Справа № 673/1696/14-а
Суддя: Лукіянець Т. В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1696/14-а
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючої -судді Лукіянець Т.В

з участю секретаря судового засідання-
Ясінської М.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління соціального захисту
населення Деражнянської районної
державної адміністрації

про визнання неправомірними дії та
зобов'язання до вчинення дій

встановив:

В червні 2011 року позивачка звернулася
до суду із позовом до відповідача про
визнання дій щодо невиплати суми
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язання здійснити
донарахування та виплату суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік та в
подальшому до припинення права на таку
допомогу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що являється учасником
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС в період з 31.07.1986 р. по 31.08.1986р., 2
категорії та відповідно відноситься до
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасникам
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС виплачується щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат і розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Передбачений Законом розмір щорічної
допомоги на оздоровлення Управлінням
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адміністрації не виплачується, а тому
такі дії відповідача вважає
неправомірними та просить привести у
відповідність вищевказаному закону
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення. При цьому, просила
поновити строк звернення до суду з
даним позовом, оскільки про порушення
своїх прав дізналася із засобів
масової інформації.

В судове засідання сторони не
з'явилися, подали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутність, в
порядку письмового провадження у
відповідності до п.1 ч.1 ст.197 КАС
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 має статус особи, яка
постраждала від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та
знаходиться на обліку у відповідача, як
особа яка має право на отримання,
щорічної допомоги на оздоровлення.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу ОСОБА_1 виплачена
відповідачем у жовтні 2010 року у розмірі
100 гривень 00 копійок, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». (а.с.5)

Вказані доводи відповідача, щодо
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, який повинен визначатись
у відповідності з Постановою № 562, суд
вважає необґрунтованими з наступних
підстав.

Правовідносини за даним позовом
регулюються Конституцією України,
Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень, та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення, а також
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами.

Відповідно до статті 113 Конституції
України, Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності повинен керуватися
виключноКонституцією, законами
України, а також підзаконними актами,
які прийняті згідно Конституції
України.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 -ї категорії виплачується в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Зі змісту статті вбачається, що даним
законодавчим актом визначено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення, як
величину кратну відносно розміру
мінімальної заробітної плати.

Законом України від 28.12.2007 року №107-VІ
«Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» стаття 48 Закону № 796-ХІІ
була викладена в новій редакції,
відповідно до якої одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника з числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та в розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Ці зміни
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 були визнані
неконституційними, дія статті 48 Закону
№ 796-ХІІ була поновлена.

Упродовж 2009-2010 років положення статті 48
Закону № 796-ХІІ не зупинялися та не
змінювалися.

Проаналізувавши норми бюджетного
закону за 2010 рік, а саме Закон України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VІ «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(стаття 70), суд зазначає, що вказаний
закон містив приписи Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Однак Кабінетом
Міністрів України упродовж 2010 року не
було видано відповідних актів, а тому з
22 травня 2008 року норми статті 48 Закону
№ 796-ХІІ є діючими.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012 року №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року, однак як
зазначалось раніше, Кабінетом
Міністрів України упродовж 2010 року не
було видано відповідного акту а тому,
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ протягом
цього року були діючими.

За таких обставин розмір допомоги на
оздоровлення за 2010 рік повинен бути
визначений статтею 48 Закону № 796-ХІІ, а
не Постановою № 562.

Посилання відповідача у листі від
01.06.2011 року на виконання ним зобов'язань
по нарахуванню та виплаті допомоги
позивачу в межах відповідних бюджетних
призначень, суд вважає
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію Закону № 796-ХІІ,
відповідно до статті 63 здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету, а
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах, передбачених
статтею 48 цього Закону, згідно з цією
нормою Закону здійснюють органи
соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 2 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМ України №
936 від 20.09.2005 року(далі - Порядок),
розпорядниками бюджетних коштів
нижчого рівня за програмами
визначаються Міністерство соціальної
політики Автономної Республіки Крим,
головні управління праці та
соціального захисту населення
обласних, Головне управління
соціального захисту населення
Київської міської, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської, управління
(відділи) праці та соціального захисту
населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад, Фонд соціального
захисту інвалідів. Відповідно до
пункту 4 Порядку виплата компенсацій та
допомоги певних видів, передбачених
Законом, проводиться центрами по
нарахуванню і виплаті соціальних
допоміг, управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад (далі - уповноважений орган).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку обліку
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів в органах Державного
казначейства України, затвердженого
Наказом Державного казначейства
України від 09.08.2004 року № 136, у разі змін
умов зобов'язань (додаткові договори,
розірвання договору тощо) розпорядник
бюджетних коштів повинен протягом 7
робочих днів з дати їх виникнення
подати до органів Державного
казначейства України Реєстр та/або
Реєстр фінансових зобов'язань і
відповідні підтвердні документи щодо
уточнення реквізитів та показників
таких зобов'язань.

Пунктом 2.12 вказаного Порядку
передбачено, що бюджетні фінансові
зобов'язання щодо виплати субсидій,
допомоги, пільг з оплати спожитих
житлово-комунальних послуг та послуг
зв'язку, компенсацій громадянам з
бюджету, на що згідно із законодавством
України мають право відповідні
категорії громадян, обліковуються
органами Державного казначейства
України незалежно від визначених на цю
мету бюджетних призначень.

Таким чином, відповідач на виконання
вказаних вимог повинен був подати до
органів державного казначейства
необхідні документи для реєстрації та
обліку зобов'язання по сплаті позивачу
суми щорічної допомоги на оздоровлення
в розмірі, встановленому Законом №
796-ХІІ. Проте відповідачем не було
проведено вказаних дій, передбачених
діючим законодавством.

Суд не приймає посилання управління на
відсутність бюджетного фінансування
для здійснення соціальних виплат, з
огляду на недоведеність даної
обставини, а ні бюджетного запиту а ні
кошторису управлінням (відповідачем у
справі) суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на положення ч.1 ст. 6 КАС
України судом позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання відповідача в
подальшому проводити нарахування та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» задоволенню не підлягають,
оскільки відсутні правові підстави
прийняття рішення відносно прав, про
порушення яких позивачем не заявлено.

При цьому, відповідно до ухвали
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2014 року,
якою скасовано ухвалу Деражнянського
районного суду Хмельницької області
від 03.06.2011 року по даній справі визнано
помилковими висновки суду першої
інстанції щодо пропущення позивачем
ОСОБА_1 строку для звернення до
адміністративного суду. Враховуючи
чинність вказаної ухвали, суд не вбачає
підстав для поновлення ОСОБА_1 строку
для звернення до суду із даним позовом,
оскільки такий не був пропущений
останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 2, 6, 9, 17, 71, 88, 158-160, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

постановив:

Позовні вимоги задоволити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адміністрації щодо відмови у
здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та не
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення як постраждалій від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2-ї категорії, передбаченої ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління праці та
соціального населення Деражнянської
районної державної адміністрації
провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік, з
урахуванням виплачених сум.

В решті вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Вінницького
адміністративного апеляційного суду
через Деражнянський районний суд
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя: Т. В. Лукіянець