Справа № 820/17145/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Чудних С.О.,
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача 1 - Букача О.О,
представника відповідача 3 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Держземагентства
у Харківській області, Харківської
обласної державної адміністрації,
Люботинської міської ради, Харківської
районної ради про зобов'язання
вчинити певні дії, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом, відповідно
до якого, з урахуванням уточнень,
просить суд зобов'язати Харківську
обласну державну адміністрацію,
керуючись Постановою Верховної Ради
України від 03.02.1993 року № 2982-ХІІ "Про
віднесення міста Люботин Харківського
району Харківської області до міст
обласного підпорядкування", подати
клопотання до Харківської обласної
ради про внесення змін та доповнення до
Рішення Харківської обласної Ради
народних депутатів, Х сесії ХХІ
скликання від 20.10.1992 року "Про
віднесення міста Люботин, Харківської
області до категорії міст обласного
підпорядкування", пункт 1 рішення після
слів "категорії міст обласного
підпорядкування" доповнити словами "в
межах території Люботинської міської
Ради народних депутатів визначеної
Рішенням Харківської районної Ради
народних депутатів Харківської
області VIII сесії, ХХІ скликання від
28.01.1992 року "Про затвердження меж
території базових рад народних
депутатів та хід земельної реформи в
районі" з додатками №1, 2, 3 та рішенням
"Про віднесення міста Люботин до
категорії міст обласного
підпорядкування"; зобов'язати
Люботинську міську Раду: керуючись
Постановою Верховної Ради України від
03.02.1993 року "Про віднесення м.Люботин,
Харківського району Харківської
області до міст обласного
підпорядкування" подати клопотання до
Харківської обласної ради про внесення
змін та доповнення до Рішення
Харківської обласної Ради народних
депутатів, Х сесії ХХІ скликання від
20.10.1992 року "Про віднесення міста
Люботин, Харківської області до
категорії міст обласного
підпорядкування", пункт 1 рішення після
слів "категорії міст обласного
підпорядкування" доповнити словами "в
межах території Люботинської міської
Ради народних депутатів визначеної
Рішенням Харківської районної Ради
народних депутатів Харківської
області VIII сесії, ХХІ скликання від
28.01.1992 року "Про затвердження меж
території базових рад народних
депутатів та хід земельної реформи в
районі" з додатками №1, 2, 3 та рішенням
"Про віднесення міста Люботин до
категорії міст обласного
підпорядкування"; скорегувати "Проект
затвердження меж м.Люботин,
Харківської області", який
затверджений Рішенням Люботинської
міської Ради від 16.07.2004 року "Про
затвердження меж міста Люботин з
доповненням та передачу матеріалів на
розгляд Харківської обласної Ради" з
урахуванням змін в земельному
законодавстві України та направити
його на погодження та реєстрацію
відповідно до вимог чинного
законодавства"; Головному управлінню
Держземагентства у Харківській
області заборонити, підвідомчому
Управлінню Держземагентсва у
Харківському районі Харківської
області, використовувати у своєї
роботі "Проект формування територій
встановлених меж Люботинської міської
Ради народних депутатів Харківського
району, Харківської області,
розроблений Харківською філією
Інституту землеустрою УААН у 1993 році",
який не затверджений відповідно до
вимог чинного законодавства, а також не
відповідає вимогам прийнятої раніше
Постанови Верховної Ради України від
03.02.1993 року № 2982-ХІІ "Про віднесення
міста Люботин Харківського району
Харківської області до міст обласного
підпорядкування", Головному управлінню
Держземагентства у Харківській
області зобов'язати підвідомчому
Управлінню Держземагентсва у
Харківському районі Харківської
області, використовувати в роботі
"Проект затвердження меж міста Люботин,
Харківської області" затверджений
рішенням Люботинської міської Ради
від16.07.2004 року "Про затвердження меж
м.Люботин з з доповненнями та передачу
матеріалів на розгляд Харківської
обласної Ради", який по суті та за
змістом відповідає "Постановою
Верховної Ради України від 03.02.1993 року
№ 2982-ХІІ "Про віднесення міста Люботин
Харківського району Харківської
області до міст обласного
підпорядкування".

В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що він є членом громади міста
Люботин, та у зв'язку із бездіяльністю
відповідачів, у зв'язку із
неузгодженістю меж міста Люботин,
виникають суперечливі питання
визначення компетенції, щодо
розпорядження відповідними земельними
ділянками, отримання обов'язкових
платежів до місцевого бюджету,
задоволення потреб міста, а в таку разі
і потреб позивача як члена громади. Так,
відповідачі не виконали вимоги
постанови Верховної Ради України від
03.02.1993 року № 2982-ХП, Земельного кодексу
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та не
визначили і не вирішили питання
державної реєстрації земельної
ділянки, території міста Люботин. На
момент прийняття Постанови Верховної
Ради України від 03.02.1993 року № 2982-ХП
місто Люботин взагалі не мало
визначених меж та території. Таким
чином, враховуючи вищевикладене
позивач просив позов задовольнити.

У судовому засідання 25.12 2014 року
позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача, Головного
управління Держземагентсва у
харківській області, у судовому
засідання 25.12 2014 року проти позову
заперечив. Зазначивши, що позивачем не
надано жодних доказів того, що
відповідачем вчинені протиправні дії
або не виконані покладені на нього
обов'язки. Відповідач зазначив, що
відповідно до вимог чинного
законодавств, межі
адміністративно-територіальних
утворень встановлюються в порядку та
відповідно до закону. Рішення про
встановлення (зміну) меж
адміністративно-територіальних
одиниць є одночасно рішенням про
затвердження проектів землеустрою
щодо їх встановлення (зміни). Позивачем
не надано доказів того, що проект
встановлення меж м.Люботин було
передано відповідачу та доказів того,
що Головним управління
Держемагентства у Харківській області
не було розглянуто цей проект. У зв'язку
із чим просив у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача, Люботинської
міської ради, у судовому засіданні
25.12.2014 року проти позову заперечив,
зазначивши, що площа населених пунктів
має відповідати тій, що зазначена у
схемах землеустрою і
техніко-економічних обґрунтуваннях
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, а у разі їх відсутності - у
проектах формування територій
сільських, селищних рад. Люботинська
міська рада як представницький орган
місцевого самоврядування має право
вирішувати питання щодо першочергової
розробки генерального плану міста для
послідуючого урахування його положень
у проекті землеустрою щодо
встановлення меж міста з метою
встановлення меж, більш ширших, чим
визначені проектом формування
території та обліковуються у
державному земельному кадастрі. Таким
чином, відсутні підстави для
зобов'язання Харківської обласної
адміністрації зобов'язати Люботинську
міську раду внести зміни в звітну та
статичну звітність щодо визначення меж
м. Люботин. У зв'язку із чим просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача, Харківської
обласної державної адміністрації, у
судове засідання 25.12.2014 року не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином. Заяв
про відкладення розгляду справи до
суду не надавав. Поряд із тим, надав до
суду письмові запереченні відповідно
до яких зазначив, що встановлення та
зміна меж міст належить відповідно до
п. 29 ст. 85 Конституції України до
повноважень Верховної ради України.
Протягом 2004-2005 років Люботинською
міською радою вживалися заходи щодо
розширення меж (площі) міста Люботин до
10157 га, але рішенням Харківської
районної ради у погодженні змін меж
міста відмовлено. Верховною Радою
України постанови про розширення меж
міста Люботин не приймались. Крім того,
позовні вимоги направлені на підміну
органів місцевого самоврядування,
органів виконавчої влади та Верховної
ради України, що є порушенням Кодексу
адміністративного судочинства, у
зв'язку із чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач, Харківська районна рада, у
судове засідання 25.12.2014 року не прибув,
письмових заперечень до суду не надав,
про дату, часта місце розгляду справи
був повідомлений належним чином. Заяв
про відкладення розгляду справи до
суду не надавав.

Враховуючи положення ст. 35 та ч.2 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України та те, що Харківська обласна
державна адміністрація та Харківська
районна рада повідомлені належним
чином про дату, час та місце судового
засідання, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень, які містяться в
матеріалах справи, враховуючи думку
позивача, представників відповідачів,
суд дійшов висновку, що неявка
представників Харківської обласної
державної адміністрації та
Харківської районної ради не
перешкоджають розгляду даної справи.

Вислухавши пояснення позивача та
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Харківської районної ради
народних депутатів Харківської
області VІІІ сесії ХХІ скликання від
28.01.1992 року підтримано рішення
Люботинської міської ради народних
депутатів та жителів міста Люботин,
населених пунктів цієї ради про
віднесення міста Люботин до категорії
міст обласного підпорядкування та
виведення Люботинської міської ради з
адміністративного підпорядкування
Харківській районній раді народних
депутатів.

Рішенням Харківської обласної ради
народних депутатів Х сесії ХХІ
скликання від 20.10.1992 року вирішено
порушити клопотання перед Верховною
Радою України про відведення міста
Люботин Харківської області до
категорії міст обласного
підпорядкування.

Судом встановлено, що постановою
Верховної Ради України від 03.02.1993 року
віднесено місто Люботин Харківського
району Харківської області до
категорії міст обласного
підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Земельного
кодексу України встановлено, що до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить зокрема підготовка
висновків щодо встановлення та зміни
меж сіл, селищ, районів, районів у
містах та міст.

Встановлення та зміна меж міст
належить, відповідно до ст. 85
Конституції України до повноважень
Верховної Ради України.

Статтею 173 земельного кодексу України
передбачено, що межа району, села,
селища, міста, району у місті - це умовна
замкнена лінія на поверхні землі, що
відокремлює територію району, села,
селища, міста, району у місті від інших
територій. Межі району, села, селища,
міста, району у місті встановлюються і
змінюються за проектами землеустрою
щодо встановлення (зміни) меж
адміністративно-територіальних
одиниць. Проекти землеустрою щодо
зміни меж населених пунктів
розробляються з урахуванням
генеральних планів населених пунктів.

Відповідно до ст. 174 Земельного кодексу
України, рішення про встановлення і
зміну меж районів і міст приймається
Верховною Радою України за поданням
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, обласних, Київської чи
Севастопольської міської рад.

Статтею 46 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що для
встановлення або зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень розробляються проекти
землеустрою щодо встановлення (зміни)
меж відповідних
адміністративно-територіальних
утворень. Проекти землеустрою щодо
встановлення (зміни) меж
адміністративно-територіальних
утворень розробляються для створення
повноцінного життєвого середовища та
створення сприятливих умов їх
територіального розвитку,
забезпечення ефективного використання
потенціалу територій із збереженням їх
природних ландшафтів та
історико-культурної цінності, з
урахуванням інтересів власників
земельних ділянок, землекористувачів,
у тому числі орендарів, і затвердженої
містобудівної документації.

Проект землеустрою щодо встановлення
(зміни) меж
адміністративно-територіальних
одиниць включає: а) пояснювальну
записку; б) завдання на виконання робіт;
в) рішення про розроблення проекту
землеустрою щодо встановлення або
зміни меж
адміністративно-територіальних
одиниць; г) посвідчені в установленому
порядку копії генерального плану
населеного пункту, рішень про його
затвердження (у разі зміни меж
населеного пункту); ґ) викопіювання із
схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
адміністративно-територіальної
одиниці (утворення), а у разі її
відсутності - викопіювання із проекту
формування територій сільських,
селищних рад; д) викопіювання із
кадастрових карт (планів) з
відображенням існуючих (за їх
наявності) та проектних меж
адміністративно-територіальної
одиниці; е) експлікація земель в
існуючих (за їх наявності) та проектних
межах адміністративно-територіальної
одиниці; є) опис меж
адміністративно-територіальних
одиниць; ж) матеріали погодження
проекту; з) матеріали виносу меж
адміністративно-територіальних
одиниць в натуру (на місцевість) з
каталогом координат їх поворотних
точок.

Проект землеустрою щодо встановлення
(зміни) меж
адміністративно-територіальної
одиниці підлягає погодженню
сільськими, селищними, міськими,
районними радами, районними державними
адміністраціями, за рахунок території
яких планується здійснити розширення
її меж. У разі розширення меж
населеного пункту за рахунок
території, яка не входить до складу
відповідного району, або якщо районна
рада не утворена, проект погоджується з
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласною державною
адміністрацією..

У разі встановлення меж міст проект
також погоджується з Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласною
радою.

Рішення про встановлення (зміну) меж
адміністративно-територіальних
одиниць є одночасно рішенням про
затвердження проектів землеустрою
щодо їх встановлення (зміни).

Проект землеустрою щодо встановлення
(зміни) меж
адміністративно-територіальних
одиниць складається у паперовій та
електронній (цифровій) формах.

Відомості про встановлення (зміну) меж
адміністративно-територіальних
одиниць вносяться до Державного
земельного кадастру. Відомості про
встановлені (змінені) межі
адміністративно-територіальних
одиниць зазначаються у витязі з
Державного земельного кадастру,
який безоплатно видається
відповідній сільській, селищній,
міській, районній, обласній раді.

Складовою частиною проекту
землеустрою щодо встановлення і зміни
меж населеного пункту є перелік
земельних ділянок державної власності
(із зазначенням їх кадастрових номерів,
місцезнаходження, площі та цільового
призначення), які переходять у
комунальну власність відповідної
територіальної громади.

Судом встановлено, що рішенням
Люботинської міської ради ХХ сесії ХХІV
скликання від 16.07.2004року затверджено
межі міста Люботин з доповненнями та
передано матеріали до Харківської
обласної ради.

Рішенням Харківської районної ради
Харківської області відмовлено
Люботинській міській раді в погодженні
межі міста Люботин.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Земельного
кодексу України та інших законів
України щодо проведення робіт із
землеустрою, пов'язаних із
встановленням і зміною меж сіл, селищ,
міст, районів" (на який посилається
позивач) межі населених пунктів, не
встановлені в натурі (на місцевості і
на час набрання чинності цим Законом за
проектами землеустрою щодо
встановлення і зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень, можуть бути встановлені без
розроблення генеральних планів
населених пунктів, однак у такому разі
площа населених пунктів має
відповідати тій, що зазначена у схемах
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтуваннях використання та
охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, а у разі їх відсутності - у
проектах формування територій
сільських, селищних рад. Тобто, вказана
норма надає право, а не обов'язок,
встановлювати межі населеного пункту
без попередньої розробки генерального
плану, однак зазначає, що при ньому ці
межі мають відповідати даним проектів
формування меж або даним інших наявних
землевпорядних або
техніко-економічних документів. В
даному випадку, цією нормою можуть
скористатися
адміністративно-територіальні
утворення, яких влаштовує площа.
визначена у проектах формування
територій або інших землевпорядних
документах. розроблених на певних
етапах розвитку земельного
законодавства. Однак, вказана норма не
може бути застосована населеними
пунктами, що мають на меті встановити
межі, які будуть відрізнятися від тих,
що містяться у вищезазначених
документах або обліковуються за даними
Державного земельного кадастру (п. 8
Перехідних та прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 06.09.2012 р. №
5245-УІ, згідно з яким у разі якщо межі
міст не встановлені відповідно до ст. 1
74. 1 75. 176 Земельного кодексу України,
визначення меж здійснюється з
урахуванням меж населених пунктів,
зазначених у Державному земельному
кадастрі). Тобто, законодавець надає
право відповідним органам державної
влади та місцевого самоврядування,
уповноваженим вирішувати питання щодо
розробки проектів землеустрою
встановлення меж населених пунктів,
приймати рішення щодо необхідності
розробки генерального плану
населеного пункту в залежності від їх
намірів щодо встановлення певних мок.
Згідно зі ст. 46 Закону України "Про
землеустрій" та ст. 17 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" прийняття рішень щодо
розробки генеральних планів населених
пунктів та проектів землеустрою щодо
встановлення (зміни) мок населених
пунктів належить до повноважень
відповідних місцевих рад.

Враховуючи наведене, Люботинська
міська рада як представницький орган
місцевого самоврядування має право
відповідно до повноважень, наданих
діючим законодавством. вирішувати
питання щодо першочергової розробки
генерального плану міста для
послідуючого урахування його положень
у проекті землеустрою щодо
встановлення меж міста з метою
встановлення меж, більш ширших, чим
визначені проектом формування
території та обліковуються у
Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських.
селищних, міських рад належить
розпорядження землями відповідних
територіальних громад. Згідно зі ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання у сфері регулювання земельних
відносин. Статтею 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що рішення ради приймається
на її пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. Враховуючи
наведене, повноваження щодо надання
дозволів на розробку проектів
землеустрою є виключною компетенцією
Люботинської міської ради, яка є
колегіальним органом, та приймає
рішення (надає згоду або відмовляє) на
пленарних засіданнях більшістю
голосів. Встановлення або відсутність
обставин, необхідних для прийняття
рішення також знаходиться в
компетенції ради.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Харківської обласної
державної адміністрації та Головне
управління Держземагентсвта у
Харківській області вчинити певні дії,
суд зазначає, що відповідно до вимог
чинного законодавства, повноваження
Харківської обласної державної
адміністрації та Головногоуправління
Держземагентсвта у Харківській
області визначенні Земельним кодексом
України, Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» тощо. Суд не
може перебирати на себе повноваження
щодо вирішення питань, які
законодавством віднесені до
компетенції вказаних органів
виконавчої влади

Слід зазначити, що суд в межах своєї
компетенції оцінює правомірність щодо
прийнятих рішень з боку державних
органів та органів місцевого
самоврядування, але не може підміняти
державний орган або орган місцевого
самоврядування щодо прийняття рішень,
які належать до компетенції суб'єкта
владних повноважень та надання
вказівок, які б свідчили про вирішення
питань, які належать до компетенції
такого суб'єкта владних повноважень.

Рішення суду є правозахисним актом,
однак способи захисту повинні
кореспондуватись з повноваженнями
суду, оскільки відповідно до-ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене, оскільки до
компетенції суду не віднесені
повноваження щодо прийняття рішень,
які відповідно до закону належать до
компетенції інших органів, і суд як
орган державної влади, зобов'язаний
діяти у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України,
правові підстави для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
скоригувати проект землеустрою та
направити його на погодження відсутні.

Відповідно до постанови Вищого
адміністративного суду України від
21.10.2010 року № П-278/10, враховуючи
положення Кодексу адміністративного
судочинства України та компетенцію
адміністративних судів, суд не може
підміняти орган державної влади та
перебирати на себе повноваження щодо
вирішення питань, які законодавством
віднесені до компетенції органу
виконавчої влади.

Крім того, суд зазначає, що статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що завданням
адміністративного судочинства захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Положеннями ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Отже, у контексті з положеннями частини
1 статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи в
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відтак, суд звертає увагу на те, що
згідно з вищевказаними нормами права,
особа має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо вона вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач. Задоволенню в
адміністративному судочинстві
підлягають лише ті вимоги, які
відновлюють порушені права чи інтереси
особи в сфері публічно-правових
відносин.

Враховуючи вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає, що позивач повинен
довести факт порушення його прав чи
охоронюваних законом інтересів
оскаржуваними діями (бездіяльністю)
відповідачів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем не зазначено, які саме
рішення, дії чи бездіяльність
відповідачів та в чому вони полягають,
порушують його права. Позовних вимог
щодо визнання неправомірними рішень,
дій чи бездіяльності позивачем не
ставиться.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи те, що позивачем не
доведено ані факту порушення саме його
прав відповідачами, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 71, 94, 128, 159, 160-164, 167, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного
управління Держземагентства у
Харківській області, Харківської
обласної державної адміністрації,
Люботинської міської ради, Харківської
районної ради про зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
30.12.2014р.

Суддя

С.О. Чудних