№ 9 ДП «МТП «Южний» із визначенням
обсягів робіт, які мали виконуватись
ТОВ «Промремонт-2003» та робіт, виконання
яких забезпечувалось силами РБУ ДП
«МТП «Южний» (т. 2 а.с. 90) із доданням
первинних документів щодо виконання
останнім своєї ділянки робіт,
відмінної від обсягу робіт, який
покладено на ТОВ «Промремонт-2003» (т. 2
а.с. 53-89).

З урахуванням наведеного суд вважає, що
відповідачем не доведено належними
доказами у справі обґрунтованість
наведених ним в акті ревізії та вимозі
висновків про завдання ДП «МТП «Южний»
матеріальної шкоди внаслідок зайвої
сплати ТОВ «Промремонт-2003» коштів у
сумі 306697,91 грн., у зв'язку з чим вимоги
позивача у цій частині підлягають
задоволенню.

Також відповідно до акта ревізії
ревізіє правильності визначення
вартості виконаних ТОВ «Форсаж» робіт
за укладеними із ДП «МТП «Южний»
договорами, встановлено завищення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 38680,90 грн., чим завдано збитків ДП
«МТП «Южний» на зазначену суму.
Виходячи зі змісту акта ревізії,
завищення вартості виконаних робіт по
об'єктах виникло внаслідок порушення п.
3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 за рахунок
невідповідності обсягів фактично
виконаних робіт в порівнянні з
обсягами, включеними до актів ф.№ КБ-2в.
Так, наприклад, в акті за ф.№ КБ-2в за
квітень 2013 року до договору підряду від
19.11.2012 року № СД/ТХ-286 враховані роботи з
улаштування підвісних стель з плит
«Армстронг» у кількості 138,5 кв.м, тоді
як фактично влаштовано стель у
кількості 115,54 кв.м., що призвело до
завищення вартості виконаних робіт на
загальну суму 14641,30 грн. Також в ході
зустрічної звірки ТОВ «Форсаж»
встановлено завищення вартості
виконаних робіт цим підприємством, яке
виникло в результаті невідповідності
понесених витрат підприємством на
відрядження в порівнянні з витратами,
які включені до актів ф.№ КБ-2в за
договором підряду від 19.11.2012 року №
СД/ТХ-286.

Досліджуючи зазначені обставини, суд
встановив, що 19.11.2012 року між позивачем
(замовник) та ТОВ «Форсаж» (підрядник)
укладено договір підряду на виконання
робіт № СД/ТХ-286, відповідно до якого
підрядник зобов'язується на власний
ризик виконати за плату відповідно до
умов цього договору за завданням
замовника роботи з капітального
ремонту караульного приміщення ДП «МТП
«Южний», а замовник зобов'язується
прийняти ці роботи та оплатити їх на
умовах, викладених у цьому договорі (т. 2
а.с. 95-98).

18.04.2013 року сторонами за вказаним
договором складено акт ф.№ КБ-2в № 30 за
квітень 2013 року (т. 2 а.с. 156-164), до складу
якого до інших супутніх витрат
віднесено витрати, пов'язані із
відрядженнями працівників підрядних
організацій на будівництві у сумі 135958,00
грн. Також 26.04.2013 року сторонами
складено акт ф.№ КБ-2в № 32 за квітень 2013
року (т. 2 а.с. 165-168), до складу якого до
інших супутніх витрат віднесено
витрати, пов'язані із відрядженнями
працівників підрядних організацій на
будівництві у сумі 100832,00 грн.

Позивачем до суду надані копії
документів, які посвідчують витрати
ТОВ «Форсаж» на відрядження
працівників з метою виконання
підрядних робіт за вказаним договором
(т. 11 а.с. 1-106).

Водночас, як вбачається із складеної
28.01.2014 року Миколаївською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
довідкою № 01-253 зустрічної звірки ТОВ
«Форсаж» за період з 01.04.2012 року по
30.09.2013 року (т. 11 а.с. 216-223),
співставленням даних витрат на
відрядження за період з 03.12.2012 року по
27.04.2013 року працівників підрядних
організацій, які включені в розділ V
актів приймання виконаних будівельних
робіт від 18.04.2013 року № 30 та від 26.04.2012
року № 32, при виконанні робіт з
капітального ремонту караульного
приміщення ДП «МТП «Южний» «інші
супутні витрати», з даними первинних
документів та бухгалтерського обліку
ТОВ «Форсаж» (акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) за проживання на
базі відпочинку «Лотос», журнал-ордер і
відомість по рахунку 372 «Розрахунки з
підзвітними особами» за грудень 2012
року - квітень 2013 року, подорожніх
листів службового легкового
автомобіля) встановлені розбіжності в
частині зайвого включення сум податку
на додану вартість, включених до
рахунків за проживання, до розділу V
«інші супутні витрати» зазначених
актів у сумі 20033,00 грн., що з урахуванням
нарахованого на цю суму ПДВ призвело до
завищення вартості виконаних робіт з
капітального ремонту караульного
приміщення на загальну суму 24039,60 грн..

Включення витрат на проживання у
готелі з урахуванням ПДВ до складу
розділу V «інші супутні витрати»
зазначених актів підтверджено також у
поясненнях головного бухгалтеру ТОВ
«Форсаж», які є додатком до вказаної
довідки.

В свою чергу, позивач у своєму
адміністративному позові не
спростовував наведені висновки
контролюючого органу жодними доказами
у справі, а також не зазначив посилань
на нормативні-правові акти в
обґрунтування правомірності
віднесення до складу таких витрат суми
ПДВ.

З урахуванням наведеного суд вважає
безпідставними вимоги позивача в
частині завищення вартості виконаних
робіт ТОВ «Форсаж» на суму 24039,60 грн..

Згідно з п. 59 акта ф.№ КБ-2в від 18.04.2013
року № 30 за квітень 2013 року (т. 2 а.с.
156-164), складеним сторонами за договором
від 19.11.2012 року № СД/ТХ-286 ТОВ «Форсаж»
виконані роботи з влаштування
підвісних стель із плит Аrmstrong в обсязі
138,5 кв.м. Водночас відповідач в акті
ревізії та запереченнях посилається на
фактичне влаштування ТОВ «Форсаж»
вказаних стель у кількості 115,54 кв.м..

Поряд з цим, на підтвердження
невідповідності обсягів виконаних ТОВ
«Форсаж» робіт відповідач надає до
суду лише розрахунки завищення
вартості виконаних робіт ТОВ «Форсаж»
(т. 1 а.с. 224-229), тоді як до суду не надано
жодного документу, який би засвідчував
відповідні розходження між
визначеними в акті приймання виконаних
будівельних робіт обсягами робіт та
фактичними обсягами влаштованих стель,
що стали підставою для проведення
зазначених розрахунків. На
неодноразову вимогу суду надати копії
всіх додатків до акта ревізії
відповідач відповідних доказів до суду
не надав.

За таких умов суд вважає недоведеним
відповідачем належними доказами у
справі факт зайвої сплати позивачем на
користь ТОВ «Форсаж» грошових коштів у
сумі 14641,30 грн. на підставі договору
підряду від 19.11.2012 року № СД/ТХ-286.

Крім того, в акті ревізії у розрізі
взаємовідносин ДП «МТП «Южний» із ТОВ
«БК Дорсервіс» наведено висновок про
завищення вартості робіт на загальну
суму 17056,57 грн., яке встановлено за
актами ф КБ-2в на загальну суму 655506,63
грн. по ремонту автодоріг і майданчиків
ДП «МТП «Южний», що виконувались
товариством згідно з договором від
19.03.2013 року № СД/ТХ-99, в тому числі
адміністративних витрат - на суму 12220,00
грн.

Так, в акті зазначено, що до актів ф.КБ-2в
на загальну суму 655506,63 грн. по ремонту
автодоріг і майданчиків ДП «МТП
«Южний», які виконувалися ТОВ «БК
Дорсервіс» відповідно до договору від
19.03.2012 року № СД/ТХ-99, включено
трудовитрати, які перевищують
нормативні трудовитрати по актах у
співставленні із нормативними
трудовитратами, визначеними
Ресурсними елементними кошторисними
нормами на ремонтно-будівельні роботи
(далі - РЕКНр). Крім того, до
вищезазначених актів включено
адміністративні витрати, які
перевищують зазначені витрати, що
визначені у договірній ціні до
договору підряду, у зв'язку з чим
відповідачем проведено перерахунок
адміністративних витрат та всіх
складових вартості, які розраховуються
від трудовитрат, в результаті чого
встановлено завищення вартості на
загальну суму 17056,57 грн. Аналогічні
порушення відповідачем також
встановлені і стосовно укладеного між
тими ж сторонами договору підряду від
27.11.2012 року № СД/Т/ТХ-290 та акта ф. КБ-2в на
суму 1709445,38 грн..

Суд встановив, що 19.03.2013 року між
позивачем (замовник) та ТОВ «БК
Дорсервіс» (підрядник) укладено
договір підряду на виконання робіт №
СД/ТХ-99, відповідно до якого підрядник
зобов'язується на власний ризик
виконати за плату відповідно до умов
цього договору за завданням замовника
роботи з ремонту автодоріг і
майданчиків ДП «МТП «Южний», а замовник
зобов'язується прийняти ці роботи та
оплатити їх на умовах, викладених у
цьому договорі (т. 2 а.с. 171-177). На
виконання зазначеного договору
сторонами складено акти приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2013 року із підсумковою відомістю
ресурсів (т. 2 а.с. 202-208), за червень 2013
року із підсумковою відомістю
ресурсів (т. 2 а.с. 210-216), за липень 2013 року
із підсумковою відомістю ресурсів (т. 2
а.с. 218-225), за грудень 2013 року із
підсумковою відомістю ресурсів (т. 2
а.с. 227-232).

Також 27.11.2012 року між тими ж сторонами
укладено договір № СД/Т/ТХ-290 про
закупівлю за державні кошти (т. 2 а.с.
233-237), відповідно до якого в порядках та
на умовах, визначених цим договором,
підрядник зобов'язується у 2012 році
виконати замовнику роботи з
капітального ремонту автодоріг ДП «МТП
«Южний», а замовник зобов'язується
прийняти ці роботи та оплатити їх. На
виконання зазначеного договору
сторонами за договором складено акти
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року із підсумковою
відомістю ресурсів (т. 2 а.с. 249-250 ,т. 3 а.с.
1-6).

Відповідно до п. 1.8. Вказівок РЕКНр ДБН
Д.1.1-4-2000 РЕКНр на ремонтно-будівельні
роботи є обов'язковими для будівництва,
що здійснюється із залученням
бюджетних коштів або коштів установ та
організацій державної власності.

Пунктом 2.2. вказаних вказівок усі
показники ресурсів, наведені в
таблицях норм збірників РЕКНр
приймаються без змін, за винятком
випадків застосування коефіцієнтів, що
враховують специфічні особливості
виконання робіт, передбачених проектом
і обговорені у технічних частинах
відповідних збірників.

Згідно з п. 2.5. Д.1.1-4-2000 якщо проектом
організації ремонту передбачено
виконання робіт у будівлях та спорудах,
які експлуатуються, поблизу об'єктів,
що перебувають під високою напругою, на
території діючих підприємств, що мають
розгалужену мережу транспортних та
інженерних комунікацій та обмежені
умови для складування матеріалів, або в
інших ускладнених умовах, до норм
витрат праці робочих, зайнятих на
ремонтно-будівельних роботах,
машиністів, праці експлуатації
будівельних машин та механізмів
застосовуються коефіцієнти, наведені у
додатку 2.

Згідно з п. 1.3.3. таблиці 1 Технічної
частини збірника 18 «Благоустрій» ДБН
Д.2.4-18-2000 та вказаними вказівками
застосування коефіцієнтів до
трудовитрат робітників будівельників
та працівників, які обслуговують
машини та механізми, повинні бути
обґрунтовані. В свою чергу, відповідно
до п. 2.12.3 ДБН Д.1.1-1-2000 застосування
коефіцієнтів, які встановленими
вказівками по застосуванню РЕКНр ДБН
Д.1.1-4-2000 обґрунтовуються проектами
організації робіт (ПОР).

З урахуванням наведених будівельних
норм застосування вищезгаданих
коефіцієнтів до трудовитрат можливе
лише за умови їх прямого визначення у
проектах організації ремонту.

Так, судом встановлено, що 29.03.2013 року
представниками сторін за вказаними
договорами складено акт про те, що
роботи з асфальтового покриття
автодоріг та площадок території ДП
«МТП «Южний» здійснюються без виводу
із експлуатації ділянок, які
ремонтуються, при умовах інтенсивного
руху автомобільного та технологічного
транспорту, у зв'язку з чим відповідно
до п. 6 додатку 2 ДБН Д.1.1-4-2000.С.8 та
враховуючи додаткові витрати під час
підготовки ділянок, які ремонтуються,
(підвищена запиленість) з відновлення
асфальтового покриття вирішено
застосовувати коефіцієнт 1,2 (т. 11 а.с. 107).

Проте, суд критично оцінює посилання
позивача на вищезгаданий доказ,
оскільки складання сторонами за
договором акта про необхідність
застосування коефіцієнту до норм
витрат праці робочих, зайнятих на
ремонтно-будівельних роботах,
машиністів, часу експлуатації
будівельних машин та механізмів для
обліку впливу умов виробництва робіт
не є належним обґрунтуванням
необхідності застосування таких
коефіцієнтів, що мають
підтверджуватися проектом організації
робіт, які ані до ревізії, ані до суду
позивачем не надані.

Крім того, всупереч даним
вищезгаданого акта пунктом 6 додатку 2
ДБН Д.1.1-4-2000.С.8 для виробництва
ремонтно-будівельних робіт на
території діючих підприємств, що мають
розгалужену мережу транспортних та
інженерних комунікацій та обмежені
умови для складування матеріалів, або в
інших ускладнених умовах, передбачений
коефіцієнт 1,1, а не 1,2 як визначено
сторонами за договором.

З урахуванням наведеного суд вважає
необґрунтованими вимоги позивача в
частині визнання протиправною та
скасування вимоги ДФІ в Одеській
області щодо необхідності
відображення дебіторської
заборгованості та стягнення зайво
сплачених ТОВ «БК Дорсервіс» коштів у
сумі 36532,20грн..

В акті ревізії також встановлено, що в
порушення п.п. 3.1.18.1, 3.1.18.2, 3.2.12, 3.2.12.1, 3.3.9
правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000
року № 174, п. 4.1. договорів підряду від
31.05.2012 року № СД/ТХ-151 та від 07.09.2012 року
№ СД/ТХ-236 по акта ф №КБ-2в ТОВ «МПК
Інжінірінг» встановлено завищення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 3176,00 грн. (з ПДВ), що призвело до
зайвої оплати замовником підрядній
організації ТОВ «МПК Інжінірінг»
вказаних коштів, чим завдано шкоди
(збитків) ДП «МТП «Южний» на загальну
суму 3176,00 грн..

З цього приводу суд встановив, що 31.05.2012
року між позивачем (замовник) та

ТОВ «МПК Інжінірінг» укладено договір
№ СД/ТХ-151, відповідно до якого
підрядник зобов'язується на власний
ризик виконати за плату відповідно до
умов цього договору роботи з
реконструкції систем вентиляції та
кондиціювання приміщень першого та
другого поверхів будівлі лікувального
корпусу і кардіозалу СП «Портовик» ДП
«МТП «Южний», а замовник зобов'язується
прийняти ці роботи та оплатити їх на
умовах, викладених у цьому договорі (т. 3
а.с. 8-14). Договірна ціна за вказаним
договором визначена у сумі 744594,00 грн.
(т. 3 а.с. 16).

На виконання зазначеного договору
сторонами складено акти приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2012 року (т. 3 а.с. 48-56) та за квітень 2013
року (т. 3 а.с. 62-65), в якому використано
показник кошторисного прибутку у
розмірі 3,8.

Згідно з п. 3.1.18 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 року № 174, кошторисний
прибуток - це кошти, що враховують
економічно обґрунтовану величину
прибутку підрядної організації від
виконання будівельних і монтажних
робіт.

Розмір кошторисного прибутку залежить
від виду будівництва, технічної та
технологічної складності будови,
строків будівництва, умов його
фінансування тощо. Визначений на
підставі аналізу цих факторів розмір
кошторисного прибутку погоджується із
замовником.

Розмір кошторисного прибутку
приймається з урахуванням усереднених
показників, наведених у додатку 12, з
урахуванням обмежень, встановлених
законодавством. Базою для обчислення
кошторисного прибутку є загальна
кошторисна трудомісткість. По будовах
(об'єктах), до складу яких входять
об'єкти різного призначення,
кошторисний прибуток визначається
диференційовано виходячи з виду та
призначення конкретного об'єкта і
зазначається в графах 4, 5 та 8 ЗКР.

Згідно з п. 8 додатку 12 до ДБН Д.1.1-1-2000
«Усереднені показники для визначення
розміру кошторисного прибутку за
видами будівництва» для виду
будівництва «Будинки навчальних
закладів, охорони здоров'я і відпочинку
(у тому числі школи, дитячі садки,
лікарні, санаторії, будинки відпочинку,
фізкультурно-оздоровчі комплекси,
стадіони, басейни)», до якого
відносяться лікувальний корпус і
кардіозалу СП «Портовик» ДП «МТП
«Южний», передбачений усереднений
показник у розмірі 3,38.

Усереднений показник у розмірі 2,84
передбачений для такого виду
будівництва як дороги, благоустрій,
озеленення, об'єкти інженерної
інфраструктури (інженерні мережі та
споруди) у міській зоні.

Як вбачається з умов вищезгаданого
договору та складених за результатами
його виконання актів приймання
виконаних будівельних робіт, фактично
виконувались не роботи з реконструкції
будинку санаторію, а роботи з
реконструкції інженерних мереж
зазначеного будинку - реконструкція
систем вентиляції та кондиціювання
приміщень першого та другого поверхів
будівлі лікувального корпусу і
кардіозалу СП «Портовик» ДП «МТП
«Южний», які у додатку 12 до ДБН Д.1.1-1-2000
«Усереднені показники для визначення
розміру кошторисного прибутку за
видами будівництва» віднесені до
окремої категорії видів будівництва,
що визначають відповідні показники.

При цьому позивач, стверджуючи, що
реконструкція систем вентиляції та
кондиціювання приміщень першого та
другого поверхів будівлі лікувального
корпусу і кардіозалу СП «Портовик» ДП
«МТП «Южний не відноситься до
категорії інженерних мереж та споруд,
не надає жодного правового
обґрунтування з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
необґрунтованими вимоги позивача в
частині визнання протиправною та
скасування п. 3 вимоги ДФІ в Одеській
області від 13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722 щодо
необхідності відображення
дебіторської заборгованості та
стягнення зайво сплачених на користь
ТОВ «МПК Інжінірінг» коштів у сумі 1592,00
грн.

Також судом встановлено, що 07.09.2012 року
між зазначеними сторонами також
укладено договір № СД/ТХ-236, відповідно
до якого підрядник зобов'язується на
власний ризик виконати за плату
відповідно до умов цього договору
роботи з реконструкції вентиляційних
систем душових і гардеробних приміщень
2-го поверху СП «Портовик» ДП «МТП
«Южний», а замовник зобов'язується
прийняти ці роботи та оплатити їх на
умовах, викладених у цьому договорі (т. 3
а.с. 79-82). 27.12.2012 року сторонами за
вказаним договором складено акт
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року (т. 3 а.с. 99-106). До
складу інших супутніх витрат за
вказаним актом підрядною організацією
складено витрати на харчування
працівників (добові).

Поряд з цим, в ході зустрічної звірки
ТОВ «МПК Інжінірінг» співставленням
представлених документів з витратами
на харчування робітників, включеними
до актів

ф № КБ-2в за грудень 2012 року на загальну
суму 151128,00 грн. (з ПДВ) згідно з
договором від 07.09.2012 року № СД/ТХ-236 на
виконання робіт з реконструкції
вентиляційних систем душових і
гардеробних приміщень СП «Портовик»,
встановлено, що сума коштів у розмірі
1320,00 грн. (без ПДВ) оплачено
інженерно-технічним робітникам, а саме,
начальнику відділу сервісного
обслуговування ОСОБА_8 у сумі 660,00 грн.,
технічному директору ОСОБА_9 - у сумі
660,00 грн., тоді як ці витрати
інженерно-технічним працівникам
включені до загальновиробничих витрат.

Проте, відповідно до наказу ТОВ «МПК
Інжінірінг» від 18.09.2012 року № 22
вищезгадані працівники були включені
до складу бригади з
пуско-налагоджувальних робіт для
виконання робіт на об'єктах
будівництва ДП «МТП «Южний» згідно з
договором від 07.09.2012 року № СД/ТХ-236 (т. 3
а.с. 111).

В свою чергу, відповідно до пунктів 1, 2
додатку 19 до ДБН Д.1.1-1-2000 «Перелік
загальновиробничих витрат, які
враховані усередненими показниками
Держбуду, наведеними в додатках 3 і 4» до
складу таких витрат відносяться
витрати на управління та
обслуговування будівельного
виробництва, в тому числі - витрати на
основну, додаткову заробітну плату,
будь-які інші грошові виплати
працівників апарату управління
відособлених виробничих структурних
підрозділів будівельної організації
(керівників, спеціалістів, службовців),
лінійного персоналу (начальників
дільниць, виконавців робіт, майстрів,
механіків дільниць; маркшейдерів* -
дільничих, провідних, змінних; тощо),
крім тих, які включені до складу
виробничих бригад, обчислені за
посадовими окладами, тарифними
ставками згідно з формами і системами
оплати праці, встановленими
будівельною організацією (п. 1), а також
витрати на службові відрядження
персоналу, зазначеного у пункті 1 цього
розділу, у межах норм, передбачених
законодавством (п.2).

Натомість витрати на відрядження
працівників апарату управління
відособлених виробничих структурних
підрозділів будівельної організації,
включених до складу виробничих бригад,
до зазначеного переліку витрат не
віднесені.

При цьому, стверджуючи про віднесення
підрядною організацією зазначених
витрат до складу загальновиробничих,
відповідач не надає до суду
відповідних доказів.

З урахуванням наведеного суд вважає
необґрунтованими висновки ДФІ в
Одеській області про зайву сплату
позивачем ТОВ «МПК Інжінірінг» коштів
у сумі 1584,00 грн. на підставі договору
від 07.09.2012 року № СД/ТХ-236.

З огляду на вищезазначене суд вважає,
що вимоги позивача стосовно визнання
протиправним та скасування п. 3 вимоги
ДФІ в Одеській області від 13.03.2014 року

№ 15-05-23-14/2722 підлягають лише частковому
задоволенню, а саме, в частині
зобов'язання ДП «МТП «Южний»
відобразити дебіторську
заборгованість у загальній сумі 353256,17
грн. (з урахуванням ПДВ) перед такими
виконавцями робіт: ТОВ
«Електросервіс-Південь» - у сумі 30332,96
грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі 306697,91
грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30 грн.; ТОВ
«МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00 грн., та в
частині зобов'язання ДП «МТП «Южний»
стягнути зайво сплачені кошти з
підрядників ТОВ
«Електросервіс-Південь» - у сумі 30332,96
грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі 306697,91
грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30 грн., ТОВ
«МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00 грн..

Пунктом 4 вимоги ДФІ в Одеській області
від 13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722 керівника ДП
«МТП «Южний» зобов'язано відобразити
дебіторську заборгованість у сумі
764592,25 грн. перед фізичними особами, з
якими укладено договори позики згідно
з реєстром, який є додатком до акта
ревізії № 25, та стягнути з фізичних
осіб згідно з реєстром, який є додатком
до акта ревізії № 25, щодо повернення
грошових коштів, наданих як позика та
не повернутих при звільненні
працівників, на загальну суму 764592,25
грн..

З акта ревізії вбачається, що
вищезгадана вимога пов'язується із
встановленням порушення ст.ст. 509, 527, 629,
1049 Цивільного кодексу України, п. 4.4.
договору позики, укладеного портом з
ОСОБА_10, яке виникло внаслідок
неповернення отриманої від порту
позики на поліпшення житлових умов у
зв'язку із припиненням трудових
відносин між портом та ОСОБА_10, що
призвело до недоотримання портом
коштів на суму 539396,00 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) порту на
зазначену суму.

Також, як зазначено в акті ревізії,
аналогічно було звільнено без
попереднього погашення заборгованості
за договорами позики у загальній
кількості 37 колишніх працівників
порту, які отримали на підставі
укладених протягом 2004-2013 років
договорів позики, кошти на загальну
суму 225196,25 грн., внаслідок чого портом
недоотримано коштів на загальну суму
225196,25 грн..

Судом встановлено, що у 2009 році між ДП
«МТП «Южний» (позикодавець) та ОСОБА_10
(позичальник), який знаходився у
трудових відносинах із портом та
працював на посаді начальника загону
загальної охорони, укладено договір
безпроцентної позики на поліпшення
житлових умов працівника порту (т. 4 а.с.
7-10).

Відповідно до умов вищезгаданого
договору, враховуючи, що позичальник є
працівником порту, який потребує
поліпшення житлових умов, в порядку та
на умовах, визначених цим договором,
позикодавець передає у власність
позичальнику грошові кошти на
безпроцентній основі, а останній
зобов'язується використати за цільовим
призначенням та повернути позику у
порядку та на умовах, визначених цим
договором. Сума цільової безпроцентної
позики за вказаним договором склала
639600 грн.. У розділі 3 договору «Строки
повернення позики» сторонами
встановлено, що строк повернення
безпроцентної позики становить
календарних 300 місяців з дати надання
грошової суми, але не пізніше 31 серпня
2034 року. При цьому сторонами визначено
можливість й дострокового погашення
позикодавцем отриманої ним позики.

Визначений у розділі 4 договору порядок
повернення суми позики передбачає, що
позичальник зобов'язаний повернути
суму позики (або неповернуту її
частину) в останній день визначеного у
договорі строку повернення.
Безпроцентна позика підлягає
поверненню шляхом щомісячного
утримання з заробітної плати
позичальника грошової суми у розмірі
2132 грн. Водночас, виходячи з положень п.
4.4. договору, у випадку звільнення
позичальника з роботи (з ініціативи
адміністрації чи за власним бажанням
позичальника), тобто, у випадку
припинення трудових відносин між
позичальником та позикодавцем до
моменту повернення всієї суми позики,
наданої позичальнику відповідно до
цього договору, сума неповернутого
залишку підлягає обов'язковому
поверненню позичальником негайно, крім
випадків, передбачених цим договором.

Також суд встановив, що протягом 2003-2013
років між портом та його
співробітниками укладалися договори
займу, безпроцентної позики тощо на
будівництво, придбання та ремонт житла,
лікування, навчання, вирішення інших
соціально-побутових питань (т. 4 а.с. 15-250,
т. 5 а.с. 1 - 85), умовами яких також
передбачається необхідність
повернення сум займу у разі припинення
(розірвання) трудового договору із
позичальниками.

Посилаючись на реєстр таких договорів
позики, який є додатком до акта ревізії
№ 25, що, втім, незважаючи на вимогу суду,
не наданий відповідачем до матеріалів
справи, ДФІ в Одеській області вказує
на існування 37 договорів,
заборгованість по яких, не зважаючи на
звільнення відповідних працівників,
становить 225196,25 грн..

Дійсно, з матеріалів справи вбачається,
що наказом ДП «МТП «Южний» від 11.06.2013
року № 341-ос ОСОБА_10 звільнено у зв'язку
з переведенням для подальшої роботи у
Южненську філію ДП «АМПУ»
(адміністрацію морського порту
«Южний») згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України
(т. 11 а.с. 170). Аналогічним чином
звільнено також й інших працівників, з
якими укладались вищезгадані договори
позики (т. 11 а.с. 171-210).

Згідно з приписами ст.1049 Цивільного
кодексу України Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Водночас, оцінивши наявні у матеріалах
справи докази у їх сукупності та
взаємозв'язку, суд вважає, що відсутні
правові підстави для відображення
позивачем у справі дебіторської
заборгованості по вищезгаданих
договорах позики та їх стягнення із
відповідних позичальників, з огляду на
таке.

Згідно з розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 04.03.2013 року № 133-р
Кабінет Міністрів України погодився із
пропозицією Міністерства
інфраструктури щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту за переліком згідно з
додатком, до якого, зокрема, віднесено
ДП «МТП «Южний», шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільних балансів; утворення
внаслідок виділу державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» та віднесення його до
сфери управління Міністерства
інфраструктури, а також зобов'язано
Міністерство інфраструктури вжити
заходи щодо реорганізації державних
підприємств морського транспорту (т. 11
а.с. 127-129).

На виконання вищевказаного
розпорядження Кабінету Міністрів
України Міністерство інфраструктури
України 19.03.2013 року вдало наказ № 163
«Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та створення державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», яким вирішило
реорганізувати державні підприємства
морського транспорту, в тому числі ДП
«МТП «Южний» шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них (далі -
реорганізація) відповідно до
розподільчих балансів та створити
внаслідок виділу державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України», а також установило, що
Адміністрація морських портів України
є правонаступником державних
підприємств морського транспорту
згідно з додатком, зокрема, ДП «МТП
«Южний»,у частині майна, прав та
обов'язків відповідно до розподільчих
балансів. Крім того, зазначеним наказом
утворено Комісії з реорганізації
державних підприємств морського
транспорту, яким доручено поряд з
іншими діями попередити в
установленому порядку працівників
державних підприємств морського
транспорту про реорганізацію і
забезпечити дотримання їх
соціально-трудових гарантій у порядку,
визначеному законодавством.

Згідно з даними, наявними у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 27.05.2013 року у
реєстрі зроблено запис про державну
реєстрацію державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України», а у графі щодо даних про
юридичних осіб, правонаступником яких
є зареєстрована юридична особа,
визначено, поряд з іншими й ДП «МТП
«Южний». Крім того, у складі
новоствореного підприємства
зареєстровано Южненську філію ДП
«Адміністрація морських портів
України» (Адміністрація морського
порту «Южний»).

10.06.2013 року виконуючий обов'язки
Южненської філії ДП «АМПУ»
(Адміністрації морського порту «Южний»
звернувся до начальника ДП «МТП
«Южний» з листом, в якому з метою
реалізації п. 6 Плану заходів,
пов'язаних з організацією реалізації
кадрової політики на державних
підприємствах морського транспорту,
які належать до сфери управління
Мінінфрастурктури, звільнити з 12
червня 2013 року відповідно до п. 5 ст. 36
КЗпП України за переведенням для
подальшого працевлаштування в
Южненську філію ДП «АМПУ» працівників
за списками які надані до відповідного
листа (т. 11 а.с. 133-169).

Саме на виконання вищезгаданого листа
позивачем й проведено звільнення
зазначених працівників.

Відповідно до положень ст. 109
Цивільного кодексу України виділом є
перехід за розподільчим балансом
частини майна, прав та обов'язків
юридичної особи до однієї або кількох
створюваних нових юридичних осіб..
Після прийняття рішення про виділ
учасники юридичної особи або орган, що
прийняв рішення про виділ, складають та
затверджують розподільчий баланс.

Так, 13.06.2013 року було затверджено
розподільчий баланс ДП «МТП «Южний» та
ДП «Адміністрація морських портів
України» (т. 4 а.с. 5-6).

Особливістю такої форми реорганізації
підприємства як виділ у порівнянні із
поділом є те, що підприємство, яке
реорганізується, не припиняє своєї
діяльності, а лише передає частину
своїх прав та обов'язків одній чи
декільком новоствореним юридичним
особам, які, в свою чергу, у відповідній
частині виступають правонаступниками
юридичної особи, яка реорганізується.

Як встановлено в акті ревізії, під час
її проведення встановлена передача до
ДП «АМПУ» дебіторської заборгованості
перед зазначеними фізичними особами.
Таким чином, відповідачем визнано та у
судовому засіданні не заперечувався
факт передачі відповідних прав у
вигляді дебіторської заборгованості
за розподільчим балансом до ДП «АМПУ»,
що фактично має своїм правовим
наслідком перехід відповідного права
вимоги за укладеними договорами позики
до ДП «АМПУ».

Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 512
Цивільного кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок правонаступництва.
Статтею 514 встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 517 вказаного Кодексу
встановлено, що первісний кредитор у
зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 519
зазначеного Кодексу первісний
кредитор у зобов'язанні відповідає
перед новим кредитором за недійсність
переданої йому вимоги, але не
відповідає за невиконання боржником
свого обов'язку, крім випадків, коли
первісний кредитор поручився за
боржника перед новим кредитором.

Таким чином, реорганізація юридичної
особи шляхом виділення з неї нової є
підставою для заміни кредитора у
відповідних зобов'язаннях такої
юридичної особи, виникнення яких
пов'язується із затвердженням
розподільчого балансу.

При цьому суд критично оцінює
посилання відповідача на той факт, що
кредитори

ДП «МТП «Южний» за договорами позик
фактично були звільнені з
підприємства, що є підставою для
дострокового повернення таких позик на
користь ДП «МТП «Южний», оскільки
згідно з положеннями ч. 4 ст. 36 КЗпП
України у разі зміни власника
підприємства, а також у разі його
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
першої статті 40).

З матеріалів справи вбачається, що
трудові відносини кредиторів за
договорами позики юридично були
припинені з метою продовження їх
виконання на підприємстві, створеному
внаслідок виділу з ДП «МТП «Южний», та
яке є правонаступником останнього, в
тому числі й в питанні забезпечення
трудових гарантій працівників ДП «МТП
«Южний», які внаслідок реорганізації
підприємства за рішенням власника
продовжили виконувати свої трудові
обов'язки на створеному за результатом
такої реорганізації підприємстві, а не
звільнені у зв'язку із скороченням
чисельності або штату працівників. В
свою чергу, підтверджений відповідачем
факт передачі дебіторської
заборгованості за окресленими вище
договорами позики до ДП «АМПУ»
виключає правові підстави для
повторного відображення позивачем
дебіторської заборгованості за такими
договорами.

З урахуванням зазначеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача стосовно визнання
протиправним та скасування п. 4 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Одеській області від 13.03.2014 року №
15-05-23-14/2722.

Пунктом 6 вимоги Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 13.03.2014
року № 15-05-23-14/2722 передбачено обов'язок
позивача стягнути з осіб, які вказані у
додатку № 27 до акта, відповідальних у
втраті активів шкоду у порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП
України.

Зазначена вимога відповідача
обґрунтована тим, що ревізією
обґрунтованості списання дебіторської
заборгованості встановлено, що
протягом ревізійного періоду портом
без використання права на оскарження
рішення господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2013 року
по справі № 915/802/13 в Одеському
апеляційному господарському суді за
договором № ОГЄ-200/д від 08.11.2006 року про
спільне використання технологічних
мереж, укладеним портом з ДП
«Дельта-Лоцман» списано
заборгованість, за якою не пройшов
термін позовної давності (виникла в
період з 01.01.2012 року по 15.05.2012 року) по
розрахунках з ДП «Дельта-Лоцман» в
частині не оплати ДП «Дельта-Лоцман» за
використання електричних мереж на
загальну суму 20541,20 грн., тобто, портом
понесено втрату активів на загальну
суму 20541,20 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) порту на
зазначену суму.

При цьому, як вбачається з акта ревізії,
відповідне порушення пов'язується
контрагентом лише з тим, що позивач не
скористався правом на оскарження
судового рішення в апеляційному
порядку.

Дослідивши зазначені обставини, суд
встановив, що рішенням господарського
суду Миколаївської області від 10.07.2013
року у справі № 915/802/13 за позовом ДП
«МТП «Южний» до ДП «Дельта-Лоцман» про
стягнення 45178,28 грн., з яких: 20541,21 грн.
основного боргу, 398,44 грн. трьох
відсотків річних та 24238,63 грн. пені, у
задоволенні позову ДП «МТП «Южний»
відмовлено (т. 11 а.с. 121-126).

Згідно з ч. 1 ст. 91 Господарського
процесуального кодексу України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Ухвали
місцевого господарського суду
оскаржуються в апеляційному порядку
окремо від рішення господарського суду
лише у випадках, передбачених статтею
106 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 94 зазначеного
нормативно-правового акта апеляційна
скарга подається у письмовій формі і
повинна містити, зокрема, вимоги особи,
яка подає апеляційну скаргу, а також
підстави, з яких порушено питання про
перегляд рішення, з посиланням на
законодавство і матеріали, що є у
справі або подані додатково.

При цьому відповідно до приписів ст. 104
вказаного Кодексу підставами для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є: 1) неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; 2) недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які
місцевий господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Порушення норм процесуального права є
в будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо: 1) справу
розглянуто господарським судом у
незаконному складі колегії суддів; 2)
справу розглянуто господарським судом
за відсутністю будь-якої із сторін, не
повідомленої належним чином про місце
засідання суду; 3) господарський суд
прийняв рішення про права і обов'язки
осіб, що не були залучені до участі у
справі;

4) рішення не підписано будь-ким із
суддів або підписано не тими суддями,
які зазначені у рішенні; 5) рішення
прийнято не тими суддями, які входили
до складу колегії, що розглядала
справу; 6) рішення прийнято
господарським судом з порушенням
правил предметної або територіальної
підсудності, крім випадків,
передбачених у частині третій статті 17
цього Кодексу; 7) рішення прийнято
господарським судом з порушенням
правил виключної підсудності.

Зі змісту наведених норм права
законодавства вбачається, що подання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду є правом, а не
обов'язком суб'єкта господарювання,
стосовно якого прийнято рішення суду
першої інстанції. При цьому таке право
суб'єкта господарювання
супроводжується обов'язком
обґрунтувати відповідні вимоги, що
викладаються ним в апеляційній скарзі.

Так, стверджуючи про необґрунтоване
списання позивачем дебіторської
заборгованості в результаті неподання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду, відповідач не
наводить жодного правового
обґрунтування, яке б свідчило про
порушення норм матеріального або
процесуального права під час розгляду
відповідної судової справи та на
підставі якого вказане рішення суду
підлягало скасуванню із прийняттям
нового рішення на користь позивача. В
свою чергу, представництво інтересів
ДП «МТП «Южний» у суді не передбачає
обов'язкового оскарження рішень суду,
постановлених не на його користь, а
обов'язок вживати необхідних та
обґрунтованих заходів реагування за
умови наявності відповідних правових
підстав. Право учасника судового
процесу на апеляційне оскарження
передбачено у чинному законодавстві як
гарантія дотримання його прав в ході
відповідного судового процесу, проте,
не є обов'язковою стадією розгляду
судової справи у суді. Сам по собі факт
неподання апеляційної скарги на
рішення суду не може виступати
свідченням про допущене порушення
відповідальними працівниками норм
чинного законодавства України, що
призвело до настання для підприємства
збитків.

Виходячи з положень ч. 1, ч. 2 ст. 130 КЗпП
України, на яку посилається відповідач,
висуваючи до керівника ДП «МТП «Южний»
п. 6 вимоги, працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

Проте, відповідачем не підтверджено
належними доказами у справі порушення
визначеними ним працівниками
покладених на них трудових обов'язків
та завдання ними прямої дійсної шкоди
підприємству, що виключає можливість
їх притягнення до матеріальної
відповідальності.

З огляду на вищевказане суд вважає
обґрунтованою вимогу позивача про
визнання протиправним та скасування п.
6 вимоги Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 13.03.2014
року № 15-05-23-14/2722.

Позивачем серед інших вимог також
заявлено й вимогу про визнання
протиправними та скасування пунктів 1
та 2 вимоги Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 13.03.2014
року № 15-05-23-14/2722.

Так, пунктом 1 зазначеної вимоги
визначено необхідність опрацювати
матеріали ревізії та вжити заходи щодо
повного усунення виявлених порушень,
розглянути питання щодо притягнення до
матеріальної та дисциплінарної
відповідальності посадових осіб,
відповідальних за вчинення порушення.
Пунктом 2 цієї вимоги встановлено
обов'язок розглянути питання щодо
відповідності займаної посади осіб,
якими допущено порушення.

Заявляючи зазначені вимоги до суду,
позивач не наводить жодного правового
обґрунтування таким вимогам та не
вказує, яким чином зазначеними вимоги
порушуються його права, свободи чи
інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Натомість зі змісту вказаних пунктів
вимоги ДФІ в Одеській області
вбачається, що вони мають загальний
характер та не створюють жодних
негативних для позивача правових
наслідків. У зв'язку з вищенаведеним
суд вважає позовні вимоги позивача в
цій частині необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є частково
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов державного
підприємства «Морський торговельний
порт «Южний» до державної фінансової
інспекції в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
пунктів 1, 2, 3, 4, 6 письмової вимоги
Державної фінансової інспекції в
Одеській області від 13.03.2014 року №
15-05-23-14/2722 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 3 вимоги Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 13.03.2014
року № 15-05-23-14/2722 в частині зобов'язання
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Южний» відобразити
дебіторську заборгованість у
загальній сумі 353256,17 грн. (з урахуванням
ПДВ) перед такими виконавцями робіт:
ТОВ «Електросервіс-Південь» - у сумі
30332,96 грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі
306697,91 грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30
грн.; ТОВ «МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00
грн.; та в частині зобов'язання
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Южний» стягнути
зайво сплачені кошти з підрядників ТОВ
«Електросервіс-Південь» - у сумі 30332,96
грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі 306697,91
грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30 грн., ТОВ
«МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00 гривень.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 4 та 6 вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області від 13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з державного підприємства
«Морський торговельний порт «Южний»
решту судового збору у сумі 4798,92 грн.,
який підлягає перерахуванню за
реквізитами: отримувач коштів - ГУДКСУ
в Одеській області, код ЄДРПОУ
отримувача 37607526, банк отримувача -
ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011,
рахунок отримувача 4005, код
класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний суддею 29.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

Адміністративний позов державного
підприємства «Морський торговельний
порт «Южний» до державної фінансової
інспекції в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
пунктів 1, 2, 3, 4, 6 письмової вимоги
Державної фінансової інспекції в
Одеській області від 13.03.2014 року №
15-05-23-14/2722 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 3 вимоги Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 13.03.2014
року № 15-05-23-14/2722 в частині зобов'язання
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Южний» відобразити
дебіторську заборгованість у
загальній сумі 353256,17 грн. (з урахуванням
ПДВ) перед такими виконавцями робіт:

ТОВ «Електросервіс-Південь» - у сумі
30332,96 грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі
306697,91 грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30
грн.; ТОВ «МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00
грн.; та в частині зобов'язання
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Южний» стягнути
зайво сплачені кошти з підрядників ТОВ
«Електросервіс-Південь» - у сумі 30332,96
грн., ТОВ «Промремонт-2003» - у сумі 306697,91
грн., ТОВ «Форсаж» - у сумі 14641,30 грн.,

ТОВ «МПК Інжінірінг» - у сумі 1584,00
гривень.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 4 та 6 вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області від 13.03.2014 року № 15-05-23-14/2722.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з державного підприємства
«Морський торговельний порт «Южний»
решту судового збору у сумі 4798,92 грн.,
який підлягає перерахуванню за
реквізитами: отримувач коштів - ГУДКСУ
в Одеській області, код ЄДРПОУ
отримувача 37607526, банк отримувача -
ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011,
рахунок отримувача 4005, код
класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
29.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

29 грудня 2014 року