Справа № 2а-11074/12/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/40358/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Руденко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою першого заступника
прокурора м. Києва на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «СЛВ-П» до
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві про скасування
припису, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» звернулось до
суду з позовом до Головного управління
Державного комітету із земельних
ресурсів у місті Києві про визнання
протиправними дій Головного
управління Держкомзему у місті Києві
по здійсненню перевірки дотримання
вимог земельного законодавства при
використанні товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» земельної
ділянки за адресою: вул. Деревообробна,
1 у Голосіївському районі міста Києва,
яка була здійснена державним
інспектором з контролю за
використанням та охороною земель у
Києві Мацюпою Дмитром Володимировичем
10.02.2012; визнання протиправним та
скасування припису про усунення
порушень від 20.02.2012 №П-81/17.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києві від 17 жовтня 2012 року
замінено неналежного відповідача -
Головне управління Державного
комітету із земельних ресурсів у місті
Києві, на належного - Державну
інспекцію сільського господарства в
місті Києві.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю дій державного
інспектора з контролю за використанням
та охороною земель у Києві Мацюпи
Дмитра Володимировича щодо проведення
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства при використанні
товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» земельної
ділянки як таких, що вчинено за
відсутності підстав для проведення
перевірки та із порушенням порядку її
проведення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2013 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 грудня 2012 року скасовано та прийнято
нову, якою позов задоволено: визнано
неправомірними дії Головного
управління Держкомзему у місті Києві
по здійсненню перевірки дотримання
вимог земельного законодавства при
використанні товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» земельної
ділянки за адресою: вул. Деревообробна,
1 у Голосіївському районі міста Києва;
визнано протиправним та скасовано
припис про усунення порушень від 20.02.2012
№ П-81/17.

У поданій касаційній скарзі перший
заступник прокурора м. Києва із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
просив скасувати оскаржуване рішення
та постановити нове, яким залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

10 лютого 2012 Головним управлінням
Державного комітету із земельних
ресурсів у місті Києві проведена
перевірка з питань дотримання вимог
земельного законодавства при
використанні земельної ділянки за
адресою: вул.. Деревообробна, 1 у
Голосіївському районі м.Києва
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П». За
результатами перевірки складено акт №
81 від 10 лютого 2012.

Перевіркою встановлено, що дана
земельна ділянка використовується
товариством самовільно. Документи на
земельну ділянку, що передбачені ст.. 126
Земельного кодексу України у
товариства з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» - відсутні.
Крім того, рішення органу місцевого
самоврядування про відведення
території і акваторії на р. Дніпро під
ремонтно-відстійні пункти і станції
прокату човнів водно-моторної пристані
управління побутового обслуговування
населення втратило чинність на
підставі п. З рішення Київради № 434/3268
від 01 жовтня 2007року. На земельній
ділянці розміщений цілісний майновий
комплекс, який на підставі договору
купівлі - продажу від 15 жовтня 2001 року
придбало мале орендне підприємство
«РВП-4» у представника Фонду державного
майна України у Харківській області м.
Києві під стоянку човнів та розміщення
нестаціонарних об'єктів.

20 лютого 2012 року Головним управлінням
Державного комітету із земельних
ресурсів у місті Києві на підставі
зазначеного акту видано припис
керівнику Товариства з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» № П-81/17, яким
його зобов'язано усунути виявлені
порушення вимог земельного
законодавства у 30-денний термін та
повідомити управління про його
виконання до 20 березня 2012 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» вважаючи, що
Головним управлінням Державного
комітету із земельних ресурсів у місті
Києві перевірку було проведено
неправомірно та вважаючи припис
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, виходив з того, що дії
відповідача по здійсненню перевірки з
питань дотримання вимог земельного
законодавства Товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛВ-П» при
використанні земельної ділянки самі
по собі не породжують для позивача
настання будь-яких юридичних наслідків
та не впливають на його права та
обов'язки, то не виникає і передумови
для здійснення захисту права або
законного інтересу, шляхом визнання
зазначених дій неправомірними, а отже
позовна вимога щодо визнання вказаних
дій відповідача неправомірними є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Не зважаючи на такий висновок, суд дав
оцінку законності дій державних
інспекторів Головного управління
Державного комітету із земельних
ресурсів у місті Києві по проведенню
перевірки. Суд вважав, що дії
відповідача по проведенню перевірки,
її висновки та припис здійснені у
межах повноважень відповідача., у
спосіб і на підставі законодавства, що
регулює спірні правовідносини.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, виходив з того, що Головне
управління Державного комітету із
земельних ресурсів у місті Києві,
провів позапланову перевірку без
законодавчо визначеної підстави, не
попередивши письмово за 10 днів
суб'єкта перевірки про її проведення, у
відсутності землекористувача. В акті
перевірки не було встановлено особи,
яка є власником земельної ділянки, не
було витребувано та перевірено
наявність документів, що посвідчують
право власності чи право користування
земельними ділянками, не було
перевірено дотримання режиму
використання земельної ділянки
відповідно до цільового призначення,
не описано стану використання ,
земельних ділянок, в акті відсутня
належна план-схема місця розташування
земельної ділянки.

Зазначені порушення Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
«Порядку планування та проведення
перевірок з питань здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель», затверджених
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах № 312 від 12 грудня 2003
року, та Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», на
думку апеляційного суду , є підставою
для визнання неправомірними дій
відповідача по проведенню перевірки та
скасування припису, винесеного за її
результатами.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із вказаною позицією суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно вимог пункту З Порядку
планування та проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
за використанням та охороною земель,
затвердженого наказом Державного
комітету по земельним ресурсам № 312 від
12 грудня 2003 року, який діяв на час
проведення перевірки, (далі - Порядок)
Держземінспекція та її територіальні
органи проводять такі види перевірок:
планові, позапланові та оперативні.

Позаплановою перевіркою є перевірка,
яка не передбачена планом роботи
відповідного інспекційного органу
Держкомзему.

У разі неможливості своєчасного
повідомлення юридичних і фізичних осіб
про проведення позапланової перевірки
(обмежені строки на її проведення тощо),
вона проводиться без попереднього їх
повідомлення, незалежно від кількості
раніше проведених перевірок. Однією із
обставин, за наявності якої можливо
проводити позапланові перевірки є :
отримання доручення від органів
прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи
перевірка проводилася позапланово за
дорученням Київської транспортної
прокуратури № 02/12г від 03 лютого 2012 року.
Під час перевірки був присутній
представник Київської транспортної
прокуратури Яблонський А.С., про що
зазначено в акті.

Що стосується порушень вимог Закону
України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» на які
посилався апеляційний суд, як на
підставу неправомірності дій
відповідача, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 2 цього Закону,
його дія не поширюється, серед іншого,
на відносини, що виникають під час
здійснення заходів контролю за
використанням державного та
комунального майна.

Відповідно до глави 13 Цивільного
кодексу України до майна відносяться
нерухоме та рухоме майно. Згідно ст.. 181
ЦК України одним із видів нерухомого
майна є земельні ділянки.

Земельна ділянка, якою користується
позивач і яка стала об'єктом перевірки ,
відноситься до земель комунальної
власності. Таким чином перевірка
стосувалося відносин, що виникають під
час здійснення контролю за
використання комунального майна , а
тому дія Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» на
дані відносини не поширювалась і
порушення його вимог не може бути
підставою для визнання неправомірними
дій відповідача.

Необґрунтованими є висновки
апеляційного суду про неповне
з'ясування всіх необхідних обставин
при проведенні перевірки.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4
Порядку державні інспектори проводять
перевірки стану дотримання земельного
законодавства в присутності
власників земельних ділянок
землекористувачів або уповноважених
ними осіб, а також осіб, які вчинили
порушення земельного законодавства. У
разі відсутності при перевірці
власника чи землекористувача або
уповноважених ними осіб перевірка
проводиться за наявності двох свідків.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку
встановлено, що при проведенні
перевірки державний інспектор:
установлює особу, яка є власником
земельної ділянки чи
землекористувачем; при встановленні
факту зміни власника чи користувача
об'єкта нерухомості уживає заходів для
з'ясування особи фактичного власника
чи користувача; установлює
правомірність використання земельних
ділянок іншими землекористувачами,
яким вони не надані у власність чи
користування; перевіряє наявність
документів, що посвідчують право
власності чи право користування
земельною ділянкою; перевіряє
дотримання режиму використання
земельної ділянки відповідно до
цільового призначення: уточнює
відповідність місця розташування та
меж земельної ділянки, мір ліній,
визначених у документах, які
посвідчують право користування
земельною ділянкою, фактичним мірам
ліній на місцевості.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 розділу 5
зазначеного Порядку при проведенні
всіх видів перевірок державний
інспектор складає акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства. Акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства (далі - акт) складається
за результатами перевірки: якщо
виявлено чи не виявлено порушення
земельного законодавства; при усуненні
чи не усуненні раніше виявлених
порушень у строк, установлений у
приписах (у тому числі і в повторно
виданих приписах); при неможливості
встановити особу порушника.

Пунктом 5.4 розділу 5 Порядку
встановлено, що в акті державний
інспектор зазначає: дату та місце
складання акта; посаду та прізвище
інспектора (інспекторів), який (які)
проводив (проводили) перевірку; посади
та прізвища осіб, які були залучені до
перевірки; посаду та прізвище
представника юридичної особи чи
прізвище фізичної особи, які були
присутні при перевірці;
місцезнаходження юридичної чи
фізичної особи, які перевіряються;
місце розташування земельної ділянки,
її площу згідно із
земельно-кадастровою документацією та
фактичну площу, яка використовується;
категорію земель та склад угідь;
цільове призначення та фактичний стан
використання (освоєння) земельної
ділянки; наявність документів, які
посвідчують право власності чи право
користування земельною ділянкою;
обставини порушення земельного
законодавства; суть порушення з
посиланням на акти чинного
законодавства, вимоги яких порушені.

Відповідно до пунктів 5.5 та 5.6 розділу 5
Порядку акт підписується державним
інспектором (інспекторами), який (які)
проводить (проводять) перевірку,
представником юридичної особи чи
фізичною особою, що використовують
земельні ділянки, свідками (за їх
наявності). В акті наводиться
план-схема місця розташування
земельної ділянки (схематичний абрис
чи викопіювання з картографічних
матеріалів планів земельної ділянки з
прив'язкою до місцевості та
зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття тощо).

Як вбачається з матеріалів справи
державні інспектори у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель діяли в межах законодавства, а
саме: під час проведення вказаної
перевірки були н присутні двоє свідків.
Про що зазначено в акті перевірки з
указанням їх повних анкетних даних та
підписів, копія акту була направлена на
адресу директора ТОВ «СЛВ-П»
рекомендованим листом, крім того
перевіркою встановлено
землекористувача земельної ділянки,
який користується нею без передбачених
ст.. 126 Земельного кодексу України
документів, а також власника
нерухомості, наявний схематичний абрис
земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь - якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Аналіз наведених вище норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
та дійсних обставин справи дає
можливість колегій суддів дійти
висновку про правомірність дій
відповідача при проведенні перевірки
та законності припису, винесеного за її
результатами.

Частиною третьою статті 159 КАС
визначено, що обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції та залишає
в силі рішення суду першої інстанції,
яке ухвалено відповідно до закону і
скасоване помилково.

На підставі викладеного та керуючись
ст.,ст. 220, 222, 226, 231 КАС України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу першого заступника
прокурора м. Києва задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року скасувати, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
грудня 2012 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і оскарженню
не підлягає, але може бути переглянута
Верховним Судом України у строки, з
підстав та порядку, визначених
статтями 235-239-1 КАС України.

Судді: